Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Позивачка 24 березня 2022 року звернулася у суд з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись на те, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2018 року, в якому дітей не мають. Однак спільне життя у неї з відповідачем не склалося, так як між ними не було взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними поглядами на сімейні життя та обов`язки, у зв`язку з чим виникали сварки і суперечності, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Вже тривалий час вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства, а тому вона переконана, що їх сім`я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. За наведеного просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій позов підтримує та просить розглядати справу без її участі, що суд вважає за можливе. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4\~ст.26 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2018 року, в якому дітей не мають. Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності, вони проживають окремо і не підтримуються сімейних відносин та що збереження шлюбу суперечить інтересам, як позивачки, так і відповідача. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже довгий час, втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, а тому цей шлюб слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 992,40 грн. судового збору. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України,

Outcome: approved