Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, заінтересована особа - Управління охорони здоров`я Луцької міської ради. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] , є інвалідом ІІ групи загального захворювання та перебуває на обліку в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня №1 у м. Луцьку». Зазначає, що [PERSON] не може придбати собі продукти харчування, а також не може самостійно приготувати собі їжу, прибрати після себе. Крім того, зазначає, що останній немає здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вказує, що в [PERSON] є батьки, але вони вже літнього віку, належного догляду та піклування не зможуть надати для свого сина. На підставі вищевикладеного, просить суд визнати недієздатним, встановити опіку над [PERSON] та призначити її опікуном. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2022 року відкрито окреме провадження у справі. Заявник до початку судового засідання подала суду заяву про слухання справи без її участі. Заявлені вимоги підтримує та просила їх задовольнити. До початку судового засідання від представника заінтересованої особи надійшла заява в якій він просить суд розгляд справи проводити без її участі. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності осіб, що не з`явилися, по наявним матеріалам справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява до задоволення не підлягає з наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] (а.с.4). Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією виданої Волинським обласним бюро МСЕ Психоневрологічна спеціалізована МСЕК № 190415, [PERSON] призначено ІІ групу інвалідності на підставі загального захворювання до 01 лютого 2023 року (а.с.8). Згідно зі статтею 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно довідки виданої КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради виданої [PERSON] , з якої вбачається, що її син [PERSON] , [INFO] страждає на хронічний тяжкий психічний розлад (а.с.20). Згідно ч. 1 ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Разом з цим, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області ввід 18.04.2022 року заявнику було відмовлено у задоволенні клопотання про проведення судово-психіатричної експертизи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч. 4 ст.63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Кримінально-процесуальний кодекс України визначає поняття близькі родичі та члени сім`ї, а саме: чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (ст. 3 КПК України). У постановах Верховного Суду від 31.03.2020 року у справі №205/4245/17 та від 23.04.2020 року у справі № 686/8440/16-ц, в яких зазначено, що відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна член сім`ї членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Матеріали даної справи не містять будь-яких належних доказів того, що заявник [PERSON] , в розумінні чинного законодавства, являється членом сім`ї особи, яку вона просить визнати недієздатною. Крім того, [PERSON] не пов`язана із [PERSON] спільним побутом та має з ним взаємних прав та обов`язків. Згідно матеріалів заяви вони зареєстровані та проживають за різними адресами, а саме [PERSON] - за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] - за адресою: [ADDRESS] . Доказів протилежного заявником суду не надано. Таким чином [PERSON] , в розумінні ч. 3 ст. 296 ЦПК України, не наділена правом звернення до суду із такою заявою. Разом з тим, слід зазначити, що приймаючи рішення про відсутність підстав для задоволення заяви [PERSON] про визнання гр. [PERSON] недієздатним, встановлення опіки та призначення йому опікуна, судом враховано, що у останнього є батьки, які на даний час мають повну цивільну дієздатність, що надає їм, за наявності на те підстав, право на звернення до суду з подібною заявою. Крім того, таким правом наділений і орган опіки та піклування, який в силу ч. 3 ст. 296 ЦПК України, може звертатися до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність у [PERSON] права на звернення до суду з даною заявою, а відтак, і про відсутність підстав для задоволення такої заяви.

Outcome: dismissed