Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

22 лютого 2022 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни від 11 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 61682, про стягнення з позивача на користь відповідача ТОВ «ФК АЙКОНС» заборгованості у розмірі 19 240,00 гривень. У порядку забезпечення позову позивач на підставі ст. 149, 150 ЦПК України, просив суд зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 66906315, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталією Володимирівною з примусового виконання виконавчого напису № 61682, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 11 червня 2021 року, про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК АЙКОНС» заборгованості у розмірі 19 240,00 грн, до завершення розгляду даної справи у суді та набрання рішення суду законної сили. Також просив суд стягнути з відповідача на його користь понесені та документально підтверджені судові витрати по даній справі, орієнтовний попередній розрахунок яких складає 9 433 грн 60 коп., у тому числі: судовий збір за одну вимогу немайнового характеру - 992,40 грн, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову - 496,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу - 7 945,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вимоги, за якими вчинено виконавчий напис, не є безспірними. Крім цього, порушено порядок вчинено нотаріальних дій. Ухвалою суду від 24 лютого 2022 року було задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 66906315, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталією Володимирівною з примусового виконання виконавчого напису № 61682, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 11 червня 2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК АЙКОНС» заборгованості у розмірі 19 240,00 гривень, до завершення розгляду даної справи у суді та набрання рішення суду законної сили (а.с. 25-26). Ухвалою суду від 24.02.2022 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, розгляд справи призначено на 28 березня 2022 року (а.с. 27-28). 28 березня 2022 року учасники у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили. Протокольною ухвалою суду 28 березня 2022 року було відкладено розгляд справи та призначено наступне судове засідання на 12 квітня 2022 року. 12 квітня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання від позивача про витребування доказів по справі. Ухвалою суду від 12.04.2022 року розгляд справи було відкладено на 10 травня 2022 року та задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Марченко Віталія Володимировича про витребування доказів: - витребувано від приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталії Володимирівни належним чином завірені копії матеріалів виконавчого напису № 61682, вчиненого 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, що знаходиться на виконанні у приватного виконавця Гречин Наталії Володимирівни (ВП № 66906315) та копії матеріалів виконавчого провадження № 66906315 з примусового виконання виконавчого напису № 61682 від 11.06.2021; - витребувано від приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни належним чином завірені копії матеріалів виконавчого напису № 61682, вчиненого нею 11 червня 2021 року. 09 травня 2022 року позивач долучив до матеріалів справи: супровідний лист приватного виконавця Гречин Н.В. від 11.04.2022 року; копію заяви ТОВ «ФК АЙКОНС» про примусове виконання рішення від 01.09.2021 року; копія договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1181073 від 25.10.2020 року; копія виконавчого напису нотаріуса № 61682 від 11.06.2021 року. Відповідач не скористався правом надання відзиву. Треті особи не скористалися правом надання пояснень. Ухвалу суду про витребування доказів не виконали. Позивач в судове засідання не з`явився, раніше надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Треті особи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд уважає позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 25.10.2020 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 11811073. Договір підписано позивачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Доказів нотаріального посвідчення даного договору матеріали справи не містять. 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 61682, про стягнення з позивача на користь відповідача ТОВ «ФК АЙКОНС», що є правонаступником ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», який в свою чергу є правонаступником ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі відповідних договорів відступлення прав вимоги, заборгованості у розмірі 19 240,00 гривень. Доказів правонаступництва відповідача матеріали справи не містять. За виконавчим написом приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.Ю. було відкрито виконавче провадження з примусового стягнення з позивача суми боргу за вищевказаним виконавчим написом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. В свою чергу, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, яке затверджено постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 (надалі - Перелік), одним з таких документів є кредитний договір, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Вказаний п. 2 Переліку внесено (доповнено) згідно Постанови КМУ від 26.11.2014 № 662. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 вищевказану постанову КМУ визнано незаконною та нечинною (http://reyestr.court.gov.ua/Review/65037659). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 вищевказана постанова суду залишена без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 відмовлено у перегляді даної ухвали ВАСУ. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Отже, станом на 20 грудня 2021 року - дату вчинення спірного виконавчого напису, правової норми, яка б дозволяла вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, укладених в простій письмовій формі чи в електронній формі, не існувало, оскільки положення Переліку в частині документів, що підтверджують безспірність вимог за кредитними договорами, визнані незаконними у судовому порядку. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такі висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/10374/17 (постанова від 21 вересня 2021 року). Не маючи правових підстав для вчинення виконавчого напису, нотаріус права на його вчинення не мав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, оскільки виконавчий напис вчинено на підставі положення нормативно-правового акту, який станом на дату вчинення виконавчого напису був нечинним та скасованим судом. Відтак, суд визнає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, і задовольняє позов повністю. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка, зокрема, наведена в у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04, рішення від 10/02/2010 року, п.58) у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення…Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень…. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя. У зв`язку із встановленням судом відсутності правових підстав для вчинення виконавчого напису, суд не надає оцінку іншим, другорядним аргументам позивача, зокрема, щодо безспірності (спірності) вимог. Судовий збір необхідно покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 141 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у порядку ч. 6 ст. 137 ЦПК України не подав. Зменшення суми судових витрат на правничу допомогу можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю виконаної роботи. Такі висновки відповідають правовим позиціям Верховного Суду у справі № 910/16803/19 (постанова від 19.07.2021) та Великої Палати Верховного Суду у справі 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 7 945,00 грн, що підтверджуються: квитанцією, договором про надання правничої допомоги, розрахунком суми гонорару за договором про надання правової допомоги та актом наданих послуг (а.с. 18-21). На думку суду, вказаний розмір витрат є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони. На підставі викладеного,

Outcome: approved