Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 11.02.2022 року надійшла позовна заява, в якій представник позивача Манзюк Т.Ю. в інтересах [PERSON] просить розірвати договір оренди землі від 2013 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , щодо земельної ділянки площею 10,6835 га, кадастровий номер 3521781200:02:000:0509, розташованої на території Глинянської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. В обґрунтування позову представник позивача [PERSON] зазначив, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 10,6835 га, яка знаходиться на території Глинянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Вказана земельна ділянка на підставі договору оренди від 2013 року, право оренди зареєстровано в ДРРП 25.07.2014, номер запису про проведення державної реєстрації 6448996. Відповідно до п.9 договору за оренду належної позивачеві земельної ділянки відповідач зобов`язався щорічно сплачувати [PERSON] орендну плату в розмірі 3% від нормативно грошової оцінки землі, що становить 11702 гривні 91 копійка. Згідно з п. 11 договору оренди - орендар сплачує орендну плату орендодавцеві до 01.12. поточного року. Позивач взяті на себе зобов`язання виконав. Проте відповідач не сплатив орендну плату за 2019, 2020, 2021 роки. За таких обставин [PERSON] вважає, що має право вимагати розірвання договору оренди землі, тому звернувся до суду із цим позовом. Сторона позивачабудучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розглянути справу за їх відсутності. Представник позивача надав заяву про зменшення позовних вимог, а саме просить задовольнити вимоги позивача з урахуванням заяви відповідача про часткове задоволення позовних вимог та відмови позивачки від позовної вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву згідно з якою позовні вимоги визнає частково, а саме в частині розірвання договору оренди земельної ділянки, що укладений між [PERSON] та [PERSON] у 2013 році ( дата підписання відсутня) щодо оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер 3521781200:02:000:0509, площа 10,6835 га, яка розташована на території Глинянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, право оренди зареєстроване в ДРРП 23.07.2014, номер запису про проведення державної реєстрації 6448996; стягнення витрат на професійну допомогу адвоката та витрат зі сплати судового збору, загальний розмір 10999,40 ( десять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок); Позовну вимогу про стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 35 108 гривень 73 копійки ( тридцять п`ять тисяч сто вісімдесят гривень 73 копійки) не визнає та просить розглянути вказану заяву у відповідності до норм Цивільного процесуального кодексу України. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15.02.2022 відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 12.04.2022 прийнято відмову представника позивача адвоката Манзюка Т.Ю. в інтересах позивача [PERSON] від частини позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди землі за 2019, 2020, 2021 роки в розмірі 35 108,73 гривень. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а тому справу можливо розглянути по суті за відсутності сторін та винести очне рішення у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, доходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 10,6835 га, кадастровий номер 3521781200:02:000:0509, яка знаходиться на території Глинянської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю із кадастровим № 3521781200:02:000:0509 ( а.с.11-12). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 298121298 від 06.02.2022, встановлено, що в реєстрі 23.07.2014 за №6448996 зареєстроване право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 25.07.2014, укладеного між [PERSON] та [PERSON] ( а.с.13) . З витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 10.02.2022, встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 3521781200:02:000:0509 станом на 10.02.2022 становить 390096,95 гривень (а.с. 14). Згідно з\~копією договору\~оренди землі\~ від\~2013,\~ укладеного\~ між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] встановлено,\~що в\~оренду передається\~ земельна\~ділянка загальною\~площею 5,8402\~строком на\~ 10\~років,\~нормативна грошова\~оцінка земельної\~ділянки на\~момент укладання\~договору оренди\~землі становить\~261543\~гривень.\~Розмір орендної\~плати за\~цим договором\~становить 7846\~гривень,\~що відповідає\~3\~%\~нормативної грошової\~оцінки земельної\~ділянки. Орендна плата вноситься до 01.12 поточного року ( а.с. 8). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами ЗК України, Законом України "Про оренду землі", нормами Цивільного кодексу України. Згідно з ст. 93 Земельного Кодексу України, відносини пов`язані з орендою землі регулюються законом. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 року № 161-ХІV, із змінами та доповненнями ( далі по тексту Закон ) орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельної ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції , якщо інше не передбачено договором оренди . Відповідно до ст. 22 Закону орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Відповідно до ч.2 ст. 23 Закону орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін . Відповідно до ч.1.2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом . Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом . Згідно з ч.1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі ", який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України . Відповідно до п. "д" ч.1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати . Разом з тим, згідно з положеннями ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки. Що є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі №6-146цс12, від 28 вересня 2016 року справі № 6-977цс16, від 11 жовтня 2017 року справа № 6-1449цс17 . Статтею 27 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці. Відповідно до частин другої, третьої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно з ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Таким чином відповідач не довів факту розрахунку із позивачем за період з 2019-2021 роки, а тому систематично не виконував взятих на себе зобов`язань щодо виплати позивачеві орендної плати за користування земельною ділянкою, що відповідно до п. "д" ч.1 ст. 141 ЗК України є вичерпною підставою для розірвання такого договору, про що також свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід врахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України. Отже, вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що відповідач не виконав обов`язки, визначені статтею 24 Закону України "Про оренду землі" та умовами договору оренди землі від 2013 року, позаяк матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання умов договору та оплати позивачу коштів за користування земельною ділянкою за 2019-2021 роки, а також відповідач повністю визнав позовні вимоги. Що стосується визнання відповідачем витрат на професійну правову допомогу адвоката, та витрат зі сплати судового збору, суд така вимога не може включатися в розумінні положень ч.2 ст.49 ЦПК України, так як ці питання регулюються положеннями Главою 8 ЦПК України. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У розумінні ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази, а саме: договір про надання правової допомоги від 05 лютого 2022 року укладеним між адвокатом Манзюк Т.Ю. та Дабіжа Т.І., ордер серії ВА №1029749 від 11.02.2022, акт прийому-передачі виконаних робіт від 05 лютого 2022 року та розрахункова квитанція про отримання коштів від 05.02.2022 №ЛВАК764955 та замовлення на надання правової допомоги від 05.02.2022. Отже суд враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, доходить до висновку, що у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу. Зважаючи на\~зазначене,\~суд враховує,\~що підлягають\~стягненню судові\~витрати на\~професійну правничу\~допомогу відповідно\~до наявного\~розрахункового документа,\~а саме\~ розрахункової квитанції про отримання [PERSON] коштів від 05.02.2022 №ЛВАК764955 в сумі 4400 гривень. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454.00 гривень, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки понесені нею витрати на сплату судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, тобто 496,20 гривень. На підставі ст.ст. 21, 22, 23, 32 Закону України Про оренду землі від 06.10.1998 року № 161-ХІV, із змінами та доповненнями, п. "д" ч.1 ст. 141 ЗК України, ст.ст.15, 256, 625, 629, 651 ЦК України,

Outcome: approved