Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

До Рівненського міського суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Просили стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у сумі 72568,76 грн. та судові витрати в сумі 2270,00 грн. Представник позивача за довіреністю адвокат Кузьма Н.В. в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила розгляд справи проводити без участі представника позивача. Представник відповідача [PERSON] адвокат Бойчук К.М. просив проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача. Позовні вимоги не визнав, просив застосувати суд строк позовної давності до вимог ТзОВ «Рівнетеплоенерго» . Окрім того, у поданому до суду відзиві представник відповідача зазначив, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Оскільки [PERSON] , є однією із співвласників квартири, пенсіонерка, пред`явленні лише до неї вимог є несправедливим. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Ухвалою суду від 25.02.2021 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначений судовий розгляд справи з викликом сторін. Дослiдивши письмовi матеріали по справi, та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Згідно витягу оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] у [PERSON] станом на 01.11.2020 р. виникла заборгованість за надані ТОВ «Рівнетеплоенерго» послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 72568,76 грн. Статтею 67 ЖК України, передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Розрахунок вартості наданих Товариством послуг з теплопостачання здійснюється відповідно до тарифів затверджених рішеннями виконавчого комітету Рівненської міської ради 137 від 09 жовтня 2008 року, № 6 від 04.01.2011р, та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення Товариству з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплопенерго» № 449 від 23.04.2014 р., № 569 від 23.05.2014, № 664 від 13.06.2014р., № 792 від 27.06.2014 р., № 146 від 17.10.2014р., № Ц71 від 31.03.2015 р., № 174 від 21.05.2015 р„ № 1101 від 09.06.2016 р. та №1536 від 28.12.2017 р., № 1791 від 11.12.2018р. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної і гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», ч.1,2 ст.10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» - утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників, квартиронаймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у строки встановлені договором або законом. Згідно п. 18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 року «Про затвердження правил надання населенню послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», - плата за послуги вноситься щомісяця, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, інші правочини, а також юридичні факти, зокрема і факт надання послуг. Ст. 319, 322 ЦК України передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Під таким розрахунковим документом слід розуміти квитанцію, яку щомісяця надсилає виконавець споживачам для оплати наданих їм житлово-комунальних послуг. Таким чином, підтвердженням наданої споживачу житлово-комунальної послуги є розрахункова квитанція. Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг при умові, якщо вона фактично користується (чи має намір користуватись) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово - комунальні послуги виникає у споживача з моменту початку користування цими послугами. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630 передбачено, що оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги", що кореспондується із ч. 2 ст. 68 ЖК УРСР, квартирна плата та плата за комунальні послуги нараховується та вноситься щомісячно. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст.24 Закону України «Про теплопостачанню ст.19, ч.3. ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини у сфері надання населенню послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання повинні регулювати: - на підставі договору. Своєчасне укладення договору, розробленого виконавцем на основі типового, визнано прямим обов`язком споживача. Ч. 7 ст.26 Закону України "Про житлово- комунальні послуги" (із змінами внесеними Законом України №1198-VII від 10 квітня 2014 року, що набрали чинності 26.04.2014 року) вказує на те, що договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, що укладається виконавцем послуги із споживачем - фізичною особою, є договором приєднання. Відповідно до вимог ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, та який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, без надання можливості запропонувати власні умови договору. Відповідний проект «договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання», як договору приєднання, було розроблено ТОВ "Рівнетеплоенерго" на основі типового договору, затвердженого Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, та запропоновано для укладення усім споживачам міста (зокрема і Відповідачеві), шляхом розміщення відповідної пропозиції в щомісячних квитанціях на оплату послуг, а також в друкованих засобах масової інформації: газета «Рівне вечірнє» випуск № 67(2039) від 10.09.2013 року та тижневик «7 днів» випуск № 37(1028) від 12.09.2013 року. За даних умов, враховуючи те, що Відповідач, отримавши від Товариства пропозицію про укладення договору розробленого на основі типового договору про надання послуг, продовжує і надалі користуватися послугами теплопостачання, відповідний договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання між ТОВ "Рівнетеплоенерго" та Відповідачем слід вважати укладеним як договір приєднання, в силу вимог закону. Разом з тим, внаслідок порушення Відповідачкою своїх зобов`язань щодо своєчасного внесення поточних платежів, станом на 01.11.2020 року (за період з 08.2016 р. по 11.2020 р.) за нею утворилась заборгованість за надані послуги з теплопостачання перед ТОВ «Рівнетеплоенерго» у розмірі 72568,76 грн., що підтверджується оборотною відомістю (особовий рахунок № [NUMBER] , [ADDRESS] ). Враховуючи те, що відповідач є власником житлового приміщення (власність зобов`язує утримувати своє майно ст. 322 ЦК України), користується наданими послугами з гарячого водо та теплопостачання, та є споживачем послуг, отримує квитанції на оплату, суд вважає, що відповідач зобов`язаний оплатити заборгованість. Разом з тим, суд приходить до висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, яке випливає з договору надання послуг. Так, у даних правовідносинах застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). На застосування строку позовної давності вказує відповідачка у поданій до суду заяві. Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За наведених обставин суд вважає, що підлягає до стягнення заборгованість за надані послуги у межах строку позовної давності за період з12.17 по 12.20 р. на суму 45461,34 грн. з розрахунку: 72568,76 грн. (заборгованість за період з 08.16 по 12.20р.) - 27107,42 грн. (заборгованість з 12.17 по 12.20р.) = 45461,34 грн. У стягненні заборгованості на суму 27107,42 грн. слід відмовити, так як дана заборгованість виходить за межі строку позовної давності. Відповідно суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення частково та стягнення з відповідачки заборгованості у сумі 45461,34 грн.. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial