Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

І.Стислий виклад позиції заявника. [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в обґрунтування якої покликається на те, що на підставі розпорядження голови Березнівської районної державної адміністрації № 548 від 20.11.2003 p., їй передано у приватну власність земельні ділянки 1,75 га., з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Прислуцької сільської ради, що посвідчується Державним актом про право приватної власності на землю серія ІІ-РВ №003385. Однак, при оформленні Державного акта на право власності на земельні ділянки в ньому були допущені помилки, а саме: прізвище заявниці записано, як « [PERSON] », що не відповідає запису її прізвища в паспорті громадянки України, де зазначено « [PERSON] ». Звернувшись до представника орендаря з метою укладення договору оренди земельних ділянок, була встановлена вказана розбіжність, що унеможливлює проведення державної реєстрації іншого речового права, а саме права оренди земельної ділянки, тому їй рекомендовано звернутись до суду, з приводу встановлення факту, що має юридичне значення. З урахуванням наведеного, просить встановити факт належності їй вищевказаного Державного акту. ІІ.Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 09.03.2022 року заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Заявник [PERSON] надіслала до суду заяву, у якій підтримала заявлені вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу без її присутності. Представник заінтересованої особи Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надіслав до суду клопотання, у якому просить розглянути справу без його присутності, вимоги заявлені у заяві підтримує у повному обсязі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. ІІІ.Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно паспорта громадянина України серія [NUMBER] , [PERSON] , народилась [INFO] в с.Прислуч Березнівського району Рівненської області. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-РВ № 003385, [PERSON] передано земельну ділянку розміром 1,75 гектарів на території Прислуцької сільської ради. Відповідно до заповіту складеного 09.03.2004 року, [PERSON] заповіла вищевказаний державний акт [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що розбіжності у написанні по батькові заявника в державному акті на право приватної власності на землю унеможливлює проведення державної реєстрації іншого речового права, права оренди земельної ділянки. Згідно положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6 та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод неодноразово зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що на підтвердження заяви надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву у суду і є достатніми для встановлення юридичного факту належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю; встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація його права на належне оформлення речових прав заявника і іншого порядку його встановлення немає. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved