Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, посилаючись на те, що 29 вересня 2019 року з вини відповідача, який керував автомобілем «Mercedes» номерний знак « [NUMBER] », трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої власнику автомобіля «Honda» номерний знак « [NUMBER] » завдана матеріальна шкода. На момент скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власник автомобіля «Honda» номерний знак « [NUMBER] » звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з метою отримання матеріального відшкодування. На підставі Наказу №6126 від 04 червня 2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування потерпілій особі у розмірі 44913 (сорок чотири тисячі дев`ятсот тринадцять) гривень 67 (шістдесят сім) копійок. Загальна сума витрат Моторного (транспортного) страхового бюро України, які пов`язані з визначенням матеріального збитку склала 1609 (одна тисяча шістсот дев`ять) гривень 64 (шістдесят чотири) копійки. Оскільки, відповідач, на теперішній час відмовляється в добровільному порядку відшкодувати в порядку зворотної вимоги виплачене матеріальне відшкодування, позивач вимушений звернутись з позовом до суду. Представник позивача подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути в спрощеному провадженні, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 21 квітня 2020 року по справі №521/3938/20, 29 вересня 2019 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Mercedes» на 11 км.+500м. автомобільної дороги Одеса-Чорноморськ Овідіопольського району Одеської області, перед початком маневру «розворот» на ділянці дороги, де протилежні потоки транспортних засобів розділені суцільною лінією дорожньої розмітки, не надав дорогу транспортному засобу «Honda Accord» номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , що рухався в попутному напрямку на рівнозначній дорозі та допустив з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 10.1,16.13 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року. Внаслідок ДТП водій транспортного засобу «Honda Accord» номерний знак « [NUMBER] » [PERSON] та пасажир [PERSON] отримали тілесні ушкодження, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. За даним фактом співробітниками УПП в Одеській області ДПП відносно [PERSON] було складено протокол серії ОБ №073985 від 22 лютого 2020 року про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. Відповідно до зазначеної постанови провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. На момент скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку з тим, що відповідач добровільно не відшкодував шкоду заподіяну власнику автомобіля «Honda Accord» номерний знак « [NUMBER] », останній звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з метою отримання матеріального відшкодування. На підставі Наказу №6126 від 04 червня 2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 44913 (сорок чотири тисячі дев`ятсот тринадцять) гривень 67 (шістдесят сім) копійок, що підтверджується платіжним дорученням №1479241 від 05 червня 2020 року. Для визначення матеріального збитку завданого автомобілю «Honda Accord» номерний знак « [NUMBER] » внаслідок ДТП позивач поніс витрати у розмірі 1609 (одна тисяча шістсот дев`ять) гривень 64 (шістдесят чотири) копійки за послуги ТОВ «Авто Одекс» та ТОВ «Аудатекс Україна», що підтверджуються платіжними дорученнями №728841 від 27 січня 2020 року та №1479516 від 22 червня 2020 року. Відповідно до ст. 22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Згідно з п. п. "а" п. 41. 1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1. 7 ст. 1 цього Закону та майну, яке знаходилось у цьому транспортному засобі. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. п. 38. 2. 1, п. 38. 2, ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13. 1 ст. 13 вищезгаданого Закону. Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01.03.2013 N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил ст. 993 ЦК України. В пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Згідно із ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 вище зазначеної постанови пленуму, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 21 квітня 2020 року провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків та не вирішено питання про винуватість або не винуватість [PERSON] . Однак в даній постанові відображені обставини дорожньо-транспортної пригоди, зазначено, що співробітниками УПП в Одеській області ДПП на обґрунтування вини водія [PERSON] , крім складеного протоколу про адміністративне правопорушення, було надано план-схему місця ДТП, протокол огляду місця ДТП, акти судово-медичного обстеження №314 та №315 від 23 жовтня 2019, письмові пояснення від учасників ДТП. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 44913 (сорок чотири тисячі дев`ятсот тринадцять) гривень 67 (шістдесят сім) копійок в рахунок сплаченого страхового відшкодування та 1609 (одна тисяча шістсот дев`ять) гривень 64 (шістдесят чотири) копійки в рахунок понесених витрат, а всього 46523 (сорок шість тисяч п`ятсот двадцять три) гривні 31 (тридцять одну) копійку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved