Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

29 грудня 2021 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 02.09.2021 року було зупинено примусове стягнення з [PERSON] грошових коштів на користь АТ «ПУМБ» за виконавчим написом нотаріуса №17140 від 25.07.2019 року у виконавчому провадженні №59830272 розпочатим приватним виконавцем Клітченко О.А., та на виконання вищевказаної ухвали суду постановою приватного виконавця від 09.09.2021 року було зупинено вчинення виконавчих дій. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 23.11.2021 року визнано таким, що не підлягає примусовому виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Харою Н.С. №17140 від 25.07.2019 року та вказане рішення набрало законної сили. Також зазначив, що незважаючи на винесені рішення, відповідач АТ «ПУМБ» і надалі продовжує списання грошових коштів позивача із карткового рахунку для виплати заробітної плати та станом на 08.12.2021 року відповідач списав із зарплатного карткового рахунку позивача 28070,00 грн., та у подальшому списав 1500 грн. та 3720 грн., тому своїми діями відповідач фактично поставив позивача у скрутне матеріальне становище, оскільки списував усі грошові кошти, які надходили як заробітна плата. Крім того вказав, що своїми протиправними діями відповідачем позивачеві було завдано не лише матеріальної, а і моральної шкоди, оскільки банківська установа повністю позбавила позивача засобів існування на протязі шести місяців та позивачеві доводилося в цей час брати кошти у борг у знайомих та родичів. Посилаючись на вищевикладене прохав суд стягнути з відповідача безпідставно стягнуті кошти у сумі 33290,00 грн., моральну шкоду у сумі 50000 грн. та витрати на надання правничої допомоги у сумі 3500 грн. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце її розгляду були повідомлені належним чином. Позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач про причини неявки свого представника не повідомив, правом надати відзив на позовну заяву у порядку, передбаченому\~ЦПК України, не скористався. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Як встановлено в судовому засіданні, постановою приватного виконавця від 09.09.2021 року було зупинено вчинення виконавчих дій при примусовому виконанні за виконавчим написом нотаріуса №17140 від 25.07.2019 року у виконавчому провадженні №59830272 розпочатим приватним виконавцем Клітченко О.А. за яким стягнуто з [PERSON] грошових коштів на користь АТ «ПУМБ» (а.с.9-10). Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 23.11.2021 року, що набрало законної сили, визнано таким, що не підлягає примусовому виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Харою Н.С. №17140 від 25.07.2019 року (а.с.13-15). Як вбачається з інформації про рух коштів за період з 01.06.2021 року по 17.12.2021 року, відповідачем станом на 08.12.2021 року списано з картки позивача кошти у сумі 28070,00 грн. (а.с.7-8). Відповідно до ч. 1\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Аналіз\~ст. 1212 ЦК України\~цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання)\~це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого\~ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Оскільки вказаним вище рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса, на підставі якого здійснювалось звернення стягнення на заробітну плату позивача для задоволення вимог Акціонерного Товариства «Перший Український міжнародний банк», стягнуті приватним виконавцем грошові кошти є безпідставно набутим майном і підлягають поверненню позивачеві на підставі\~ст. 1212 ЦК України. При винесенні рішення про повернення стягнення за виконавчим написом нотаріуса, суд приходить до висновку про стягнення підтвердженого позивачем розміру списаних з нього відповідачем коштів у сумі 28070,00 грн. Разом з цим, позивачем не надано доказів у підтвердження списання відповідачем з його карткового рахунку вказаної у позові суми коштів у розмірі 1500 грн. та 3720 грн., тому у частині стягнення вказаних сум позов до задоволення не підлягає. Вирішуючи позов в частині відшкодування заподіяної моральної шкоди, суд виходить з такого. Відповідно до положень\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній особі діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За приписами п. 2 ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї. Протиправна поведінка\~це різновид правової поведінки, що характеризується як соціальне відхилення від норми, зловживання правом та правопорушенням. Частинами 2, 3\~ст. 13 ЦК України\~визначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Під зловживанням правом у аспекті п. 3 ст. 35 Конвенції Європейський суд з прав людини розуміє у звичайному значенні, прийнятому загальною теорією права, зокрема, факт, що володілець права здійснює його поза призначенням упереджено (рішення у справі «Mirolubovs and Others v. Latvia» від 15 вересня 2009 року (заява № 798/05), § 62). Згідно з ч. 6\~ст. 13 ЦК України\~у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою-п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 3.6.\~Рішення Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року № 2-р\~(ІІ)/2021 у справі за конституційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» щодо відповідності\~Конституції України\~(конституційності) ч. 3 ст.\~13, ч. 3 ст.\~16 ЦК України, на думку Конституційного Суду України, учасник цивільних відносин у разі потреби за допомогою відповідної консультації зможе розумно передбачити, які його дії можуть бути в подальшому кваліфіковано як недобросовісні та такі, що порушують межі здійснення цивільних прав, зокрема у формі зловживання правом, та якими можуть бути юридичні наслідки таких дій. Статтею 41 Конституції України\~встановлено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (частина перша), а також припис щодо неможливості протиправного позбавлення права власності та непорушності права приватної власності (частина четверта). У даному випадку, відповідач без наявності достатніх правових підстав звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису за кредитним договором, за яким не мав права стягувати грошові кошти, пред`явив цей виконавчий напис на примусове виконання, через що були порушені права позивача. Безпідставність вимог відповідача встановлено рішенням суду, що набрало законної сили та не підлягає доведенню на підставі ч. 4\~ст. 82 ЦПК України. Згідно з ч. 3\~ст. 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, відповідно до ч.3 ст.23\~ЦК України суд враховує, що внаслідок недоотримання заробітної плати позивач відчував душевні страждання та був поставлений в скрутне матеріальне становище, також був змушений вдаватись додаткових зусиль для організації свого життя та поновлення своїх порушених прав, що потягло вимушені зміни у його життєвих зв`язках. Разом з тим, суд враховує вимоги розумності, справедливості і поміркованості та виходить з того, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, а тому вважає достатнім для відшкодування моральної шкоди позивачеві стягнути з відповідача на його користь 2000 грн. Проаналізувавши викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги представника позивача [PERSON] адвоката Пасюка Василя Володимировича є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги. Визначення поняття судових витрат наведено у статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, стороною позивача надано ордер на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання правничої допомоги, акт наданих послуг правничої допомоги згідно з яким сума винагороди складає 3500 грн. та квитанцію, згідно якої відповідач сплатив адвокату гонорар в сумі 3500 грн. (а.с.4-6, 11-12). Таким чином, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять докази понесення відповідачем на правничу допомогу адвоката витрат в розмірі 3500 грн. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання судових витрат, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн., оскільки\~позивача було звільнено від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial