Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до Жовківського районного суду Львівської області з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати у розмірі 11967 грн., а також 4070 грн. 96 коп. 3 % річних. Мотивував позовні вимоги тим, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 17 жовтня 2016 року по справі № 459/1309/16-ц з відповідача на користь позивача стягнуто 30000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Після набрання 22 лютого 2017 року рішенням суду законної сили він отримав виконавчі листі і пред`явив їх до виконання. Постановою державного виконавця від 21 грудня 2020 року виконавчий лист по справі повернуто без виконання з огляду на відсутність у боржника майна та джерел заробітку. Вважає, що оскільки відповідач не виконує рішення суду, грошові кошти, які стягнуті з нього, частково знецінилися з огляду на інфляційні процеси. Крім того, оскільки відповідач фактично користується вказаними грошовими коштами, він зобов`язаний сплатити 3% річних за таке користування за період з 22 лютого 2017 року по 31 серпня 2021 року. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити. Крім того, просив звільнити його від сплати судового збору. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області Зеліско Р.Й. від 06 вересня 2021 року у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору відмовлено, позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків, описаних в ній. 16 вересня 2021 року представник позивача [PERSON] подав до Жовківскього районного суду Львівської області заяву, якою усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою судді Жовківського суду Львівської області Зеліско Р.Й. від 17 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 23 вересня 2021 року Жовківським районним судом Львівської області отримано від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області довідку, відповідно до якої місце проживання відповідача [PERSON] зареєстроване за адресою [ADDRESS] . Ухвалою судді Жовківського суду Львівської області Зеліско Р.Й. від 12 жовтня 2021 року цивільну справу за позовом [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~процентів та\~інфляційних втрат\~за користування\~коштами передано за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області. 09 листопада 2021 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшли матеріали цивільної справи. 30 листопада 2021 року від представника [PERSON] до суду надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою від 01 грудня 2021 року у задоволенні клопотання представника [PERSON] про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено. 25 лютого 2022 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, у якій він заперечив проти задоволення позовних вимог та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Ухвалою від 17 березня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та його представник [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак останній 17 березня 2022 року подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, 05 квітня 2022 року подав заяву, у якій зазначив, що у зв`язку з воєнним станом та загрозою для його життя і здоров`я він не може з`явитися на розгляд справи, з огляду на що просив відкласти судовий розгляд до завершення воєнного стану. Ознайомившись з поданою заявою, суд приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає, оскільки в ній не обґрунтовано, яким чином введений на території України режим воєнного стану унеможливлює явку відповідача в судове засідання. Крім того, суд зазначає, що на території Львівської області, зокрема у м. Пустомити, працює система оповіщення і наявні спеціалізовані укриття. Отже, відповідач зловживає наданими йому процесуальними правами, оскільки режим воєнного стану не перешкоджав йому особисто з`явитися у поштове відділення № 79068 за адресою м. Львів, вул. Мазепи, буд. 11, через яке ним була скерована до суду вказана вище заява. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі\~ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 17 жовтня 2016 року по справі № 459/1309/16-ц позовні вимоги задоволені частково, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто 30000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, а також 551 грн. 20 коп. судового збору. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22 лютого 2017 року по справі № 459/1309/16-ц апеляційна скарга представника відповідача [PERSON] [PERSON] визнана неподаною та повернута апелянту. Постановою старшого державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бакум Н.М. від 31 грудня 2020 року виконавчий лист № 459/1309/16-ц, виданий 05 квітня 2017 року Червоноградським міським судом Львівської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 30000 грн. моральної шкоди повернуто стягувачу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). Верховний Суд у своїй постанові від 16 травня 2018 року по справі № 459/3560/15-ц зазначив, що ст. 625 ЦК України входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. Розрахунком інфляційних збитків стверджується, що за період з 22 лютого 2017 року по 31 серпня 2021 року сукупний індекс інфляції становить 139,89 %, а інфляційні втрати від знецінення заборгованості [PERSON] перед позивачем в сумі 30000 грн. складають 11967 грн. З розрахунку відсотків за користування грошовими коштами вбачається за період з 22 лютого 2017 року по 31 серпня 2021 року розмір 3 % річних за користування [PERSON] 30000 грн. становить 4070 грн. 96 коп. В свою чергу відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували погашення ним заборгованості перед позивачем, виконання ним грошового зобов`язання, а також не спростовано наданих позивачем розрахунків. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати за період з 22 лютого 2017 року по 31 серпня 2021 року у розмірі 11967 грн., а також 3 % річних за період з 22 лютого 2017 року по 31 серпня 2021 року у розмірі 4070 грн. 96 коп. За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved