Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.07.2020 року розірвано шлюб між дочкою позивача [PERSON] та її колишнім чоловіком [PERSON] . Вказані особи проживали в будинку позивача, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що відповідач протягом останніх трьох років у вказаному будинку не проживає, що стверджується актом обстеження факту проживання № 1-78 від 29.11.2021 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має, квартирою не цікавиться. Перешкод в користуванні даним житловим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім`ї, відповідачу не чинили. Реєстрація місця проживання відповідача за вищезазначеною адресою створює позивачу додаткові незручності. Тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом в вищезазначеній квартирі. Позивач в\~судове засідання\~не з`явилася,\~11.02.2022\~року подала\~до суду\~заяву,\~в якій\~зазначила,\~що позовні\~вимоги \~підтримує та\~просить розгляд\~справи проводити\~без її\~участі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 9\~ЖК\~України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.1\~ст.317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання. Ст.391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі\~ст.405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з вимогами ч.1\~ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право вланості на житловий будинок від 08.10.2002 року та договору дарування 3/7 частин житлового будинку від 25.10.2002 року позивачу на праві власності належать 4/7 частини зазначеного житлового будинку (а.с. 12, 13). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.07.2020 року, яке набрало законної сили, шлюб між дочкою позивача та відповідачем розірвано (а.с.9). Даними довідки № 721, виданої Матеївецькою сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області 29.11.2021 року, встановлено, що місце проживання відповідача зареєстроване у спірному житловому приміщені за вищевказаною адресою (а.с. 11). Відповідно до акту обстеження факту проживання за вищевказаною адресою від 29.11.2021 року № 1-78 відповідач тривалий час фактичною не проживає у даному будинку (а.с. 10). На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним житловим будинком, оскільки він більше року там не проживає. На підставі наведеного, ст.9 ЖК України, ст. ст. 317,\~321,\~383,\~391,\~405 ЦК України,\~ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" \~та,

Outcome: approved