Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] . Заява мотивована тим, що вона є сестрою [PERSON] . Проживають в сусідніх квартирах - вона разом із дочкою [PERSON] проживає у кв. [ADDRESS] , а її брат проживає у кв. 2 за цією ж адресою. Також у кв. 4 цього будинку мешкає їх мама - [PERSON] . Зважаючи на те що вона є власником кв. 4 та співвласником кв. 2 за вказаною адресою, відповідно має право користуватись 5/6 частиною земельної ділянки спільного користування, наданої для обслуговування кв. 2 і кв. 4 , частка брата є незначною та становить всього 1/6. Під час спільного перебування у дворі загального користування з [PERSON] останній постійно вчиняє психологічне насильство щодо неї, її доньки та їхньої матері, а саме: словесно ображає, нецензурно лається, принижує, погрожує фізичною розправою, всюди переслідує, шантажує та залякує зруйнувати літню кухню і хлів, співвласником яких вона є. Крім постійного психологічного насильства її брат перешкоджає у доступі до житла та іншого майна, що перебуває у спільній частковій власності, земельної ділянки спільного користування, пошкоджує її майно - розбиває вікна, ламає паркани та ворота, закидає камінням септик, витоптує город, вирубує її плодові дерева, завалює камінням облаштований нею другий заїзд, блокуючи її автомобіль, цим самим вчиняючи економічне насильство також. У 2016 року [PERSON] притягався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України, у 2017 році його притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 382 КК України. Починаючи з 12.04.2022 року вона тричі зверталася на лінію «102» з повідомленням про вчинення домашнього насильства [PERSON] , проте органи поліції на її звернення не реагують, протоколів про адміністративне правопорушення за статтею 173-2 КУпАП України не складають. Таким чином вважає, що вона є особою, яка постраждала від домашнього насильства. Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства просить: видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, зокрема: 1) заборонити [PERSON] наближатися до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , а саме: - ближче ніж на 10 м до приватної власності [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; - ближче ніж на 20 м до облаштованого [PERSON] другого заїзду до земельної ділянки спільного користування, наданої для обслуговування кв. 2 та [ADDRESS] ; 2) заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 20 метрів до місця фактичного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; 3) усунути перешкоди у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності постраждалої особи; 4) заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб, якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; 5) заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Просить копію рішення суду направити до ВП №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області для взяття [PERSON] на профілактичний облік та до виконавчого комітету Рокитнівської селищної ради. Ухвалою суду від 06.05.2022 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Під час судового розгляду [PERSON] підтримала подану заяву та доповнила, що неодноразово зверталася до територіального підрозділу поліції зі скаргами на неправомірні дії [PERSON] який систематично вчиняє домашнє насильство щодо неї, матері та її дочки. Проте поліція протоколів щодо [PERSON] не складають, а на її письмове звертання від 03 травня 2022 року повідомили усно, що її заява буде розглянута згідно закону протягом 30 днів. Оскільки домашнє насильство [PERSON] вчиняє упродовж тривалого часу, а поліція не вчиняє дієвих заходів щодо його припинення, змушена була звернутися до суду. Зазначила, що конфлікти викликані тим, що не можуть дійти згоди щодо порядку користування спільною земельною ділянкою та успадкованим після смерті батька майном. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до п.3 ч.1 ст.350 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено: обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Згідно ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.97 встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України. Нормами статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як визначено пунктами 3, 6, 7, 8 та 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Згідно пояснень заявниці, заінтересована особа [PERSON] є рідним братом заявниці. Протягом тривалого часу між ними виникають сварки , які викликані тим, що сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування спільною земельною ділянкою та успадкованим після смерті батька майном. Неодноразово зверталася в поліцію, але протоколи про адміністративні правопорушення відносно [PERSON] не складались. Останню письмову заяву подала 03.05.2022, однак відповіді ще не отримала. В поліції повідомили, що заява буде розглянута протягом місяця. Стверджує, що [PERSON] щоденно чинить психологічний тиск як на неї так і відносно їхньої матері та її дочки. На підтвердження вказаних обставин в судовому засіданні надала відеозапис із мобільного телефону згідно якого вбачається, що між заявницею та її братом [PERSON] має місце словесна суперечка. При цьому, дані відеозаписи не містять жодних відомостей у підтвердження того, що [PERSON] чинить психологічних чи будь-який інших тиск. У заяві про видачу обмежувального припису [PERSON] посилається на те, що у 2016 році [PERSON] було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України та у 2017 році притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.382 КК України. Також, в обгрунтування своєї заяви [PERSON] зазначила, що починаючи з 12.04.2022 вона тричі зверталася на лінію «102» з повідомленням про вчинення домашнього насильства [PERSON] , проте вказані обставини не підтверджені відповідними доказами. Клопотання про витребування таких доказів заявник не подавала. Відповідно до ч.1 ст.350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Аналізуючи вищевикладені обставини у справі та правові норми, а також те, що заявник не надала суду належних та допустимих доказів , що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданої заяви. За приписами ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed