Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про захист прав споживачів, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено договір, згідно з яким нею було отримано позику. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що договір вона не підписувала. Позивач вважає, що при укладанні вказаного кредитного договору були порушені її права як споживача, передбачені нормами Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», а отже наявні всі підстави для визнання кредитного договору недійсним, з огляду на наступне. З урахуванням наведеного, посилаючись на ст.ст. 203, 215, 230 ЦК України, просить визнати недійсним кредитний договір, укладений між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Ухвалою суду від 11 травня 2021 провадження у справі відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого розгляду. 07 вересня 2021 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до суду надісланий відзив, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Представник відповідача зазначає, що 10 серпня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі заяви позивача було укладено договір про надання кредиту № 560522558, відповідно до умов якого позивач отримала кредитні кошти у сумі 10910 грн. строком користування 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,37прцента за кожний день користування. Вказаний кредитний договір був підписаний позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до такої процедури. Вважає, що проходження позивачем всього алгоритму дій, передбаченого фінансовою установою при укладенні кредитного договору, спростовує доводи позивача про її необізнаність щодо умов кредитування та порушення відповідачем імперативних вимог закону, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу позивачем на сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за допомогою логіна та пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Крім того, Правила, які визначають порядок і умови надання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошових коштів у кредит, знаходяться у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб на сайті фінансової установи: https://moneyveo.ua. При цьому, позивач підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись вказаних правил, а також отримала від відповідача до укладення договору всю необхідну інформацію, передбачену діючим законодавством , підписуючи оспорюваний кредитний договір, що прямо передбачено у пункті 4.1, 4.16 вказаного договору, а розмір кредиту, грошова одиниця, строк та умови кредитування були узгодженні з останньою. Крім того, позивач у день укладення кредитного договору була ознайомлена з детальним графіком розрахунків викладеного в Додатку №1 до Договору, що визначає сукупну вартість кредиту. Додатково вказав що, правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору, передбаченим Законом України «Про захист прав споживачів», позивач не скористалася, а подання вказаного позову є засобом уникнення останньої від виконання зобов`язань, передбачених кредитним договором. У судове засідання позивач не з`явилася, в прохальній частині позову просить здійснювати розгляд даної справи за її відсутності. Представник відповідача у відзиві на позов просив розглянути справу за його відсутності. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 24.06.2019 року між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено в електронній формі кредитний договір № 288058039, відповідно до умов якого фінансова установа зобов`язалася надати позичальнику кредит у розмірі 6000 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, нараховані згідно п.1.3, п.1.4 або п. 1.5 вказаного договору. Згідно п. 1.2 кредит надається строком на 14 днів від дати отримання кредиту позичальником. Пунктом 1.3 вказаного договору передбачено, що на період строку кредитування, визначеного п.1.2 договору кредиту нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою та становить 0,01 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. У випадку користуванням кредитом понад строк, застосовується відсоткова ставка, передбачена п. 1.4 кредитного договору. Заборгованість за даним кредитним договором позивачем була погашена. 11.07.2019 року між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено в електронній формі кредитний договір № 2595289624, відповідно до умов якого фінансова установа зобов`язалася надати позичальнику кредит у розмірі 8330 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, нараховані згідно п.1.3, п.1.4 або п. 1.5 вказаного договору. Згідно п. 1.2 кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. Пунктом 1.3 вказаного договору передбачено, що на період строку кредитування, визначеного п.1.2 договору кредиту нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою та становить 1,65 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. У випадку користуванням кредитом понад строк, застосовується відсоткова ставка, передбачена п. 1.4 кредитного договору. Заборгованість за даним кредитним договором позивачем була погашена. 10 серпня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено в електронній формі кредитний договір № 560522558, відповідно до умов якого фінансова установа зобов`язалася надати позичальнику кредит у розмірі 10910 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, нараховані згідно п.1.3, п.1.4 або п. 1.5 вказаного договору. Згідно п. 1.2 кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. Пунктом 1.3 вказаного договору передбачено, що на період строку кредитування, визначеного п.1.2 договору кредиту нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою та становить 1,37 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. У випадку користуванням кредитом понад строк, застосовується відсоткова ставка, передбачена п. 1.4 кредитного договору. Позивачем не заперечується, що суму кредиту вона отримала в повному обсязі. Згідно з Довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вказана заява була подана позивачем 10.08.2019 о 18:16 год., одноразовий ідентифікатор № 83UJZC78 було направлено позивачу 10.08.2019 о 18:17:45 год. на номер мобільного телефону [NUMBER] , одноразовий персональний ідентифікатор було введено позивачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», 10.08.20919 року о 18:18:43 відповідачем було перераховано грошові кошти у сумі 10910,00 грн. Положеннями ч. 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. В той же час, частиною 3 статті 642 ЦК України передбачено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Проте, відомостей щодо відкликання своєї відповіді на пропозицію щодо укладення кредитного договору позивач не надала, як і доказів того, що остання зверталась до відповідача з листами про припинення порушень. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з пунктом 4.1. кредитного договору, невід`ємною частиною Договору є «Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті товариства: https://moneweo.ua Розділом 3 Правил надання грошових коштів у кредит ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" встановлений порядок надання грошових коштів у кредит. Так, згідно розділом 3 з п. 3.1.-3.3. заявник заповнює заявку на отримання кредит на сайті товариства, обов`язково вказуючи всі дані, позначені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні, для прийняття товариством рішення про надання кредиту. Заповнюючи заявку, заявник у відповідності до розділу 6 цих Правил, надає свою згоду на передачу товариству своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану заявника та його спроможності виконати зобов`язання за договором. Відповідно до пункту 4 Правил надання грошових у позику тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТзОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за користування кредитом Позичальник виплачує Товариству проценти, в розмірі, визначеному в Договорі. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. На виконання умов розділу 3 цих Правил позивач акцептувала оферту, здійснивши дії, спрямовані на укладання кредитного договору і настання юридичних прав та обов`язків: заповнила заявку на сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», зазначила інформацію щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої бажала отримати кредит. Фінансова установа свої зобов`язання за кредитним договором виконала в повному обсязі. Вказаний факт також не заперечується позивачем. В обґрунтування позову позивач посилається на порушення відповідачем вимог ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Проте, вказана норма на день укладання кредитного договору є нечинною, оскільки 10.06.2017 набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» інформація, що надається кредитодавцем споживачу має містити відомості про: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); 3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; 4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; 5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; 6) орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування; 7) необхідність укладення договорів щодо супровідних послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності), а також орієнтовна вартість таких послуг; 8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань із сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, що застосовуються чи стягуються у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, а також про право кредитодавця та/або нового кредитора залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію; 10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 11) порядок дострокового повернення кредиту; 12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу. Пунктом 3.16 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передбачено, що кожен з клієнтів ознайомившись з усіма істотними умовами Оферти надає згоду шляхом направлення повідомлення кредитодавцю, яке підписується відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під акцептом, який містить усі істотні умови Електронного договору, одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка може стати активною лише після введення одноразового ідентифікатора. Зазначений ідентифікатор генерується кредитодавцем в Інформаційно-телекомунікаційній системі та надсилається Клієнтам в СМС-повідомленні. Зі змісту оспорюваного кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його заявка до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписуючи оскаржуваний договір позивач підтвердила, що вона отримала від відповідача до укладення договору інформацію, вимоги надання якої передбачені нормами діючого законодавства України, зокрема ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», що прямо передбачено пунктом 4.16 кредитного договору №901194388. Банк виконав вказані вимоги закону та визначив термін погашення заборгованості по кредиту, визначив сукупну вартість кредиту і проценти, розписав, які суми позивач зобов`язаний буде сплатити. Із вищевикладеного суд приходить до висновку, що сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позивача на укладення такого договору шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. А відповідачем не порушені вимоги, передбачені ані Законом України «Про споживче кредитування», ані Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Суд критично розцінює посилання позивача про те, що відповідачем було порушено вимоги п.8, 9 ч.1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки пунктом 4.1 кредитного договору № 901194388 від 13.10.2020 передбачено, що невід`ємною його частиною є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», текст яких розміщений на сайті відповідача: www.moneyveo.ua, при цьому вказані Правила містять окремий розділ, який регулює порядок в несення змін та доповнень у Правила та Електронний договір. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договір укладений в електронному варіанті та з електронним підписом. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не був би укладений. Тому укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі позивача. Згідно ст.ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, вказаний кредит був отриманий на ім`я позивача із застосуванням он-лайн послуг. Для отримання для оформлення кредиту позичальнику обов`язково необхідно ввести у відповідні поля свої персональні дані та іншу інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, дату народження, номер мобільного телефону, Email, сімейний стан, освіта, номер паспорту, коли був виданий, ким був виданий, РНОКПП, адреса проживання, працевлаштування і т.д.), особи, що бажає отримати кредит. При цьому, час для здійснення вказаних дій відповідачем не обмежується. Законодавець у пункті третьому частини першій статті 3 ЦК України визначив, що однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Крім того, ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг") до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті. Проте, позивач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористалася, доказів направлення письмового повідомлення відповідачу щодо наміру відмовитися від кредитного договору №901194388 від 13.10.2020 суду не надала. Положення статті 204 ЦК України встановлюють презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Пленум Верховного Суду України у Постанові №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом (пункт 7). Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Беручи до уваги встановлені у ході судового розгляду обставини, суд приходить до переконання про відсутність установлених законом підстав для визнання недійсним договору 901194388 від 13.10.2020, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи, до чого також зводиться позиція Європейського суду з прав людини у рішенні «Проніна проти України» № 63566/00 від 18.07.2006. Таким чином, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, приходить до висновку, що підстави для задоволення позову [PERSON] відсутні, отже, у задоволенні позовних вимог позивача про визнання недійсним кредитного договору слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed