Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, від якого сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Дитина знаходиться на повному матеріальному забезпеченні позивача, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, на утриманні інших дітей не має, працездатна та отримує дохід, а тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 грн. щомісяця до його повноліття. Ухвалою суду від 10 березня 2021 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 03 червня 2021 року справу розглянуто по суті та ухвалено заочне рішення. Ухвалою суду від 16 листопада 2021 року призначено до розгляду заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду. 12 травня 2022 року справу розглянуто. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача адвокат Гусакова О.Б. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, заперечувала проти доводів відповідача про неспроможність її сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. щомісячно, оскільки [PERSON] орендує житло за яке сплачує 5000 грн. на місяць та комунальні послуги, що спростовує її доводи про недостатній дохід для сплати аліментів у розмірі 3000 грн. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надавши заяву зщодо розгляду справи за її відсутності, просила врахувати довідку про доходи, доводи викладені у заяві про скасування заочного рішення суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого повторно Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №56. Відповідач зобов`язана надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття. Також судом встановлено, що домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у даній справі досягнуто не було та оскільки відповідач з сином не проживає, регулярного утримання йому не надає, то належить визнати, що нею порушено покладений на неї статтею 180 СК України обов`язок по утриманню, який є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, а тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання дитини. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.ч.1,2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Так, відповідач [PERSON] просила суд врахувати, що вона працює в ТОВ «Виробнича група «Альбатрос» на посаді укладальника-пакувальника і отримує дохід в розмірі 5 600 грн., який не надає їй можливості сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. Крім того, відповідачем [PERSON] в матеріали справи надано Договір оренди нерухомості від 30 жовтня 2020 року, строк дії якого до 01 квітня 2021 року із зазначенням орендної плати в розмірі 5000 грн. Проте, звертаючись до суду 11.05.2022 із заявою про розгляд справи за її відсутності, [PERSON] зазначає місце свого фактичного проживання за адресою - [ADDRESS] , що відповідає адресі орендованого житла за Договором оренди нерухомості від 30.10.2020, що дає суду підстави вважати Договір оренди таким, що пролонгований на новий строк. Враховуючи довідку про доходи, на яку посилається відповідач, і зазначений Договір оренди нерухомості із зазначенням орендної плати в розмірі 5000 грн. дає суду підстави вважати, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. на дитину щомісячно. За встановлених обставин, суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Що стосується стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу при розгляді даної справи в розмірі 3000,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Розглядаючи вимоги щодо стягнення правничої допомоги, суд враховує, що клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, від відповідача не надходило, обставини щодо неспівмірності витрат суду не повідомлялися та не доводилися. Крім того, судом враховано правову позицію ВерховногоСуду, викладену у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг та виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілку за результатами розгляду справи не залежно від того, чи їх фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано - ордер адвоката, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір №13 про надання правової допомоги від 15 лютого 2021 року, акт виконаних робіт від 17 травня 2021 року за договором про надання правової допомоги №13 від 15 лютого 2021 року, квитанція до прибуткового касового ордера №08 від 15 лютого 2021 року. За таких обставин, враховуючи час розгляду справи, підготовку та складання процесуальних документів, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved