Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

Представник відповідача позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву. Представник позивача, [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.3ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту позивача; копія довідки до акту огляду МСЕК [PERSON] № [NUMBER] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія довідки Котловинської сільської ради від 13.08.2020р.; копія заповіту [PERSON] від 18.05.2005р. складеного на ім`я [PERSON] ; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 949150; копія державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 010273; копія державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 010271; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] ; копія витягу з по господарської книги від 27.10.2021р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомого майна; копія постанови нотаріусу про відмову у вчинені нотаріальної дії від 25.10.2018р.; копія спадкової справи після смерті [PERSON] та [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] померла матір позивача - [PERSON] . За життя їй належала земельна ділянка площею 1,75 га, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 01027. Після її смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила. Тому, спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємці першої черги за законом були син спадкодавця позивач [PERSON] та чоловік [PERSON] . Позивач у встановлений законодавством строк звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, тобто прийняв спадщину відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України. За зверненням позивача була відкрита спадкова справі після смерті матері [PERSON] № 149/2017. Чоловік [PERSON] ніяких дій щодо прийняття спадщини не вчинив. Інших спадкоємців, які б мали обов`язкову частку у спадщині немає. Таким чином, позивач прийняв спадщину у вигляді земельної ділянки в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, що залишилася після померлої матері та не заяви про відому від неї. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . За життя йому належало: житловий будинок із надвірними спорудами [ADDRESS] , про що свідчить витяг з погосподарської книги від 27.10.2021р.; присадибна земельна ділянка площею 0,2004 га., на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 949150; земельна ділянка площею 1,75 га, на підставі державного акту серії І ОД № 010273. Після його смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті [PERSON] розпорядився належним йому майном, 18.05.2005р. залишив заповіт на ім`я позивача [PERSON] . Тому спадкоємство здійснюється за заповітом. Із спадкової справи № 310/2017, яка відкрита після смерті [PERSON] , вбачається, що у відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, позивач (як спадкоємець за заповітом) звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 25.10.2018р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, що залишилася після померлих батьків і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження у судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України (ст.1223 ЦК України). Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем другої першої за законом та заповітом. Він у передбачений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається таким що її прийняв. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавців. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом та заповітом в порядку ч.1ст.1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved