Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

29.10.2021 до суду надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] - адвоката Проценко Юлії Леонідівни до [PERSON] про стягнення авансу на придбання будинку. Позовна заява мотивована тим, що 15.04.2018 року [PERSON] виявила намір придбати житловий будинок, який належав позивачці та який оцінено останньою у 25000 грн. Оскільки у [PERSON] не було всієї суми коштів, тому сторони в усній формі домовились, що відповідач внесе аванс на придбання будинку. В цей же день [PERSON] написала розписку про отримання від [PERSON] коштів (авансу) на придбання будинку в сумі 17000 грн., а інші 8000 грн зобов`язалась повернути протягом 4-х місяців. Проживаючи у придбаному будинку позивач виявила, що він перебуває в аварійному стані та не придатний для проживання. В зв`язку з цим позивачка звернулась до відповідачки з вимогою про повернення коштів, оскільки відомості про будинок та його стан не відповідали дійсності. Однак [PERSON] відмовилась повертати кошти та припинила виходити на зв`язок. Оскільки відповідачка неправомірно володіє коштами позивачки та відмовляється їх повертати, тому [PERSON] з метою захисту своїх прав вимушена звернутись до суду. Крім того, позивач зазначає, що нею пропущено встановлений законодавством 3-х річний строк звернення до суду у зв`язку з тривалим її лікуванням та епідеміологічною ситуацією в країні. Ухвалою суду від 09.11.2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Одночасно надано відповідачці строк для надання відзиву на позовну заяву. 24.01.2021 року до суду від представника відповідачки - адвоката Поворознюка Б.М. надійшло клопотання про застосування строків позовної давності. Клопотання обгрунтовано тим, що 13 червня 2018 року позивач зверталась із заявою до органів поліції з заявою про прийняття заходів щодо повернення їй [PERSON] коштів переданих нею на придбання будинку . А тому саме з цього часу позивачка вважала, що її права порушено. 07.05.2021 року позивачка звернулась за наданням правової допомоги і лише 29.10.2021 року нею подано позов до суду. Вказане свідчить, на думку представника відповідача, про пропущення позивачкою без поважних причин строку звернення до суду, тому просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача підтримує позовні вимоги, посилаючись на обставини, що зазначені в позові. Також зазначила, що позивач є особою похилого віку та інвалідом третьої групи, а тому за станом здоров"я не мала можливості вчасно звернутись до суду за захистом своїх прав. Представник відповідача заперечує проти позову з підстав пропуску позивачем 3-х річного строку звернення до суду. Суд, дослідивши докази надані сторонами, встановив наступні обставини. Позивач являється інвалідом третьої групи з дитинства (а.с. 11) 15.04.2018 року [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в сумі 17000 грн за придбання будинку, іншу суму в розмірі 8000 грн зобов`язалась віддати в строк 4-х місяців, про що свідчить її розписка (а.с. 12) 08.06.2021 року позивачка звернулась з листом до відповідачки в якому вимагала повернення коштів в сумі 17000 грн.(а.с. 13, 14) На адвокатський запит представника позивача Хмільницьким міськрайонним відділом поліції ГУНП у Вінницькій області надано відповідь від 06.09.2021 року зі змісту якої убачається, що [PERSON] зверталась 13.06.2018 року до поліції з приводу неповернення [PERSON] коштів в сумі 17000 грн за придбання будинку. За результатами звернення ій 21.06.2018 року було надано відповідь з роз`ясненням вирішення спору в судовому порядку (а.с. 15) Суд, заслухавши сторін та проаналізувавши докази, виходить з наступного. Нормами ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 1 ст. 570 ЦК України, встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Таким чином, внесення завдатку, як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, тобто укладеного між сторонами договору, яким визначено предмет та істотні умови. Однак, договір купівлі-продажу між сторонами укладений не був, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати передані кошти завдатком. В такому випадку, такі кошти, відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України - є авансом. Верховним Судом України зазначено, що внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання. Якщо договору, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовились укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Поверненню підлягає й аванс, отриманий за попереднім договором. Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2012 року у справі № 6-176цс12. Згідно вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (ст. 261 ЦК України) Відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). В судовому засіданні дослідженими доказами доведено, що [PERSON] отримала від позивача кошти за придбання будинку, які є авансом, а тому повинні бути повернуті позивачеві. Про порушення свого права позивач дізналась ще в 2018 році та на захист якого 13.06.2018 року звернулась до поліції. Перевірку звернення позивача було завершено 21.06.2018 року та надано відповідь позивачу. Проте, починаючи з 13.06.2018 року, знаючи про порушення своїх прав відповідачем, позивач за захистом своїх прав звернулась до суду лише 29.10.2021 року, тобто з пропущенням встановленого законодавством 3-х річного строку позовної давності. Доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку позовної давності матеріали справи не містять . Посилання позивача на її тривале лікування без надання відповідних доказів цьому та на епідеміологічну ситуацію в країні, що також перешкоджала зверненню до суду, не заслуговують на увагу. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з підстав пропуску нею без поважних причин строку звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Outcome: dismissed