Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

30 листопада 2021 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» (далі ТОВ «Житлокомцентр») звернулось до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровьакої області із позовом до [PERSON] з вимогами про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі договору б/н про надання послуг з управління будинком від 21.12.2012 року та договору б/н від 18.12.2018 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, ТОВ «Житлокомцентр» визначено управителем будинку [ADDRESS] , з 01.04.2013 року по теперішній час. Відповідач зареєстрована за місцем проживання в квартирі [ADDRESS] , тому є споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються багатоквартирному будинку управителем ТОВ «Житлокомцентр». Відповідач користується квартирою, отримує житлово-комунальні послуги, має особистий фінансовий рахунок для сплати житлово-комунальних послуг, що свідчить про зобов`язання зі сплати послуг, індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних від просроченної суми. В період з 01.02.2016 року по 30.10.2021 р. позивач надав послуги з управління багатоквартирному будинку, але відповідач не в повному обсязі проводила оплату, в результаті чого утворилась заборгованість, станом на 01.11.2021 року - 14 308 грн. 40 коп., яка складається з послуг управління будинком 11458 грн. 85 коп., 2095 грн. 50 коп.- сума індексу інфляції, та 754 грн. 06 коп. -три відсотка річних. Оскільки в добровольному порядку наявну заборгованість відповідач не погашає, тому позивач просить стягнути її в примусовому порядку . Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.12.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач, яка належним чином повідомлена про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, не скористалися своїм правом та не направили до суду відзив на позовну заяву. 26.04.2022 рокупредставник позивача [PERSON] подала до суду заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки,не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів, за відсутності відповідача. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом установлено, що ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» на підставі договору, укладеного 21 грудня 2012 року між ним та Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради міста Кривого Рогу, визначено управителем та виконавцем послуг з утримання будинком, спорудою або групою будинків та прибудинкової території у Жовтневому районі м. Кривого Рогу (об`єкт № 4), до складу якого входить, по акту приймання передачі передано, будинок [ADDRESS] . Згідно додаткової угоди від 11.11.2013 року до вказаного договору, термін його дії з 01.04.2013 року -безстроково. Згідно договору б/н від 20.12.2018 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладених між ТОВ «Житлокомцентр» та співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] , позивача визначено управителем даного будинку з 01.01.2019 року по день звернення до суду. Вказаний договір від 20.12.2018 року щороку продовжується відповідно до пункту 38, оскільки сторонами за місяць до закінчення його дії не заявлено письмово про його відмову. За надані послуги ТОВ «Житлокомцентр» здійснював нарахування оплати згідно до умов зазначених договорів , якими покладено обовязок на останнього надавати послугу з управління багатоквартирним будинком, що полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько- побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території . В довідковій інформації Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної в місті Ради зазначено, що [PERSON] зареєстрована за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до виписки з фінансового особового рахунку № [NUMBER] відповідач зареєстрована та проживає за адресою : [ADDRESS] . У період з 01.02.2016 року по 31.10.2021 року щомісячно ТОВ «Житлокомцентр» нараховував плату відповідачу за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по сплаті за послуги надані позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 01.11.2021 року складає 11 458 грн. 85 коп. Згідно ст.11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється управителем на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Пунктом 1 ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають в себе витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку, витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку, витрати на сплату винагороди управителю та інші витрати. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, наймачі, орендарі та власники житлових або нежитлових приміщень в житловому будинку зобов`язані брати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території . Відповідно до ст. 66 ЖК України закріплено, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Статтею 179 Житлового кодексу України передбачено, що користування будинками державного і громадського житлового фонду, фонду житлово- будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями. Відносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, управителем, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки,регулюються законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та /або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком належить до житлової послуги. Учасниками правовідносин є споживач та управитель - ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги ». Згідно зі ст. 1 вказаного Закону : Управитель багатоквартирного будинку ( далі -управитель)- фізична особа-підприємець або юридична особа-субєкт підприємницької діяльності, яка за договором з співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Споживач житлово-комунальних послуг- індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична чи юридична особа, яка є власником нерухомого майна , або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальних послуг; Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року передбачений обов`язок споживача здійснювати оплату житлово-комунальних послуг щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Враховуючи, що між позивачем та відповідачами договір про надання житлово-комунальних послуг не укладався, правовідносини між сторонами по справі регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» та нормами Цивільного, Житлового кодексів України. Відповідно до чинного законодавства відповідачі повинні щомісячно сплачувати за послуги з управління та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, а також комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказане відповідає, правовій позиції Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, та у справі № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано. Разом з тим, позивачем було надано до позовної заяви розрахунок обґрунтований доказами надання послуг за спірний період, а саме документами « Інформація про ціну на послугу з управління багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] » . Крім того, згідно з ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання, остання на вимогу позивача повинна сплатити інфляційні витрати та 3% річних від простроченої суми, в розмірі 2 095 грн.50 коп. індексу інфляції та три відсотки річних в сумі 754 грн.06 коп. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З урахуванням викладеного вбачається, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, надано достатньо доказів для задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн.00 коп., також підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача, у повному обсязі.

Outcome: approved