Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

02.02.2022 року позивач звернулась до суду із позовом, яким просить розірвати її з [PERSON] шлюб. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони 06.05.2014 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Спору щодо місця проживання дитини не має. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 2019 року. Спільне господарство не ведуть, збереження сім`ї не можливе. У зв`язку з викладеним, позивач просить укладений шлюб розірвати. Стягнути понесені судові витрати. Ухвалою суду від 03.02.2022 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач до судового засідання не з`явилась. Про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином. В позові зазначила, що просить розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач до судового засідання не з`явився. Про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя сторін. Судом встановлено, що 06.05.2014 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 180. Від даного шлюбу [INFO] в подружжя народились донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.07.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть з 2019 року. Шлюбні відносини між ними припинені. На даний час донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спору щодо утримання та виховання дитини немає. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст. 55 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін малолітньої дитини та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, що шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та розгляду справи у суді наміри позивача розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їх малолітньої доньки, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права. Тому, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, слід постановити рішення про розірвання шлюбу між сторонами. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За такого, судовий збір підлягає стягненню з відповідача у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved