Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, доповнивши який (т.1 а.с.181-188), просить стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на його користь 500000 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, а також витрати за проведення судово-психологічної експертизи. Свої вимоги мотивує тим, що наказом начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Кустурова В.Б. від 25.06.2019 року № 2771 «Про дисциплінарне провадження стосовно [PERSON] » було наказано ініціювати та доручити дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління Держпродспживслужби в Одеській області провести дисциплінарне провадження, щодо обставин, викладених у доповідній записці начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Тасмасиса В.І. від 15.04.2019 року стосовно можливого порушення вимог Конституції та Законів України, а також посадових обов`язків головним спеціалістом відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Вовченко І.В. Наказом начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Кустурова В.Б. від 04.07.2019 року № 2840 «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] » було притягнуто [PERSON] за порушення вимог пунктів п.2.2.2. та п.2.2.3. посадової інструкції головного спеціаліста відділу реєстрації сільськогосподарської техніки, затвердженої наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 13.11.2017 р. № 582, п.10 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну службу», пункту 4 підпункт 8-2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2009 р. «Про затвердження Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів» до дисциплінарної відповідальності та оголошено [PERSON] догану. Він звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів від 25.06.2019 року № 2721 та від 04.07.2019 року № 2840. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року вказаний позов [PERSON] було задоволено. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду 21.01.2020 року апеляційну скаргу на вказане рішення залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року залишено без змін. Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.03.2020 року по справі № 420/4243/19 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 року. Своїми протиправними діями керівництво Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, а саме начальник вказаного Управління [PERSON] та посадові особи Управління заподіяли йому моральну шкоду. Так, у нього суттєво підвищився артеріальний тиск, почалися гіпертонічні кризи, випадки втрати свідомості, втрата зору, захворювання нирок. Враховуючи те, що за більш ніж 25 років роботи на державній службі він отримав першу в житті догану, у зв`язку з грубим порушенням його прав та свобод він відчуває душевні страждання, викликані відчуттям психологічного дискомфорту, тривоги та занепокоєння. Щоденно він докладає додаткових психологічних зусиль для подолання психологічного дискомфорту на робочому місці. Протиправними діями та бездіяльністю йому спричинені моральні страждання, які внесли негативні зміни в його життя з`явилися насторога, тривога, страх можливих негативних наслідків, негативні переживання, важкість виконання повсякденних посадових обов`язків, переживання незручностей та психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, приниженої гідності, невпевненість у майбутньому, можливість звільнення. Він втратив нормальний сон, а також змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та роботи. Крім того, вимушений нераціонально витрачати життєвий час, вживати правових заходів щодо поновлення своїх прав. Внаслідок протиправних дій керівництва йому проведено ряд оперативних коштовних клінічних заходів. Окрім цього, при кожній конфліктній ситуації, створеній керівництвом, у нього раптово значно підвищується артеріальний тиск, який несе загрозу здоров`ю та життю, що ускладняється смертельно небезпечними станами. Зокрема йдеться про розвиток мозкового інсульту, інфаркту міокарда, набряку легень та деякими іншими невідкладними станами (гіпертензивною енцефалопатією, злоякісною гіпертензією, аневризмою аорти або еклампсією). Позивач часто відчуває інтенсивний біль або значний дискомфорт в ділянці серця, починається порушення мови, слабкість в одній руці, інтенсивний головний біль, який супроводжується сплутаністю свідомості та розладами зору та вираженими тривожними розладами. Моральну шкоду, заподіяну протиправними діями посадових осіб Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області позивач оцінює в грошовому вираженні у 500000 грн. Крім того, в ході розгляду справи ним було сплачено за проведення судово-психологічної експертизи 15690,24 грн, які він просить стягнути з відповідача. Позивач вважає, що його права порушені, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом. Також в ході розгляду справи представником позивача подана заява про поновлення строку позовної давності. При цьому він посилається на те, що справа щодо оскарження дисциплінарного стягнення на [PERSON] № 420/4243/19 закінчена розглядом лише 23.03.2020 року, коли була постановлена ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.03.2020 року, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області. Позовна заява подана 04.05.2020 року, тобто менше, ніж через три місяці, виходячи з дати винесення ухвали Верховним Судом. Позивач у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав. При цьому пояснив, що він працював у Головному управлінні Держпродспоживслужби в Одеській області на посаді головного спеціаліста відділу реєстрації сільськогосподарської техніки. Наказом від 25.06.2019 року було ініційовано проведення дисциплінарного провадження щодо порушення ним вимог законодавства, а наказом від 04.07.2019 року він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у виді догани. У зв`язку з оголошенням догани він переніс моральні страждання, які полягають у підвищенні артеріального тиску, гіпертонічних кризах, порушенні сну, випадків втрати свідомості тощо. Моральну шкоду він оцінює в 500000 грн. В ході розгляду справи позивач подав заяву про поновлення строку позовної давності, вважає, що строк пропущений з поважної причини, а саме, він звертався до суду з позовом про скасування наказів, і вже після ухвалення остаточного рішення Верховним Судом подав позов про відшкодування моральної шкоди. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав і просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вважає факт заподіяння [PERSON] моральної шкоди доведеним. Крім того, подав заяву про поновлення строків позовної давності, посилаючись на те, що справа щодо оскарження дисциплінарних стягнень № 420/4243/19 закінчена розглядом лише 23.03.2020 року (дата постановлення ухвали Верховним Судом про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 року). Вважає, що саме з цієї дати відраховується строк позовної давності щодо відшкодування моральної шкоди. Також зазначив, що взагалі-то не вважає пропущеним строк позовної давності, але якщо суд вважає, що строк пропущений, просить його поновити. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Щодо строку позовної давності зазначив, що строк звернення до суду не пропущений, оскільки до спірних правовідносин застосовується загальний строк позовної давності 3 роки. Представник відповідача Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області - Єгоров О.С. у судовому засіданні позов не визнав. При цьому пояснив, що у судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та обставина, що позивачеві була заподіяна моральна шкода. Експерт у висновку не надає чіткої відповіді на питання щодо заподіяння моральної шкоди, внаслідок притягнення до дисциплінарної відповідальності. Вважає, що відсутні підстави для задоволення позову внаслідок його необґрунтованості. Крім того, заявив про пропуск строку позовної давності. При цьому зазначив, що спір про відшкодування моральної шкоди виник з трудового спору, тому у відповідності до ст. 233 КЗпП строк звернення до суду становить три місяці з дня винесення наказу про оголошення догани, тобто з 04.07.2019 року, оскільки позивач з наказом був ознайомлений в день його винесення. У задоволенні позову просив відмовити. Представник відповідача Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Козачек С.Д. у судовому засіданні заперечувала проти позову. Пояснила, що факт заподіяння позивачеві моральної шкоди внаслідок винесення наказу про оголошення догани не підтверджений у судовому засіданні. Так, позивач по справі є обвинуваченим у кримінальному провадженні, справа перебуває на розгляді в суді, тому погіршення стану здоров`я могло відбуватися і внаслідок притягнення його до кримінальної відповідальності. Крім того, висновок експерта викликає сумніви, оскільки експерт запросив показання свідків, які б додатково надали інформацію про моральний стан позивача, і до отримання цих показань склав висновок. Вважає, що строк позовної давності пропущений, зазначила, що позивач у період, що входить до пропущеного строку, звертався до судових установ, зокрема з позовом про скасування догани, яка є підставою для подання цього позову, тобто він мав можливість заявити вимогу про відшкодування моральної шкоди в межах справи про скасування догани, або заявити її паралельно до суду цивільної юрисдикції. Позовну заяву просила залишити без задоволення. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - начальник Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Кустуров В.Б. в судове засідання не з`явився, але подав письмові пояснення, в яких вказав, що позивач на підтвердження моральної шкоди посилається на понесені ним витрати на лікування у розмірі 136000 грн., разом з цим, не надав жодного документу на підтвердження цих витрат. Крім того, про жодні зміни у роботі або поведінці позивача у зв`язку із застосуванням дисциплінарного стягнення йому невідомо. Натомість позивач перманентно перебуває у стані судових спорів з установою, де працював протягом останніх декількох років, що спростовує його доводи про заподіяння моральної шкоди. У задоволенні позову просив відмовити. Представник третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області - Бобришева М.О. у судовому засіданні просила позовну заяву залишити без задоволення, позов вважає необґрунтованим. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з 2019 року у його батька [PERSON] , погіршився стан здоров`я, у зв`язку з проблемами на роботі, а саме у відносинах з керівництвом. Батько звертався до лікарні, викликав карету швидкої допомоги у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, проходив обстеження Також пояснив, що [PERSON] є інвалідом 2 групи, має захворювання серця. Вважає, що дисциплінарне стягнення вплинуло на його моральний стан та стан здоров`я. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є колегою [PERSON] . [PERSON] створювали нестерпні умови для роботи, проводилися перевірки, у зв`язку з чим у нього постійно підвищувався тиск. Це відбувалося після призначення [PERSON] на посаду начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області. Влітку 2019 року до [PERSON] було застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани, у зв`язку з чим його психоемоційний стан погіршився, він приймав ліки, був пригніченим. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що після призначення [PERSON] на посаду начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області у [PERSON] почалися постійні перевірки та проблеми, через що він нервував. Він приходив на роботу, його не допускали до виконання посадових обов`язків, внаслідок чого він погано себе почував, у нього підвищувався тиск. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] працював на посаді головного спеціаліста відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області. В період застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення будь-яких змін у моральному стані, стані здоров`я останнього не бачила. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що ним було ініційовано проведення перевірки відносно [PERSON] . Останній часто був відсутній на робочому місці, перебував на лікарняному. За наслідками проведення дисциплінарного провадження до [PERSON] було застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани. Будь-яких змін у моральному стані [PERSON] в період застосування дисциплінарного стягнення не помічав. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з квітня 2018 року до травня 2020 року він працював з [PERSON] , останній був завжди врівноваженим та спокійним. Будь-яких змін у моральному стані [PERSON] в період застосування дисциплінарного стягнення не помічав. Аналогічні показання дали свідки [PERSON] та [PERSON] . Вислухавши пояснення позивача, представників позивача, представників відповідача та третьої особи, допитавши свідків, експерта, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як роз`яснено судам в п. 3 постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як встановлено у судовому засіданні, наказом начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Кустурова В.Б. від 25.06.2019 року № 2771 «Про дисциплінарне провадження стосовно [PERSON] » було наказано ініціювати та доручити дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління Держпродспживслужби в Одеській області провести дисциплінарне провадження щодо обставин, викладених у доповідній записці начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Тасмасиса В.І. від 15.04.2019 року стосовно можливого порушення вимог Конституції та Законів України, а також посадових обов`язків головним спеціалістом відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Вовченко І.В. (т. 1 а.с.13). Наказом начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Кустурова В.Б. від 04.07.2019 року № 2840 «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] » за порушення вимог пунктів п.2.2.2. та п. 2.2.3. посадової інструкції головного спеціаліста відділу реєстрації сільськогосподарської техніки, затвердженої наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 13.11.2017 р. № 582, п.10 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну службу», пункту 4 підпункт 8-2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2009 р. «Про затвердження Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів» до головного спеціаліста відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (т. 1 а.с. 22-23). Не погоджуючись з вказаними наказами, [PERSON] звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з відповідним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів від 25.06.2019 року № 2721 та від 04.07.2019 року № 2840. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року (справа № 420/4243/19) позов [PERSON] до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів задоволено, визнано протиправними та скасовано наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 25.06.2019 року № 2771 «Про дисциплінарне провадження стосовно [PERSON] » та наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 04.07.2019 року № 2840 «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] » (т. 1 а.с. 24-35). Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду 21.01.2020 року апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року справа № 420/4243/19 залишено без змін (т. 1 ст. 36-51). Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.03.2020 року по справі № 420/4243/19 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 року. (т. 1 а.с. 52-53). Так, під час розгляду справи, за клопотанням представника позивача [PERSON] судом було призначено судово-психологічну експертизу. Відповідно до висновку № 20-5319 від 31.03.2021 року судової психологічної експертизи, [PERSON] має зміни в емоційному стані, які негативно вплинули на його соціальне функціонування як особистості і виникли внаслідок безпідставного притягнення до дисциплінарної відповідальності. Ситуація, що досліджується за справою (застосування догани) має ознаки та переживається підекспертним як психотравмувальна. [PERSON] завдані страждання (моральна шкода). [PERSON] спричинені страждання (моральна шкода), які можуть бути пов`язані з ситуацією безпідставного притягнення до дисциплінарної відповідальності, що досліджується за справою. Тривалість таких страждань відповідає часу з моменту отримання догани і дійсного судового процесу. Орієнтований розмір суми компенсації становить 80000 грн (т. 2 а.с. 52-60). Судом встановлено, що внаслідок безпідставного притягнення до дисциплінарної відповідальності позивачеві була заподіяна моральна шкода його переживання були викликані відчуттям психологічного дискомфорту, тривоги, занепокоєння. Він втратив спокій, сон, погіршився стан його здоров`я. Позивач був змушений нераціонально витрачати свій час, вживати заходів до поновлення своїх прав. Заподіяння моральної шкоди також підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суд до уваги не приймає, оскільки їх показання протирічать вищенаведеним обставинам щодо заподіяння моральної шкоди, що підтверджено висновком експерта та показаннями свідків. Разом з цим, суд вважає, що позивач звернувся до суду з позовом поза межами строку позовної давності. Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до положень ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В той же час, ч.1 ст.258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Така спеціальна позовна давність для вимог, пов`язаних із порушенням законодавства про працю, встановлена ст.233 КЗпП України, положеннями якого визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно зі ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Згідно з п. 16 постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, - застосовується тримісячний строк позовної давності (ст. 233 КЗпП). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені\~ст. 233 КЗпП\~строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений\~ст. 233 КЗпП\~місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Аналіз чинного законодавства дає підстави для висновку, що інститут моральної шкоди має міжгалузевий характер, а тому особливості його застосування можуть встановлюватися галузевим законодавством. У трудовому законодавстві право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його трудових прав, визначено у\~статті 2371\~Кодексу, відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя; порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Строки звернення до суду за відшкодуванням моральної шкоди в\~зазначеній статті\~не встановлено. Разом з цим, вимога про відшкодування моральної шкоди виникла з трудового спору (справи про оскарження наказів про дисциплінарне провадження та застосування дисциплінарного стягнення), тому до вимоги про відшкодування шкоди, яка розглядається в даній справі, застосовується строк позовної давності три місяці. Вказана позиція суду узгоджується з рішенням Конституційного суду України № 4-рп/2012 від 22.02.2012 року. При цьому початок строку обчислюється з моменту ознайомлення [PERSON] з наказом про накладення на нього дисциплінарного стягнення. Ознайомившись з наказом 04.07.2019 року, позивач довідався про порушення свого права та мав достатній час для реалізації свого права на звернення до суду. Необхідність дотримання строків, встановлених ст. 233 КЗпП у зазначених правовідносинах підтверджується постановою Верховного Суду від 23.03.2020 року у справі № 340/260/18-ц. У\~Цивільному кодексі України\~гарантується право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу і встановлюється відшкодування моральної (немайнової) шкоди як один із способів захисту цивільних прав та інтересів (частина перша,\~пункт 9 частини другої статті 16). Суд вважає, що підстави та порядок відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди слід розглядати у нерозривному зв`язку з положеннями\~статті 233 Кодексу, у яких встановлено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, зокрема тримісячний строк, який розпочинається з дня, коли працівник дізнався чи повинен був дізнатися про порушення свого права. Наказ № 2840 «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] » був винесений 04.07.2019 року, цього ж дня [PERSON] був ознайомлений з його змістом та отримав копію наказу, що він підтвердив у судовому засіданні. Наведене свідчить про те, що [PERSON] дізнався про порушення свого права саме 04.07.2019 року, разом з цим, з позовом про відшкодування моральної шкоди він звернувся лише 04.05.2020 року. Наявність будь-яких перешкод у позивача для звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди в межах тримісячного строку судом не встановлено. У заяві про поновлення строку позовної давності представник позивача наводив поважні, на його думку, причини пропуску строку, а саме: розгляд справи № 420/4243/19 щодо оскарження наказу про проведення службової перевірки та застосування дисциплінарного стягнення на [PERSON] закінчився 23.03.2020 року (дата постановлення ухвали Верховним Судом про відмову у відкритті касаційного провадження), та просив суд визнати причину пропуску тримісячного строку, передбаченого законодавством для звернення до суду з такою вимогою, поважною та просив його поновити. Посилання позивача як на підставу поважності причин пропуску строку звернення до суду, а саме те, що розгляд справи № 420/4243/19 закінчився лише 23.03.2020 року, тому він пропустив тримісячний строк, визначений законом, суд до уваги не приймає, оскільки поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Доказів на підтвердження поважності причин пропуску тримісячного строку звернення до суду, позивачем не надано. Так, з матеріалів справи вбачається, що в провадженнях судів перебували справи за позовами [PERSON] , він активно приймав участь у судових засіданнях. При цьому рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року, яким скасовані накази про дисциплінарне провадження та накладення дисциплінарного стягнення, набрало законної сили 21.01.2020 року (дата винесення постанови Одеським апеляційним адміністративним судом), а з касаційною скаргою до Верховного Суду звернувся не [PERSON] , а представник Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, тому суд не приймає до уваги доводи представника позивача про те, що про порушення свого права позивач дізнався лише 23.03.2020 року (дата постановлення ухвали Верховним Судом). Наведене свідчить про відсутність поважних причин пропуску позовної давності. Крім того, слід зазначити наступне. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме такої позиції дотримуються суди при розглядів спорів (зокрема,\~постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц,\~від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц,\~від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц\~тощо). Таким чином, з огляду на викладене вище, не зважаючи на встановлені судом перенесені [PERSON] моральні страждання внаслідок безпідставного притягнення до дисциплінарної відповідальності, вимоги про відшкодування моральної шкоди не можуть бути задоволені, у зв`язку з пропуском ним передбаченого\~ст. 233 КЗпП\~тримісячного строку для звернення до суду із таким позовом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач згідно п. 1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд вважає, що ці витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Що стосується стягнення витрат на проведення експертизи, ці витрати покладаються на позивача, оскільки у задоволенні позову відмовлено. З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2016 року кількість суддів у Біляївському районному суді зменшилася з 11 до 7), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ, суд позбавлений можливості вирішувати процесуальні питання, в тому числі скласти повний текст судового рішення у строки, передбачені національним законом, тому повний текст рішення складено 11.05.2022 року.

Outcome: dismissed