Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні у головного державного виконавця Ужгородського відділу ДВС в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції ( м. Івано- Франківськ) Созанської М.Г. у ВП № 66700386 перебуває виконавчий документ - виконавчий напис № 246970 від 28.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова Компанія Управління активами» заборгованість за Кредитним договором № 1787155 від 09.02.2021 року за період з 20.06.2021 року по 28.06.2021 рік у розмірі 12 303,40 грн. На думку позивача вчинення вказаного виконавчого напису не відповідає вимогам загального та спеціального законодавства, яким регулюється здійснення даної процедури. Зазначає, що про вказаний виконавчий напис позивачу стало відомо після отримання постанови приватного виконавця на примусове виконання виконавчого документу - виконавчого напису, щодо якого подано даний позов. Вказує, що позивач ніколи не мав будь-яких відносин з ТзОВ «Фінансова Компанія Управління активами» і тому йому невідомо на підставі чого приватним нотаріусом Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис № 246970 від 28.06.2021 року, що слугувало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про визнання його таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2021 року позовну заяву [PERSON] до ТзОВ «Фінансова Компанія Управління активами», з третьою особою приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, головний державний виконавець Ужгородського відділу ДВС в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції ( м. Івано- Франківськ) Созанська Марина Георгіївна про визнання напису таким, що не підлягає виконанню прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача ТзОВ «Фінансова Компанія Управління активами», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., головний державний виконавець Ужгородського відділу ДВС в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції ( м. Івано- Франківськ) Созанська М.Г. в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, відзиву та письмових пояснень не подали, а тому суд вважає, що справу слід вирішити за їх відсутності за наявними матеріалами. Разом з тим суд констатує, що 03.02.2022 року представник відповідача - директор ТзОВ «Фінансова Компанія Управління активами» Велікданов С.К. подав до суду заяву про визнання позову. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст.12 ЦПК України та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 09.02.2021 року [PERSON] та ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»( TM MYCREDIT) уклали кредитний договір № 1787155. Правонаступником усіх прав та обов`язків за вказаним кредитним договором на підставі Договору Факторингу № 2106 від 21.06.2021 року є ТзОВ «Фінансова Компанія Управління активами». Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 28.06.2021 року на підставі статті 87 Закону України "Про нотаріат" та пункту 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06 1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №246970. Згідно вказаного виконавчого напису було запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором № № 1787155 від 09.02.2021 року, укладеним між нею та ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»( TM MYCREDIT) ( правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Факторингу № 2106 від 21.06.2021 року є ТзОВ «Фінансова Компанія Управління активами») на заборгованість за період з 20. 06.2021 року по 28.06.2021 року у розмірі 12303, 40 гривень, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 4000 гривень; заборгованість за процентами - 8278,40 гривень; плата за вчинення виконавчого напису - 25, 00 грн. Постановою головного державного виконавця Ужгородського відділу ДВС в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції ( м. Івано- Франківськ) Созанської М.Г. від 03.09.2021 року відкрито виконавче провадження №66700386 з виконання виконавчого напису №246970 виданого 28.06.2021 року. Крім того головним державним виконавцем Ужгородського відділу ДВС в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції ( м. Івано- Франківськ) Созанською М.Г. у ВП №66700386 16.12. 2021 року та 13.12. 2021 року винесено постанови про арешт майна боржника. На думку позивача вчинення виконавчого напису №246970 не відповідає вимогам загального та спеціального законодавства, яким регулюється здійснення даної процедури, що слугувало підставою для його оскарження в судовому порядку. Позивач із вказаним виконавчим написом не погоджується, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», а також Законом України «Про захист прав споживачів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів за, якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». На зазначений пункт посилався нотаріус у виконавчому написі. Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року на час їх застосування був визнаний судом незаконним та нечинними, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 28.06.2021 - в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. В матеріалах справи також відсутні відомості щодо укладення між сторонами, або правонаступниками сторін кредитного договору, який був нотаріально посвідчений. Також суд враховує заяву представника відповідача - директора ТзОВ «Фінансова Компанія Управління активами» Велікданова С.К. 03.02.2022 року про визнання позову. Отже, враховуючи, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус керувався нечинними положеннями нормативно-правового акту, відповідач визнав вимоги позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved