Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

11.11.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни,\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~Львівської області\~Пиця Андрія\~Андрійовича,яким, враховуючи уточнення до позовних вимог від 05.01.2022 року, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №36045, виданого 22.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Онлайн Фінанс»заборгованості\~в розмірі\~32053,11\~грн.;\~стягнути з\~відповідача у його користь 1362,00 грн понесених витрат по сплаті судового збору та 5000 грн. понесених витрат на правову допомогу. Позовні вимоги мотивує тим, що 11.10.2021 року за місцем його праці надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші його доходи, видана приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. у виконавчому провадженні № 66894615, відкритому на підставі виконавчого напису №36045, вчиненого 22.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~Оленою Василівноюпро стягнення з ньогона користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Онлайн Фінанс»заборгованості в розмірі 32053,11 грн. Вказує, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами від 22.02.2012 року №296/5 та Переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженого Постановою\~КМУ від\~29.06.1999\~року №1172,\~оскільки він\~не отримував\~жодних повідомлень,\~вимог чи\~претензій щодо\~спірної заборгованості,\~більше того\~жодних письмових\~договорів в\~тому числі\~нотаріально посвідчених\~із відповідачем\~не укладав.\~Зазначає,\~що 19.10.2020\~року уклав\~договір позики\~№242143940\~із ТзОВ\~«Манівео Швидка\~фінансова допомога»\~в особистому\~кабінеті через\~інтернет сайт\~на загальну\~суму позики\~10\~000\~грн.\~Його не\~повідомлено про\~укладення договорів\~відступлення прав\~вимоги за вказаним договором позики третім особам, які зазначені у спірному виконавчому написі. Окрім цього, він не згідний із сумою заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10\~753. 60 грн., а також нарахованими відсотками в розмірі 20\~100,51 грн. Оскільки із документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача, а тому вважає, що виконавчий нас вчинено з порушення вимог законодавства. Вказував також, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом на підставі п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 в редакції від 26.11.2014 року, однак вказаний пункт виключений, а тому вчинення виконавчого напису з посиланням на вказаний пункт є незаконним та підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 15.11.2021 року у справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з викликом сторін 12.01.2022 року, роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву, пояснень та доказів у справі\~ Ухвалою про забезпечення позову від 15.11.2021\~року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №36045, вчиненого 22.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~Оленою Василівноюпро стягнення з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Онлайн Фінанс»заборгованості в розмірі 32053,11 грн., яке здійснюється у виконавчому провадженні № 66894615 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем. Ухвалою від 12.01.2022 року прийнято уточнену позовну заяву до розгляду, відкладено розгляд справи. \~ \~ \~ \~У судове засідання 11.05.2022 року сторони не з`явилися. Через канцелярію суду надійшли письмові заяви позивача (вх.№321 від 12.01.2022 року) та його представника (вх.№322 від 12.01.2022 року, ЕП-838 від 11.04.2022 року) про розгляд справи за їх відсутності, повне підтримання позовних вимог, зазначивши при цьому, що проти заочного розгляду справи вони не заперечують. Представник відповідача, у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся неодноразово відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, належним чином, що підтверджено особистим підписом уповноваженої особи відповідача у бланках зворотного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення із копією позовної заяви, доданими до неї документами, повісткою про виклик до суду на 12.01.2022 року, повісткою про виклик до суду на 02.03.2022 року, роздруківками з офіційного сайту Укрпошта перевіреними за трекінгом відправки (повістка на 11.05.2022 року). При цьому представник відповідача про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзивів не подав. Треті особи у судове засідання також не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили. На підставі ст.ст.223,280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 22 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною , вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №242143940 від 19 жовтня 2020 року, укладеним з ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» , правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 113 від 22 грудня 2020 року є ТзОВ «Таліон Плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, в свою чергу, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, реєстр прав вимоги № 5 від 16 квітня 2021 року, є ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» , далі іменований стягувач, заборгованість за кредитним договором №242143940 від 19 жовтня 2020 року. Строк платежу за кредитним договором №242143940 від 19 жовтня 2020 року настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16 квітня 2021 року по 12 травня 2021 року, сума заборгованості складає 30\~853,11 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10\~752,60 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 20\~100,51 грн.; за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача в розмірі 1200 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача; загальна сума, що підлягає стягненню 32\~053,11 грн. (а.с.44). Як вбачається із копії постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. від 04.10.2021 року, в його провадженні перебуває виконавче провадження № 66894615 з примусового виконання виконавчого напису №36045, вчиненого 22.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В.про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 32053,11 грн. (а.с.13). За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість ст.39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» , захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Заперечуючи проти виконавчого напису нотаріуса та звертаючись до суду з вимогами про визнання його таким, що не підлягає виконанню, позивач посилався на те, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, оскільки він не укладав кредитних договорів із ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», крім того, виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, який не є безспірним, а також що виконавчий напис вчинено нотаріусом з грубим порушенням чинного законодавства. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині а після слів заставлене майно доповнити словами (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку) ; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: 11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу , п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: Доповнити перелік після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. . Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Встановлені судом обставини свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 22 травня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно , для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання . Аналогічні правові висновки сформовані в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 06 жовтня 2021 року в справі № 361/4793/20 (провадження № 61-5910св21) від 03 листопада 2021 року в справі № 461/1940/20 (провадження № 61-13280св21). Згідно змісту виконавчого напису від 22 травня 2021 року, реєстраційний № 36045, укладений між банком та позивачем кредитний договір від №242143940 року, наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, оскільки відомості щодо нотаріального посвідчення кредитного договору та договору про відступлення прав вимоги у виконавчому написі відсутні, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, що є підставою для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Суд відхиляє доводи позивача про те, що він не отримував письмової вимоги (повідомлень) про усунення порушень, повідомлень про укладення договорів про відступлення прав вимоги за кредитним договором №242143940 від 19 жовтня 2020 року з огляду на те, що останнім не подано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин. Оскільки доводи позивача про порушення приватним нотаріусом вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зокрема вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису на підставі нечинної редакції п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, відтак позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ч.1,3,4\~ст.137\~ЦПК України\~витрати,\~пов`язані\~з правничою\~допомогою адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 12.01.2022 р. на адресу суду надійшло клопотання представника позивача, в якому останній просив стягнути з відповідача у користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Розмір таких витрат підтвердив такими документами: 1) копією договору від 09.11.2021 р. про надання правової допомоги (а.с.10); 2) ордером на надання правової допомоги від 09.11.2021 р. (а.с.11); 3) копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; 4) актом виконаних робіт від 09.11.2022 р. (а.с.53); 5) рахунком для оплати вартості за надані юридичні послуги від 06.01.2022 року; 6)копією квитанції на суму 5000 грн. (а.с.52). Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з правничою допомогою адвоката. Розмір таких витрат співрозмірний з обсягом та часом, об`єктивно необхідним для надання даних послуг в межах цієї справи.При цьому, відповідач жодного клопотання про зменшення відповідних витрат не заявляв. За наведених обставин та міркувань, а також за правилами ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. покладаються на відповідача. Також понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 1362,00 грн (908,00 (позовна вимога) +454,00 (забезпечення позову), підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved