Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, вказуючи, що вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13травня 2020 року в справі № 562/1662/19 [PERSON] засуджено зач.1 ст.122 КК Україниза те, що він 08 квітня 2019 року близько 17 год. 20 хв., перебуваючи біля будинку на території власного господарства по [ADDRESS] , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, умисно наніс для нього дерев`яним бруском не менше п`яти ударів в область голови, лівого плечового суглобу, передпліччя правої руки, передпліччя лівої руки, гомілки лівої ноги, в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани н/з правої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також відкритого перелому проксимального епіметафіза лівої великогомілкової кістки, відкритого перелому н/з правої ліктьової кістки, відкритого перелому лівого ліктьового суглоба, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я. Стверджує, що внаслідок завданих йому тілесних ушкоджень йому заподіяно майнову шкоду в розмірі 5539 грн. 67 коп. (вартість препаратів на лікування, що підтверджується чеками). Крім того, не зважаючи на лікування, він і до цього часу періодично відчуває головний біль та постійно відчуває страх. Враховуючи моральні страждання, які довелося йому перенести в зв`язку з порушенням звичайного способу життя, через негативний вплив на стан його здоров`я та психологічний стан, обсяг і тривалість, завданих йому фізичних і душевних страждань, пов`язаних з вчиненим кримінальним правопорушенням, моральну шкоду оцінює в розмірі 20000 (Двадцять тисяч) гривень. Просить суд стягнути з відповідача на його користь 5539 (П`ять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) грн. 67 коп. матеріальної шкоди та 20000 (Двадцять тисяч) гривень моральної шкоди. Представниками позивача [PERSON] та адвокатом Нікольченком Б.Б. подано заяву про зменшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди (витрат на лікування) у розмірі 5473 (П`ять тисяч чотириста сімдесят три) грн. 87 коп. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та адвокат Нікольченко Б.Б. позовні вимоги підтримали, просять стягнути з відповідача на користь [PERSON] 5473 (П`ять тисяч чотириста сімдесят три) грн. 87 коп. матеріальної шкоди та 20000 (Двадцять тисяч) гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково. Вважає, що на підтвердження позовних вимог [PERSON] не надано суду жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу. Крім того, просить суд врахувати, що він щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив злочин на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, раніше не судимий, досяг похилого віку, є пенсіонером, одиноким, часто хворіє, єдиним джерелом його доходу є мінімальна пенсія, перебуває у скрутному матеріальному становищі. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з нього на користь позивача матеріальної шкоди повністю та стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 1000 (Одну тисячу) гривень. Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Частиною 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з матеріалів справи, вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13травня 2020 року в справі № 562/1662/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст.122 КК України,та призначено покарання у виді 3 (Трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 (Один) рік. Вирок суду в апеляційному порядку не оскаржувався та набрав законної сили 15 червня 2020 року. Вказаним вироком встановлено, що 08 квітня 2019 року близько 17 год. 20 хв. [PERSON] , перебуваючи біля будинку на території власного господарства по [ADDRESS] , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, умисно наніс для [PERSON] дерев`яним бруском не менше п`яти ударів в область голови, лівого плечового суглобу, передпліччя правої руки, передпліччя лівої руки, гомілки лівої ноги, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани н/з правої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також відкритого перелому проксимального епіметафіза лівої великогомілкової кістки, відкритого перелому н/з правої ліктьової кістки, відкритого перелому лівого ліктьового суглоба, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Судом встановлено, що під час кримінального провадження потерпілим не пред`являвся цивільний позов. Частиною 7 ст.128 КПК України передбачено, що особа, яка не заявляла цивільного позову в кримінальному провадженні, має право заявити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Як роз`яснено в абз.1 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивiльних справ за позовами про вiдшкодування шкоди", шкода, заподiяна особi і майну громадянина або заподiяна майну юридичної особини, пiдлягає вiдшкодуванню в повному обсязi особою, яка її заподiяла, за умови, що дiї останньої були неправомiрними, мiж ними й шкодою є безпосереднiй причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно епікризу № 2507 Комунального некомерційного підприємства "Здолбунівська центральна міська лікарня" [PERSON] , 1963 року народження, знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічому відділенні КНП "Здолбунівська центральна міська лікарня" з 08 квітня 2019 року по 07 травня 2019 року. Частиною 6 ст.81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, сукупність наданих позивачем доказів у їх взаємозв`язку, достатності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним, що в результаті вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, [PERSON] була завдана матеріальна шкода у вигляді витрат на лікування в розмірі 5301 (П`ять тисяч триста одна) грн. 59 коп., що стверджується відповідними квитанціями, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди підлягають до часткового задоволення на вказану суму. Суд враховує, що відповідач є особою похилого віку. Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження його скрутного матеріального становища, також відсутні будь-які докази, що відповідач є одиноким та часто хворіє. Оцінюючи фінансове становище особи, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «JedamskiandJedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64). Відомостей про не отримання [PERSON] інших доходів, відсутності у власності рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів тощо матеріали справи не містять. Також на підтвердження незадовільного стану здоров`я відповідачем не надано суду жодного медичного документа. Констатація відповідачем скрутного матеріального становища та незадовільного стану здоров`я без надання доказів на підтвердження цих обставин не може вважатися підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, що узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Виходячи із вимог розумності та справедливості, враховуючи характер, обсяг, тривалість та глибину душевних страждань [PERSON] , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5000 (П`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. З огляду на викладене позов підлягає до часткового задоволення. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 680 грн. 04 коп. (10301,59 грн. х (840,80 грн. + 840,80 грн.) / 25473,87 грн.).

Outcome: partial