Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

11 квітня 2022 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 18 вересня 2015 року, актовий запис № 251, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області. Також позивач просить: - визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , - визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Позивач посилається на те, що з серпня 2021 року вона фактично не проживає разом з відповідачем, шлюб існує формально, його збереження суперечить інтересам сторін та їх малолітніх дітей, оскільки між сторонами склалися неприязні стосунки. Оскільки відповідач планує виїхати на інше місце проживання виникла необхідність у визначенні місця проживання малолітніх дітей. Ухвалою від 13 квітня 2022 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Павлоградської міської ради. Сторонами по справі надані письмові заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. За змістом цих заяв позивач [PERSON] просить позов задовольнити, строк для примирення не надавати, відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги у повному обсязі. Від представника третьої особи органу опіки та піклування надійшла заява про розгляд справи без його участі. Також органом опіки та піклування надано висновок щодо визначення місця проживання дітей відповідно до частини 5 статті 19 Сімейного кодексу України. Як передбачено частиною 3 статті 200 ЦПК України, у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи видно, що 18 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстрований шлюб між громадянами України [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 251. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.7). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). За змістом позовної заяви з серпня 2021 року сторони фактично не підтримують шлюбні відносини і спільно не проживають, сім`я розпалася через відсутність взаєморозуміння, сварки та суперечки, відповідач має намір переїхати до іншого міста. Сторони подали заяви, згідно яких просять не надавати їм строк для примирення, тому подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя у даному випадку є недоцільним. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Як передбачено частиною 1 статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] на день розгляду справи не досягли десяти років. Відповідно до поданих сторонами заяв між ними досягнуто згоду щодо місця проживання їх спільних дітей: сторони не заперечують проти проживання старшого сина [PERSON] з матір`ю, а молодшого сина [PERSON] з батьком. Згідно з висновком № 620/0/2-22 від 27 квітня 2022 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] відповідно до позовних вимог за згодою батьків. Досягнута між сторонами домовленість щодо місця проживання дітей не суперечить закону, органом опіки та піклування подано висновок про доцільність визначення місця проживання дітей за згодою батьків, тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за три вимоги немайнового характеру у загальному розмірі 2977 грн 20 коп згідно квитанції № 214Т0045МY від 12 квітня 2022 року (а.с.1). Як передбачено частиною 1 статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті шляхом подання письмової заяви, 50 відсотків судового збору, сплаченого згідно квитанції № 214Т0045МY від 12 квітня 2022 року (1488 грн 60 коп) підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. Інші 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача на її користь у зв`язку із задоволенням позову.

Outcome: approved