Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання незаконною відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , після смерті якої Шепетівською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №268/2009. Спадкоємцями першої черги за законом [PERSON] були її син [PERSON] та дочки [PERSON] , [PERSON] . Станом на день відкриття спадщини батько позивача [PERSON] мав статус непрацездатної особи - з інвалідністю 3 групи, а тому мав право на обов`язкову частку у спадщині. [INFO] помер [PERSON] , який не оформив своїх спадкових прав після смерті своєї матері [PERSON] 27.08.2021 позивач звернувся до Шепетівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його бабусі [PERSON] , яка належала його батькові, та просив видати свідоцтво про право на спадщину. 27.09.2021 позивач отримав лист від Шепетівської районної державної нотаріальної контори від 20.09.2021 №441/02-04, в якому йому відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину. Будь-яких конкретних правових підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії, Шепетівська районна державна нотаріальна контора у своєму листі не виклала, що суперечить ст. 49 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Тому просив визнати незаконною відмову Шепетівської районної державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник позивача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та у письмових поясненнях. У письмових поясненнях представник позивача послався на те, що наявність заповіту, в якому не згадується особа, яка має право на спадщину не позбавляє права останньої отримати свою частку по закону. Відповідно до п. 214 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 N 20/5 (чинної на день виникнення спірних правовідносин) нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Доказів відмови [PERSON] від обов`язкової частки в спадковому майні, яке б належало йому по закону, в спадковій справі не міститься. Представник Другої Шепетівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, позов не визнав. У відзиві на позов вказав на те, що відповідно до статей 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України факт прийняття спадщини [PERSON] , [PERSON] , який помер [INFO] згідно матеріалів спадкової справи 268/2009 після померлої [PERSON] , не підтверджено. Відповідно до спадкової справи №268/2009 спадкоємцями на все майно [PERSON] за заповітом є її дочки: [PERSON] та [PERSON] , яким видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно зі ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини, ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттю спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі: неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, а також відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України «кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу». Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Отже, [PERSON] , [PERSON] , який помер [INFO] не є спадкоємцями згідно спадкової справи, і тому свідоцтво про право на спадщину згідно ст.ст. 1296-1298 ЦК України видати неможливо. Тобто, відсутні підстави для закликання до спадкоємства за законом, та прийняття спадщини у встановлений законом спосіб [PERSON] , який просить видати свідоцтво про право на спадщину після померлої [PERSON] . Окрім того, ст. 49 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням. [PERSON] особисто чи його представник до Шепетівської районної нотаріальної контори не звертався, не подавав відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, не вносив встановлені законодавством платежі, пов`язані з вчинення нотаріальної дії. Заява, в якій він просить видати свідоцтво про право на спадщину надійшла поштою, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області 27.08.2021 року за реєстровим № 1663. Спадщина, яка належала особисто [PERSON] , який помер [INFO] , а також спадщина, яку він фактично прийняв, але юридично не оформив спадкується по спадковій справі (свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям), заведеній після нього. Просив відмовити у задоволенні позову. Треті особи без самостійних вимог [PERSON] , [PERSON] та їх представник у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, представник третіх осіб звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечив. 2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 29.11.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 23.12.2021, витребувано спадкову справу №268/2009. 16.12.2021 до суду від відповідача надійшла копія спадкової справи та відзив на позов. 22.12.2021 представник позивача ознайомився з матеріалами справи та у зв`язку з його клопотанням підготовче судове засідання відкладено на 27.01.2022. 20.01.2022 з матеріалами справи ознайомився представник третіх осіб. 21.01.2022 від представника позивача надійшли письмові пояснення. Ухвалою суду від 27.01.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.02.2022, витребувано спадкову справу. Ухвалою суду від 21.02.2022 витребувано спадкову справу, судове засідання відкладено на 22.03.2022 та у зв`язку з ненадходженням спадкової справи на 21.04.2022. 01.04.2022 до суду надійшла копія спадкової справи №66/2021. 3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо правомірності відмови нотаріуса у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину. Порядок вчинення вказаної нотаріальної дії регулюється ст.ст. 66-69 Закону України «Про нотаріат», главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок). Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт від 28.10.2005р., яким усе своє майно заповіла в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] , які є її дочками. Після смерті [PERSON] . Шепетівською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №268/2009 на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 19.06.2009р. Аналогічну заяву написала [PERSON] від 27.11.2009р. Ще одна дочка [PERSON] [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою від 03.12.2009р. про відмову від обов`язкової частки в спадковому майні. 23.12.2009р. [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріуса з заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за заповітом та отримали відповідні свідоцтва від 23.12.2009р. 13.09.2021 [PERSON] звернувся до Шепетівської районної державної нотаріальної контори з нотаріально засвідченою заявою, в якій повідомив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який не оформив своїх спадкових прав після смерті своєї матері [PERSON] . Повідомив, що спадкове майно, яке залишилося після смерті його бабусі [PERSON] він приймає та просив видати свідоцтва про право на спадщину. Згідно зі свідоцтвом про смерть батько позивача [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до даних посвідчення [PERSON] серії [NUMBER] , він станом на день відкриття спадщини [PERSON] мав 3 групу інвалідності. 20.09.2021 завідувач Шепетівської районної державної нотаріальної контори (яка на час розгляду справи має найменування Друга Шепетівська державна нотаріальна контора) листом за №441/02-14 повідомила позивача, що видати свідоцтво про право на спадщину [PERSON] неможливо, оскільки відповідно до ст. 1223 ЦК України право спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттю спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі: неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, а також відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України «кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу». Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Для вирішення питання щодо спадкування після померлої [PERSON] необхідно звернутися до Шепетівської районної державної нотаріальної контори особисто або через представника, а також надати інформацію щодо реєстрації його батька на момент смерті [PERSON] . Відповідно до даних спадкової справи №66/2021, заведеної Першою Рівненською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , його спадкоємцями за законом, які отримали свідоцтва про право на спадщину є позивач, його мати [PERSON] та сестра [PERSON] . Відповідно до довідки управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради від 26.10.2020 №45689 [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] з 1987 року та знятий з реєстраційного обліку 26.10.2020 у зв`язку зі смертю. Відповідно до листа завідувача Шепетівської районної державної нотаріальної контори від 27.05.2021 №284/01-16, після смерті [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу № 268/2009, згідно якої [PERSON] , який помер [INFO] до Шепетівської районної ДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався, та факт прийняття ним спадщини не підтверджено. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією спадкової справи №66/2021, копією спадкової справи №268/2009, листом завідувача Шепетівської районної державної нотаріальної контори №441/02-14 від 20.09.2021 та іншими матеріалами справи. 4.Норми права, які застосував суд. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). До складу спадщини, на яке спадкоємці за законом одержують право на спадкування, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), окрім випадків, встановлених у статті 1219 ЦК України. Згідно зі\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3\~ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Інститут обов`язкової частки встановлює виключення із принципу свободи заповідального розпорядження, що має на меті захист майнових інтересів окремих спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у соціально-майновому аспекті. Суть права на обов`язкову частку в спадщині визначена у статті 1241 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої зазначеної статті малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Частина 4 статті 1268 ЦК України встановлює, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Співставлення переліку осіб, за якими визнається право па обов`язкову частку, та осіб, які вважаються такими, що прийняли спадщину в контексті частини 4 статті 1268 ЦК України, свідчить, що їх коло співпадає лише частково. У частині першій статті 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно пункту\~4.12\~глави 10\~розділу ІІ\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України\~свідоцтво про\~право на\~спадщину видається\~за наявності\~у спадковій\~справі всіх\~необхідних документів. 5.Оцінка суду. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Оцінюючи правомірність\~відмови нотаріуса\~у вчиненні\~такої нотаріальної\~дії,\~як видача\~свідоцтва про\~право на\~спадщину,\~суд зобов`язаний\~перевірити дотримання\~нотаріусом вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, наявність об`єктивних перешкод у її вчиненні. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як встановлено судом, на час смерті [PERSON] її син [PERSON] був повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця, оскільки мав 3 групу інвалідності. Проте [PERSON] , маючи беззаперечне право на обов`язкову частку у спадщині до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , не звертався. Також немає даних про те, що [PERSON] на час смерті матері [PERSON] постійно проживав з останньою та вважається таким, що прийняв спадщину. У переліку осіб, які вважаються такими, що прийняли спадщину згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України не має повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця, а тому такі особи мають подавати заяву про прийняття спадщини відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України. Тобто, [PERSON] мав право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , але не прийняв її. З огляду на те, що у нотаріуса не має даних про те, що батько позивача у встановленому порядку прийняв обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , у нотаріуса не було правових підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу. Отже, відмова нотаріуса видати позивачу свідоцтво про право на спадщину, яка викладена ним у формі листа №441/02-14 від 20.09.2021, а не постанови, за своїм змістом не змінює суті правовідносин та є правомірною.

Outcome: dismissed