Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

Описова частина 17.01.2022 [PERSON] , в особі свого представника адвоката Григоришиної В.В. звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що він є спадкоємцем після померлої [INFO] баби [PERSON] , яка за життя склала заповіт, у якому зазначила, що все належне їй майно заповіла йому. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок [ADDRESS] за померлою [PERSON] ю нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок. 10.05.202 на адресу суду від селищного голови Гришковецької селищної ради Ірени Лісової надійшло клопотання, з якого вбачається, що вона позов визнає. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 24.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито загальне позовне провадження (а.с.24). Ухвалою 22.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Крім того, у Бердичівській нотаріальній конторі витребувано матеріали спадкової справи № 39/2021 від 02.02.2021 до майна померлої [PERSON] . Представник позивача адвокат Григоришина В.В. на адресу суду спрямувала клопотання, в якому просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Від представника відповідача селищного голови Гришковецької селищної ради Ірени Лісової надійшло клопотання, в якому вона також просить проводити розгляд справи за відсутності представника селищної ради, позовні вимоги визнає. У зв`язку із неявкою в судове учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [INFO] у с. Осиково Бердичівського району Житомирської області померла баба позивача з боку батька [PERSON] (а.с. 8, 9, 10). За життя, [PERSON] склала заповіт, яким усе належне на день смерті майно заповіла [PERSON] . Заповіт від 22.09.2020 посвідчений старостою Осиківського старостинського округу Маркусевич С.Ю., зареєстрований в реєстрі за №27 (а.с. 11). Відповідно до довідок № 423 від 10.08.2020 та № 566 від 22.10.2021, виданих Гришковецькою селищною радою Бердичівського району Житомирської області, [PERSON] , була зареєстрована та проживала до дня смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею на день смерті проживали: син [PERSON] , невістка онука (а.с. 18). З матеріалів спадкової справи № 39/2021 до майна померлої [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини № 75 від 02.02.2021 за заповітом звернувся [PERSON] , йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею, 1, 1226 га. Інші спадкоємці та особи, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні відсутні (а.с. 38-54). Постановою державного нотаріуса № 3828/02-31 від 18.12.2021, [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.12). Згідно довідки, виданої в.о. старости Осиківського старостинського округу від 10.08.2020, відповідно до погосподарської книги № 5 за 2016-2020, номер об`єкта погосподарського обліку № 200 була [PERSON] головою двору [ADDRESS] . Земельна ділянка площню 0, 25 га, передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд знаходиться у постійному користуванні, правовстановлюючі документи на неї виготовлені (а.с. 13, 18). Відповідно до довідки КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» за №219 від 18.02.2021, право власності на житловий будинок [ADDRESS] станом на 31.12.2012 не зареєстровано ( а.с. 14). На вказане будинковолодіння виготовлено технічний паспорт на ім`я [PERSON] , з якого вбачається, що житловий будинок побудований у 1970 році, господарські споруди в період із 1970 до 1990 року (а.с. 15-17). Норми права, які застосував суд Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст.ст.1216, 1223, 1268 ЦК України). Статтею 1216 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частин 3, 4 статті 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В по господарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Аналізуючи наведені нормативні акти, слід дійти висновку, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на будинки. На час завершення будівництва будинку [ADDRESS] , а це 1970 рік чинним законодавством не передбачалося, що особа набуває права власності на будинок після державної реєстрації такого права. Тому оскільки позивач, який є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , позбавлений можливості оформити свої спадкові права на житловий будинку [ADDRESS] у нотаріуса, а судом встановлено, що вказане будинковолодіння згідно погосподарського обліку рахується за [PERSON] , за позивачем слід визнати право власності на вказаний будинок.

Outcome: approved