Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 9 484 гривні 50 копійок. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 12 червня 2018 року було укладено кредитний договір № 235693458, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надав [PERSON] кредит в сумі 6 500 гривень 00 копійок. Надалі, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 року було укладено договір факторингу № 28/1118-01, за яким право вимоги за вказаними договорами було відступлено на користь ТОВ «Таліон Плюс». В подальшому, між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 03.01.2019 року було укладено договір факторингу № 20190103, за яким право вимоги за вказаними договорами було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконує, у неї виникла заборгованість за кредитом у вказаному розмірі, що порушує права позивача. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідачка, яка отримала копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подала відзив на позов і не заперечила проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. З договору № 235693458 від 12.06.2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачці кредит в сумі 6 500 гривень 00 копійок на строк 30 днів (а.с. 5 - 6). Відповідно до п.п. 1.4 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,70 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту. Згідно із п. 1.5 договору позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 620,50 відсотків річних. Згідно із п. 2.2.2.1 позичальник зобов`язаний вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. У випадку неповної та/або невчасної сплати кредиту та процентів за користування ним, позичальник зобов`язаний сплатити також пеню в розмірі, нарахованому відповідно до умов цього договору (п. 2.2.2.2 договору). За договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором відповідачки було відступлено на користь ТОВ «Таліон Плюс» (а.с. 9). За договором факторингу № 20190103 від 03.01.2019 року укладеним між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги за кредитним договором відповідачки було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», що також підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги № 2 від 03.01.2019 року (а.с. 10 - 14, 15, 16). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка має заборгованість по договору № 235693458 від 12.06.2018 року на загальну суму 9 484 гривень 50 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 6 500 гривень 00 копійок і заборгованість за відсотками - 2 984 гривні 50 копійок (а.с. 18). Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Таким чином, оскільки відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідачку пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved