Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

В лютому 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно позовної заяви та уточнених позовних вимог до неї [PERSON] зазначає, що 07 липня 2014 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. З 06 січня 2020 року сторони подружні сімейні стосунки не підтримують, проживають окремо, згоди щодо добровільного поділу майна між сторонами не досягнуто. За час спільного проживання у шлюбі сторони набули у власність : - незавершений будівництвом житловий будинок з мансардою в [ADDRESS] , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці кадастровий номер 6823982100:02:005:0011, облаштовану навколо присадибної ділянки огорожу, пробурену свердловину та будівельні матеріали, придбані для завершення будівництва житлового будинку з мансардою; - 82/1000 частки блоку без номера до складу якого входять десять кімнат з 50 по 59 загальною площею 213.9 кв. м, житловою площею 157.1 кв.м, в тому числі кімната 58 в гуртожитку по [ADDRESS] , вартістю 118164 грн.; - грошові кошти в розмірі 369531,02 грн., 7018,96 доларів США та 2607,12 євро. [PERSON] вказує, що все це майно набуте за період перебування її з [PERSON] в шлюбі за їх спільні кошти, тому воно є спільною сумісною власністю і підлягає поділу. Крім того, позивачка звертає увагу суду на те, що відповідач [PERSON] ухилився від надання експерту доступу до спірного незавершеного будівництвом будинковолодіння в зв`язку з чим призначена по справі експертиза щодо будинковолодіння не була проведена. По справі було винесено ухвалу про роз`єднання первинно заявлених нею позовних вимог для їх розгляду окремо. Таким чином [PERSON] , посилаючись на приписи ст. ст. 60, 61, 65, 70, 71 Сімейного кодексу України, просить: - визнати за нею право приватної власності на 82/1000 частки блоку без номера до складу якого входять десять кімнат з 50 по 59 загальною площею 213.9 кв. м, житловою площею 157.1 кв.м, в тому числі кімната 58 в гуртожитку по [ADDRESS] , вартістю 118164 грн.; - визнати за нею право приватної власності на грошові кошти, що знаходились на рахунках відкритих [PERSON] відповідно на 125682,51 грн., 3509,48 доларів США, 1303,56 євро, та стягнути з [PERSON] на її користь вказані кошти; - визнати за [PERSON] право приватної власності на грошові кошти, що знаходяться на рахунках відкритих на його ім`я відповідно на 243847,51 грн., 3509,48 доларів США, 1303,56 євро. Всього просить виділити їй майна на загальну вартість 243846,51 грн. Також просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3897,58 гривень, витрати по оплаті проведення судової експертизи, призначеної ухвалою суду для визначення вартості нерухомого майна в розмірі 8000 гривень, витрати на правничу допомогу. 27 лютого 2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Романова Н.І. подала до суду заяву про усунення недоліків на виконання ухвали судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 лютого 2020 року про залишення заяви без руху. 11 березня 2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Романова Н.І. подала до суду заяву про витребування доказів. 13 серпня 2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Романова Н.І. подала до суду клопотання про призначення експертизи. 13 листопада 2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Романова Н.І. подала до суду заяву про витребування документів. 25 лютого 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Романова Н.І. подала до суду заяву про витребування документів. 07 грудня 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Романова Н.І. подала до суду заяву про роз`єднання позовних вимог. 01 квітня 2022 року [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, зміст якої судом наведений вище в обґрунтуванні первісних позовних вимог [PERSON] . Будь-які інші заяви від учасників справи до суду не подавались. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01 червня 2021 року заяву залишено без руху. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11 березня 2020 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 травня 2020 року клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Романової Н.І. про витребування доказів задоволено. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 серпня 2020 року клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Романової Н.І. про призначення судової будівельно-технічної експертизи задоволено. Призначено у справі будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 вересня 2020 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01 грудня 2020 року клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Романової Н.І. про витребування документів задоволено. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 лютого 2021 року клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Романової Н.І. про витребування документів задоволено. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11 травня 2021 року направлено ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області про проведення у справі судової будівельно-технічної експертизи від 13 серпня 2020 року експерту [PERSON]., якому доручено даною ухвалою проводити експертизу та надати в розпорядження експерту матеріали цивільної справи №679/196/20, провадження у справі зупинено. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17 вересня 2021 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 жовтня 2021 року вказана позовна заява була прийнята до свого провадження суддею Стасюком Р.М., розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 грудня 2021 року заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Романової Н.І. про роз`єднання позовних вимог задоволено. Виділено зі справи №679/196/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права приватної власності на незавершений будівництвом житловий будинок з мансардою в [ADDRESS] , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці кадастровий номер 6823982100:02:005:0011, облаштовану навколо присадибної ділянки огорожу, пробурену свердловину та будівельні матеріали, придбані для завершення будівництва житлового будинку з мансардою в самостійне провадження. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01 квітня 2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог. Будь-які інші процесуальні дії, окрім відкладення розгляду, судом не здійснювались. Позивач та відповідач будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання в таке не з`явились. Представник [PERSON] - адвокат Романова Н.І. в поданій до суду заяві позов [PERSON] з уточненнями від 01 квітня 2022 року підтримала в повному обсязі, просила такий задоволити з підстав зазначених у ньому. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. 06 травня 2022 року подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з призивом до ЗСУ, однак як доказ надав копію розпорядження №18 Шепетівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про виклик для оформлення документів для призову в ЗСУ. Суд такі дії відповідача розцінює, як дії, що зумовлюють затягування судового процесу, оскільки в матеріалах справи наявні подібні заяви про відкладення розгляду справи. Крім того, суд зазначає, що відповідач, за час перебування справи в провадженні судді Стасюка Р.М., жодного разу на судове засідання не являвся. З урахуванням викладеного та ст.ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності відповідача. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 07 липня 2014 року та на даний час шлюб між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Головлівської сільської ради Славутського району Хмельницької області від 12 січня 2015 року. Також судом встановлено, що в період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин подружжям було набуто наступне майно: 82/1000 частки блоку без номера до складу якого входять десять кімнат з 50 по 59 загальною площею 213.9 кв. м, житловою площею 157.1 кв.м, в тому числі кімната 58 в гуртожитку по [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 196312189 від 15.01.2020 (Том 1, арк. спр. 8); грошові кошти в розмірі 369531 02 грн., 7018,96 доларів США та 2607,12 євро. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає, що вищезазначене майно придбане сторонами під час перебування у шлюбі, тому є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Суд зазначає, що за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя, що є об`єктом спільної сумісної власності.. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. Статтею 63 СК України, встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними. Згідно з ч. 2 ст.60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Верховний Суд у Постанові від 12.02.2020 року по справі №725/1776/18 вказав, що зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах у справі № 6-1587цс16 від 12.10.2016 року зробив правовий висновок, згідно з яким, відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-1568цс16 від 07.12.2016 року: належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя передбачені статтею 65 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У відповідності до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном. Частина 1статті 369 ЦК України визначає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Разом з тим позивач просила суд визнати за нею право приватної власності на 82/1000 частки блоку без номера до складу якого входять десять кімнат з 50 по 59 загальною площею 213.9 кв. м, житловою площею 157.1 кв.м, в тому числі кімната 58 в гуртожитку по [ADDRESS] , вартістю 118164 грн. та визнати за нею [PERSON] право приватної власності на грошові кошти, що знаходяться на рахунках відкритих [PERSON] , а саме на 125682,51 грн., 3509,48 доларів США, 1303,56 євро та стягнути такі з нього на її користь. Визнати за [PERSON] право приватної власності на грошові кошти, що знаходились на рахунках відкритих на його ім`я відповідно на 243847,51 грн. (в тому рахунку 59082,00 грн. грошової компенсації за частку нерухомого майна), 3509,48 доларів США, 1303,56 євро. Таким чином, враховуючи, що вказане спірне майно та грошові кошти набуті сторонами за час шлюбу, то такі є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд доходить висновку про їх поділ між сторонами. За загальним правилом, встановленим ч.1ст.70 Сімейного кодексу України, при поділі майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1 та ч. 2 ст. 71 СК України). За змістом ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. На підтвердження вартості 82/1000 частки блоку без номера до складу якого входять десять кімнат з 50 по 59 загальною площею 213.9 кв. м, житловою площею 157.1 кв.м, в тому числі кімната 58 в гуртожитку по [ADDRESS] судом 13 серпня 2021 року була призначена судова будівельно- технічна експертиза проведення якої було доручено експерту [PERSON]. 14 вересня 2021 року на адресу суду надійшов висновок експерта №881/021 від 09 вересня 2021 року, згідно якого ринкова вартість 82/1000 частки блоку без номера до складу якого входять десять кімнат з 50 по 59 загальною площею 213.9 кв. м, житловою площею 157.1 кв.м, в тому числі кімната 58 в гуртожитку по [ADDRESS] Хмельницької становить118164 грн. Надаючи оцінку зібраним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості, достатності та достовірності, з метою встановлення ринкової вартості майна, що підлягає поділу, суд приймає (враховує) наступні докази: висновок про вартість об`єкта незалежної оцінки № 881/021, складений 09 вересня 2021 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , оскільки наведені докази: містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують заявлені сторонами вимоги, одержані із належного процесуального джерела, у належному процесуальному порядку, з дотриманням процедури проведення відповідної оцінки майна, експертного дослідження у відповідності до вимог використаних при дослідженні нормативно-правових актів та довідкових джерел інформації. Що стосується коштів, про які зазначає [PERSON] в своїх позовних вимогах, а саме: кошти в розмірі 369531,02 грн., 7018,96 доларів США та 2607,12 євро суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 57 СК України, не підлягають поділу кошти які покладені на рахунки в банках до укладення шлюбу, були отримані в результаті укладенні договору дарування, спадкування, як премія, нагорода, стягнена моральна шкода за рішенням суду, страхові суми. Таким чином, незалежно від джерел походження, кошти, які перебувають на розрахункових рахунках кожного з подружжя, які були покладені під час шлюбу (та не були отримані в результаті укладення договору дарування, спадкування, як премія, нагорода, стягнена моральна шкода за рішенням суду, страхові суми та інші відповідно до ст. 57 СК України) підлягають поділу у рівних частках. Згідно з ч. 2 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. При цьому в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11 роз`яснено для врахування судами, що у випадках поділу грошових сум (вкладів), внесених у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, права зазначених установ не зачіпаються. Відповідно до відповідей з банків, а саме АТ «Укрексімбанк» у м. Хмельницькому від 01 червня 2020 року відкриті депозитні рахунки в період з 01 червня 2019 року по день надання інформації: рахунок [NUMBER] - відкритий 25.06.2019 відкритий у гривні. Відомості про розмір грошових сум, що знаходяться на депозитних рахунках станом на 06 січня 2020 року: - UA643223130000026304000094850 - 5657,12 доларів США; - [NUMBER] - 67405,11 грн.; - [NUMBER] - 117917,59 грн. рахунок був закритий 09 квітня 2020 року з виплатою процентів в розмірі 16009,01 грн. таким чином на вказаному рахунку знаходилось 133926,60 грн.( Том 1 арк. спр.63). Відповідно до наданої інформації від 29 травня 2020 року в АТ «Державний ощадний банк України» - на рахунку відкритому 26 грудня 2016 року вклад №29335222 в євро - сума вкладу становила 2587,59 сума нарахованих відсотків становила 0.76 євро, а всього 2588,35 євро. Станом на 26 травня 2020 року вклад був діючим і на цю дату на ньому знаходилось 2607,12 євро; -на рахунку відкритому 11 серпня 2017 року вклад №34574422 в доларах - сума вкладу становила - 1348,16 доларів США, сума нарахованих відсотків становила 2,03 долара, а всього 1350,19 доларів США. Станом на 26 травня 2020 року вклад був діючим і на цю дату на ньому знаходилось 1361,84 доларів США (Том 1 арк. спр. 65-66). Відповідно до наданої інформації від 27 липня 2020 року в ПАТ «КБ «ПриватБанк» були два депозитні договори , а саме SAMDNWFD0071097189501 від 30.03.2016 - на рахунку № [NUMBER] 67961,24 грн. На рахунку SAMDNWFD0071097189501 від 27.01.2017 на рахунку № [NUMBER] були кошти в сумі 100238,08 грн.(Том 1 арк. спр. 75-80). Таким чином за результатами розгляду справи судом встановлено, що грошові кошти на відкритих в АТ «Укрексімбанк» у м. Хмельницькому, АТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ КБ «ПриватБанк» були нажиті сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Тому очевидним є висновок про те, що вони належать їм на праві спільної сумісної власності. Таким чином, враховуючи, що спірне майно та грошові кошти набуті сторонами за час шлюбу, то такі є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд доходить висновку про їх поділ між сторонами в рівних частках При цьому, суд вважає за доцільне поділити вищевказане майно між сторонами згідно варіанту, запропонованого позивачкою в уточненій позовній заяві та виділити у власність позивачки [PERSON] : - 82/1000 частки блоку без номера до складу якого входять десять кімнат з 50 по 59 загальною площею 213.9 кв. м, житловою площею 157.1 кв.м, в тому числі кімната 58 в гуртожитку по [ADDRESS] , ринкова вартість 118164,00 грн. - грошові кошти сумі 125682,51 грн., 3509,48 доларів США, 1303,56 євро. А у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 243847,51 грн., 3509,48 доларів США, 1303, 56 євро, з врахуванням 59082,00 грн. грошової компенсації за отримане [PERSON] нерухоме майно в натурі. З урахуванням вартості майна визначеної на підставі наведених доказів, вартість майна, що підлягає виділенню у власність [PERSON] , становить 118164,00 грн.; 125682,51 грн., 3509,48 доларів США та 1303,56 євро, а вартість майна, що підлягає видiленню [PERSON] , становить 243847,51 грн., 3509,48 доларів США, 1303, 56 євро. При такому поділі майна вартість часток є рівною. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, зважаючи на задоволення позову в повному обсязі, стягує з відповідача на користь позивача 1948,79 гривень судового збору, що відповідатиме вимогам ст. 141 ЦПК України . За змістом ч. 1 п. 1,2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати на проведення експертизи. Згідно даних квитанції від 10 вересня 2021 року та 12 серпня 2021 позивачем на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 8000,00 грн. за виконання проведення експертизи. Отже, із відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на оплату судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 8000,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved