Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 18 вересня 1999 року відділом державної реєстрації актів громадянського стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Вказує, що за час шлюбу у них із відповідачкою народилося двоє синів: [PERSON] , 2000 року народження та [PERSON] , 2007 року народження. Протягом останніх років спільне життя із відповідачкою та шлюбні відносини погіршилися. Зникло порозуміння та повага, кожен має різні погляди на життя. Оскільки подальше збереження сім`ї вважає неможливим, спроби примиритися не дали результатів, з посиланням на відповідні норми, просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб. Від відповідачки [PERSON] відзиву на позовну заяву до суду не надходив. Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 29.04.2022, вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 04 травня 2022 року та у зв`язку із неявкою сторін відкладено на 10 травня 2022 року. У судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від позивача [PERSON] 03.05.2022 надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, однак скерувала 10 травня 2022 року до суду власноручні заяву у якій щодо задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу не заперечила. Просила справу розглянути за її відсутності. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1. ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши письмові матеріали справи та подані до суду заяви, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов висновку, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення, у зв`язку із його визнанням відповідачкою. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] , [INFO] та відповідачкою [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 18 вересня 1999 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 65, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 18 вересня 1999 року (а.с.4). Крім того,\~від шлюбу\~у сторін\~народилася діти,\~два сини:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~даними копії\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~виданого відділом\~реєстрації актів\~громадянського стану Сокирянського районного\~управління юстиції\~Чернівецької області\~22\~грудня 2000\~року (а.с.8),\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~даними копії\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~виданого відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 16 травня 2007 року (а.с.7). У відповідності до даних Довідки про склад сім`ї та реєстрацію № 8 від 27.04.2022, виданої головою правління ОСББ «Наша Фортеця», до складу сім`ї [PERSON] входять його сини: [PERSON] , 2000 р.н. та [PERSON] , 2007 р.н., які зареєстровані та проживають разом із батьком за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, як вказує позивач, примирення між ними стало неможливим, а тому подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Аналізуючи вищевикладене\~та з\~урахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися та зберегти шлюб, позивач просив шлюб розірвати, а відповідач позов визнала, за відсутності обставин, що унеможливлюють розірвання шлюбу, суд приходить до висновку що шлюб між сторонами слід розірвати. Статтею 113 Сімейного кодексу України, передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. 51 Конституції України, п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24, 56, 104-105, 110, 112 -115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved