Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-24 00:00:00

До Київського районного суду м.Одеси 31.08.2021 року надійшов позов Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі 3670,45 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. та витрати пов`язані з наданням правової допомоги в сумі 8348,60 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду позивач посилається на наступне, що відповідач є винним у ДТП, яка мала місце 20.05.2020 року о 12:00 год. по просп. Небесної Сотні в м. Одесі напроти буд.10, мала місце ДТП за участю транспортного засобу «ВАЗ 21013» реєстраційний номер [NUMBER] - під керуванням [PERSON] (надалі - Відповідач) та автомобіля «КІА Avella Delta», реєстраційний номер [NUMBER] - під керуванням водія [PERSON] . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «КІА Avella Delta», державний номерний знак « [NUMBER] », що підтверджується постановою Київського районного суду м. Одеси від 01.07.2020 року по справі №947/16599/20. Відповідно до постанови суду [PERSON] приймаючи участь в розгляді справи, визнав провину у скоєному правопорушенні, щиро розкаявся. Посановою суду від 01.07.2020 року відповідача визнали винним у вчиненні адміністративних правопорушеннях, передбачених ст. 124 КУпАП. Крім того, відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 01.07.2020 року по справі №947/16598/20, Відповідач 20.05.2020 року, близько 12:00 год., керуючи автомобілем ВАЗ 21013, державний номерний знак [NUMBER] , будучи причетний до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце по просп. Небесної Сотні напроти буд.10 в м. Одесі за участю автомобіля «КІА Avella Delta», державний номерний знак « [NUMBER] », в порушення п.2.10.а Правил дорожнього руху залишив місце ДТП. Суд визнав [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. Потерпіла особа від вищезазначеної ДТП - [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. Співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» 26.06.2020 року було здійснено огляд автомобіля «КІА Avella Delta», державний номерний знак « [NUMBER] » та складено акт огляду колісного транспортного засобу, фото-таблицю пошкоджень. Факт ДТП 20.05.2020 року визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору №151422260 від 27.09.2019 року, на підставі страхового акту співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в сумі 3 670, 45 грн. 16.11.2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) укладено Договір № 16/11/2020 про відступлення права вимоги від 16 листопада 2020 року, відповідно до якого передано право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, тому Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №151422260 від 27.09.2019 року. Позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 16.09.2021 року зазначену справу передано на розгляд до Приморського районного суду м.Одеси. 21.12.2021 року зазначена справа надійшла до Приморського районного суду м. Одеси та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена на суддю Домусчі Л.В. Справу суддя отримала 22.12.2021 року. Ухвалою суду від 23.12.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в спрощеному порядку в судовому засіданні на 31.01.2022 року. У судове засідання 31.01.2022 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Розгляд відкладено на 02.03.2022 року. Позивач - [PERSON] направив 20.01.2022 року на електронну пошту суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Позивач - [PERSON] направив 01.04.2022 року на електронну пошту суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. У судове засідання 02.03.2022 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Розгляд відкладено на 20.04.2022 року. У судове засідання 20.04.2022 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Відповідач про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, однак до суду повторно не з`явився без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності суду не надавав та не заявляв. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Заяв про зміну місця проживання від відповідача не надходило, тому суд надсилав судову повістку на адресу, яка була раніше відома суду. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м .Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У відповідності до ст. 268 ЦПК України, датою складання даного судового рішення є 25.04.2022 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що між власником транспортного засобу «ВАЗ 21013», днз « [NUMBER] » [PERSON] та ПрАТ «СК «Вусо» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №151422260 від 27.09.2019 року, за яким Страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну Страхувальником, життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації транспортного засобу «ВАЗ 21013», державний номерний знак « [NUMBER] » (а.с.5) Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Згідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. 20.05.2020 року в м. Одесі по просп. Небесної Сотні напроти буд.10 відбулася ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 21013» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «КІА Avella Delta», реєстраційний номер [NUMBER] - під керуванням водія [PERSON] . (а.с.8). Постановою Київського районного суду міста Одеси від 01.07.2020 року (справа №947/16599/20), відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП 20.05.2020 року та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.(а.с.12). 20.05.2020 року в м. Одесі по просп. Небесної Сотні напроти буд.10 [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ 21013», днз [NUMBER] , будучи причетний до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце по просп. Небесної Сотні напроти буд.10 в м. Одесі за участю автомобіля «КІА Avella Delta», днз « [NUMBER] » в порушення п.2.10.а Правил дорожнього руху залишив місце ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.(а.с.8). Постановою Київського районного суду міста Одеси від 01.07.2020 року (справа №947/16598/20), відповідача було визнано винним у залишення місця ДТП 20.05.2020 року та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.(а.с.7). Потерпіла особа від вищезазначеної ДТП - [PERSON] звернувся 20.05.2020 року до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с.18). На підставі акту огляду колісного транспортного засобу від 26.06.2020 року оглянуто автомобіль «КІА Avella Delta», днз « [NUMBER] » з визначенням характеру пошкоджень (а.с.21). Згідно ремонтної калькуляції №2036547 від 26.06.2020 року визначена вартість ремонтних робіт автомобілю «КІА Avella Delta», днз « [NUMBER] » ( а.с.24-25). Страховим актом №2036547-1 від 01.07.2020 року на підставі заяви [PERSON] на виплату страхового відшкодування, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило [PERSON] вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «КІА Avella Delta», днз « [NUMBER] », у розмірі 3670,45 грн. (а.с.27), факт виплати підтверджується платіжним дорученням №17715 від 01.07.2020 року (а.с.28). Договором № 16/11/2020 про відступлення права вимоги від 16 листопада 2020 року, укладеним між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор), передано право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування (а.с.29-30). Згідно Додатку №1 до Договору № 16/11/2020 від 16.11.2020 року про відступлення прав вимоги, ПрАТ «СК «ВУСО» передало, а ФОП [PERSON] прийняв право вимоги до [PERSON] у розмірі 3670,45 грн.(а.с.31). ФОП [PERSON] сплатив ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі договору № 16/11/2020 від 16.11.2020 року в сумі 242581,30 грн, що підтверджується квитанцією №ПН1834025 від 26.11.2020 року. (а.с.33). Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано 28.12.2020 за кодом 84046732515, як ФОП [PERSON] , місцезнаходження якого за адресою: [ADDRESS] (а.с.34). [PERSON] направлено повідомлення вих№2036547-1 від 27.11.2020 року та акт (вимога) №2036547-1 ФОП [PERSON] про відступлення права вимоги, яким повідомлено відповідача про відшкодування в порядку регресу, нового кредитора та нові реквізити банківського рахунку (а.с.35-37). Направлення відповідачу повідомлення та акту (вимоги) підтверджується списком №1203 згрупованих поштових відправлень листів, відправником якого є ФОП [PERSON] (а.с.38). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. Відповідно до положень ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч.2,5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У статті 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Франшиза у будь-якому виді є елементом договору страхування який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення. Оскільки а ні ст. 982 ЦК України, а ні Законом «Про страхування» франшизу не визначено істотною умовою договору добровільного страхування, це означає, що її (франшизи) наявність у договорі обумовлена згодою сторін. У відповідності до ст. 12.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У відповідності до ст. 36.6 вказаного Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Отже, позивач правомірно звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, оскільки з вини останнього сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої [PERSON] було спричинена матеріальна шкода. У добровільному порядку суму франшизи відповідач позивачу не відшкодував. Вищевикладене підтверджено наданими позивачем письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, та було визнано відповідачем. Судом не встановлено підстав для звільнення відповідача від відповідальності за завдану ним шкоду. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що суму страхового відшкодування фактично понесених витрат в сумі 3670,45 грн. не відшкодовано відповідачем [PERSON] , а вина останнього доведена згідно постанов Київського районного суду м. Одеси від 01.07.2020 року, якими визнана вина відповідача у ДТП, яке відбулось 20.05.2020 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ФОП [PERSON] є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Судом встановлено, що 02.02.2021 року між ФОП [PERSON] та адвокатом Литвином Р.М. укладено Договір про надання правової допомоги № 08, предметом якого є надання Адвокатом правової допомоги клієнту з метою захисту та відновлення порушених, невизнаних, оспорюваних прав та законних інтересів Клієнта, які виникли у останнього (а.с.39). Згідно п. 4.1.1 Договору, вартість виконаних робіт (послуг) розраховується відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» відповідно до якого з 01.01.2021 р. прожитковий мінімум на 1 працездатну особу становить 2197,00 грн. Сторони погодили, що розмір 1 год. роботи Адвоката за надання правової допомоги становить 2197,00 грн. Згідно п.4.2.1 Договору, розмір Гонорару за надання правової допомоги передбачений п.1,2 цього договору справах (спорах), що мають майновий характер, встановлюються в розмірі 35% від суми позову. Згідно Додаткової угоди № 1 від 02.02.2021 року до Договору про надання правничої допомоги № 08 від 02.02.2021 року, сторони за цією Додатковою угодою домовились, що вартість послуг Адвоката за Договором становить 8348,60 грн.. Згідно Додаткової угоди № 1 від 02.02.2021 року Актом приймання-передачі правової (правничої) допомоги до Договору, (а.с.41) адвокатом на виконання умов договору надаються наступні послуги: -вивчення матеріалів справи, формування правової позиції - (3 год.) - 2636,40 грн.; -підготовка та відправлення адвокатській запитів - (1 год.) - 878,80 грн.; -підготовка позовної заяви про відшкодування шкоди в порядку регресу спричиненої [PERSON] - (2 год.) - 1757,60 грн.; -підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову - (0,5 год.) - 439,40 грн.; -підготовка заяви, клопотання до Київському районному суді м. Одеси в межах провадження у справі - (0,5 год.) - 439,40 грн.; -представництво інтересів позивача у Київському районному суді м. Одеси стосовно позову про відшкодування шкоди в порядку регресу спричиненої [PERSON] - (1 год.) - 2197 грн. Всього кошти в розмірі: 8348,60 грн. Факт оплати за надану правничу допомогу підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 02.02.2021 р. (а.с.42). Однак в матеріалах позову та в акті приймання-передачі правової (правничої) допомоги до Договору не зазначено, які саме процесуальні документи були подані до Київського районного суду м. Одеси та не надано їх копії, а також, що саме та яким саме чином відбулась підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову про відшкодування шкоди в порядку регресу спричиненої [PERSON] до Київського районного суду м. Одеси. Також, з матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана до Київського районного суду м. Одеси поштою, про що свідчить поштовий конверт. До позовної заяви долучено клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та заява про отримання процесуальних документів в електронному вигляді, однак згідно ухвали суду від 16.09.2021 р., справа направлена за територіальною юрисдикцією до Приморського районного суду м. Одеси, таким чином представник позивача інтереси в Київському районному суді м. Одеси не представляв та не приймав участь у судових засіданнях. У зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення 439,40 грн, 439,40 грн., та 2197 грн. Таким чином, надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог у частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають частковому стягненню сплачені та документально підтверджені витрати на правничу допомогу передбачені згідно Договору про надання правничої допомоги № 08 від 02.02.2021 року у сумі 5272,80 грн., що є правомірним розподілом витрат з огляду за складність справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та ціною позову, а також значенням справи для сторони. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з відповідача на користь Фізичної особи - підприємця [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908, 00 грн., які сплачено позивачем за подання даного позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial