Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

Позивач звернувся у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій з урахуванням заяви про зміну підстав позову та збільшення позовних вимог від 13 жовтня 2021 року просить стягнути з відповідача заборгованість за договором доручення в розмірі 184381 грн. 03 коп., з яких: 177320 грн. 00 коп. сума боргу, 4641 грн. 71 коп. індекс інфляції, 2419 грн. 32 коп. три відсотки річних та понесені судові витрати. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] посилається на те, що 30 березня 2021 року між ним та [PERSON] було укладено договір доручення, предметом якого було вчинення відповідачем до 30 квітня 2021 року від його імені та за його рахунок юридичних дій, а саме: погашення кредитів його сина [PERSON] та придбання інструменту для останнього. Для виконання вказаного доручення він передав відповідачу 177320 грн. 00 коп. Відповідач свої зобов`язання за договором доручення не виконав, отриманні для виконання доручення кошти не повернув. В зв`язку із цим, він вимушений звернутися для захисту своїх прав до суду. Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також понесені судові витрати. Позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву відповідно до якої просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі не подав, відзив на позов не подав. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню повністю. Так, 20 березня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір доручення відповідно до якого останній зобов`язався від імені та за рахунок першого в термін до 30 квітня 2021 року сплатити заборгованість по кредитах [PERSON] та придбання для нього інструмент. Для виконання вказаного доручення відповідач отримав від позивача 177320 грн. 00 коп. Вказана обставина підтверджується копією розписки [PERSON] від 20 березня 2021 року. Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу україни (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Згідно із ст. 1001 ЦК України договором доручення може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя. В силу вимог ст. 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, після припинення дії договору, а саме після 30 квітня 2021 року, отримані для його виконання кошти позивачу не повернув, чим допустив заборгованість в розмірі 177320 грн. 00 коп. Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку наданого позивачем, сума заборгованості становить 184381 грн. 03 коп., з яких: 177320 грн. 00 коп. - отримані та неповернуті кошти, 4641 грн. 71 коп. індекс інфляції, 2419 грн. 32 коп. три відсотки річних. Оскільки розрахунок проведений позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства, він приймається судом, як належний та допустимий доказ. Приймаючи до уваги вищевказане та враховуючи, що [PERSON] на день розгляду справи взяте на себе зобов`язання не виконав, отриманні від позивача для виконання доручення кошти не повернув, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню в повному обсязі сума боргу, сума індексу інфляції та сума трьох відсотків. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до задоволення повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved