Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Тимченко С.В. звернувся до суду з позовом до відповідача Маловисківської міської ради Маловисківського району Кіровоградської області про визнання права власності на спадкове майно за законом. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок. При житті, спадкодавець заповіту не залишив. Позивач являється єдиним спадкодавцем за законом першої черги у відповідності до ст.1261 ЦК України. В установлений законом строк позивач прийняла спадщину, шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. В подальшому звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок, але нотаріус відмовила їй в цьому, обґрунтовуючи свою відмову тим, що спадкодавець [PERSON] при житті не зареєструвала в установленому законом порядку право власності на спадковий будинок. В даний час здійснити таку державну реєстрацію право власності на нерухоме майно неможливо в зв`язку зі смертю власника будинку. Внаслідок чого виникає спір про цивільне право і вирішення його можливе тільки в судовому порядку. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області суду від 21.02.2022 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою Маловисківського районного суду від 15.03.2021 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 05.04.2022 року на виконання ухвали Маловисківського районного суду Кіровоградської області надано копію спадкової справи №10/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, повідомлена про час та місце розгляду справи, від її представника - адвоката Тимченка С.В. подано заяву, зареєстровану судом 13.04.2022 року за вх. №2539, в якій останній просив розгляд справи провести у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Маловисківської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи, від міського голови Гульдаса Ю.Л. подано заяву, зареєстровану судом 30.03.2022 року за вх. №2181, про розгляд справи у відсутність представника міської ради, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. ст.55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.05.2021 року Маловисківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №197 (а.с.7). [PERSON] , народилася [INFO] , її батьками в свідоцтві про народження зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] , виданого 19.10.1985 року відділом ЗАГС Маловисківського райвиконкому Кіровоградської області. (а.с 8). Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб із [PERSON] , [INFO] , актовий запис за №49, прізвища дружини та чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] (а.с.8) [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується записом із домової книги (а.с.20-25). Згідно рішення Маловисківської міської ради №11 від 20.11.2015 року та додатку 1 про перейменування вулиць, населених пунктів Маловисківської міської ради назву вулиці Кутузова перейменовано на вулицю П. Сагайдачного (а.с.26-27). Постановою №7/02-31 від 09.02.2022 року, приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Залєсної М.В., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями під [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на зазначене майно (а.с.29). Відповідно до ч 1 ст. 31 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року (зі змінами та доповненнями), для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення негосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації права власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Крім цього, відповідно до п. 42 Постанови КМУ № 1127 від 25 грудня 2015 р. «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. З довідки № 504725 від 27.01.2022 року виданої ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», [PERSON] , вбачається, що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , за архівними даними реєстрових книг Маловисківської дільниці БТІ не зареєстровано (а.с.82). На десь смерті спадкодавця [PERSON] разом з ним за вище вказаною адресою зареєстрована дружина [PERSON] , що підтверджується довідкою Маловисківської міської ради Маловисківського району Кіровоградської області (а.с.61). [PERSON] - відмовилася від прийняття спадщини, де б вона не була і з чого б вона не складалася після смерті чоловіка [PERSON] , в тому числі відмовилася від прийняття обов`язкової частки у спадщині, що підтверджується заявою зареєстрованою у книзі обліку та реєстрації спадкових справ під №31 до спадкової справи №10/2021 від 14.07.2021 року (а.с.67). Як вбачається із заяви [PERSON] зареєстрованої у книзі обліку та реєстрації спадкових справ під №3 до спадкової справи №10/2021 від 09.02.2022 року про видачу свідоцтв про право на спадщину, [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом яка складається із земельної ділянки, що входить до складу спадщини яка була виділена спадкодавцю в натурі (на місцевості) за рахунок земельної частки (паю) та належала йому на праві особистої приватної власності та одночасно повідомлено, що документ, який посвідчує право власності на житловий будинок з господарсько- побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS] відсутній, тому надати його нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину неможливо (а.с.83). Відповідно до абзацу 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до абзацу 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду У країни «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7, суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином з вищезазначених обставин вбачається, що позивач позбавлена можливості оформити свої права на спадкове майно в нотаріальному порядку у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , що належав померлому [PERSON] . Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На даний час право власності на вищевказане спадкове майно (будинок) позивачка не має можливості оформити відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, тому питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно. Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Факт того, що особа за життя не оформила свого права на спадкове майно, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у її спадкоємців, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 31.08.2020 року по справі№350/1850/17. Отже, з викладеного вбачається, що для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7). Позивач [PERSON] надала докази, якими підтверджується, що вона є спадкоємцем за законом після померлого батька [PERSON] , інших спадкоємців за законом чи за заповітом, що прийняли б спадщину після померлого спадкодавця, немає. Водночас, позивач не має можливості оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, від яких залежить виникнення у позивача права на спадщину. Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. На підставі встановленого, так як вирішити питання про прийняття спадщини позивачем через органи нотаріату неможливо, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно (квартиру), інших осіб, які претендують на будинок спадкодавця не встановлено, тому суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат в позові не ставиться, тому суд залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: approved