Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

Заявник звернувся в суд із заявою та просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт народження [PERSON] дитини чоловічої статі - [PERSON] , який народився [INFO] в м.Донецьк, Донецької області, Україна. Свої вимоги мотивує наступним. Заявник проживав з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в м.Маріуполь Донецької області. Він є військовослужбовцем та був змушений покинути територію Донецької області. В свою чергу [PERSON] не може виїхати з тимчасово окупованої території України. Оскільки їх спільна дитина народилася на тимчасово непідконтрольній Україні території, [PERSON] позбавлена змоги зареєструвати народження дитини в органах РАЦС та отримати свідоцтво про народження встановленого зразка. Свідоцтво про народження їх дитини також видане на тимчасово непідконтрольній Україні території, а тому не визнається цивілізованими країнами світу, що є перешкодою виїзду на територію України матері з дитиною. Після прибуття останніх на підконтрольну Україні територію та реєстрацію народження дитини заявник має на меті оформлення свого батьківства щодо дитини. Представник заявника - адвокат Брух А.О. в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його та заявника відсутності, вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з`явилася, подав заяву про розгляд справи у її відсутності. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. З копій паспорта громадянина України та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.11.2017р. встановлено, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] та фактично проживає по [ADDRESS] . [PERSON] станом на 29.04.2021р. перебувала на восьмому тижні вагітності та [INFO] в м.Донецьк народила дитину чоловічої статі, якого зареєстровано як « [PERSON] », що встанволено з результатів обстежень, обмінної карти, свідоцтва про народження, медичного свідоцтва про народження, виписного епікризу, виданих установами тимчасово окупованої території України, а також фотознімками. Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.7 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення , рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У відповідності до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення , суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану (п.4 ст. 273 ЦПК України). Документ, що підтверджує факти укладення шлюбу та народження дитини заявниці, виданий закладом на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків відповідно до ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Відповідно до листа Верховного суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце. Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження. Відповідно до п. 3 наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року N 953/5 "Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції" Державному підприємству "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України наказано тимчасово призупинити проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області та Донецької області. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За правилами ст. 7 Закону України "Про громадянство України" особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України м. Донецьк є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 ч.1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст. 18 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану , підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження, зокрема є: б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше. Судом встановлено, що документи про народження спільної дитини заявника та [PERSON] видані органами тимчасово окупованої території України та вони не є підставою для реєстрації народження на території України. В свою чергу, [PERSON] є громадянкою України та має намір разом з народженою дитиною проживати на території України, яка є підконтрольною державі. Також, заявник має намір узаконити своє батьківство щодо дитини, шляхом здійснення реєстрації відповідних відомостей в державних установах України. За таких підстав, суд визнає вимоги [PERSON] підставними і такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved