Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

18 лютого 2022 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила те, що вони з відповідачем мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем. Відповідач ухиляється від свого обов`язку по утриманню дитини, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 28 лютого 2022 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано час для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків, що було зроблено позивачем 22 березня 2022 року. Ухвалою судді від 23 березня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, 26 квітня 2022 року подала до суду заяву, в якій просить цивільну справу за її позовом розглянути у судовому засіданні без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, 26 квітня 2022 року подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до належним чином завіреної копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області 13 червня 2017 року, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] /а.с.6/. Як вбачається з наданої суду довідки Спаського старостинського округу Підгородненської міської ради № 86 від 21 березня 2022 року [PERSON] , 2017 року народження, проживає разом з позивачем [PERSON] в [ADDRESS] /а.с.16/. Згідно зі ст. 8 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів у твердій грошовій сумі на утримання дитини (аліментів). Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на встановлені обставини справи, враховуючи право вибору позивача щодо способу стягнення аліментів та зважаючи на те, що відповідач будь-яких відомостей про свій стан здоров`я чи неможливість сплачувати аліменти на утримання дочки саме в такому розмірі, в якому просить позивач, не надав, позов визнав - суд дійшов висновку про наявність встановлених законом підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини до досягнення нею повноліття, у розмірі зазначеному у позові. За вимогами положень п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, а тому останній у відповідності до положень ст.ст.141, 142 ЦПК України має бути стягнутий на користь держави з відповідача у справі в сумі 992,40 грн. Відповідно до ст. 191 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved