Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором №МФ-3171800000831 від 12.08.2018, яка станом на 18.08.2021 становить 35858,30 грн., що складається із: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 15000 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги в розмірі 7926,23 грн., комісії в розмірі 750 грн., пені в розмірі 7350 грн., 3% річних в розмірі 1325,47 грн. та інфляційних витрат в розмірі 3479,60 грн. та понесених судових витрат: витрат на правову допомогу в розмірі 20000 грн. та судового збору в розмірі 2270 грн. Позов мотивує тим, що 12.08.2018 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] укладено договір кредиту №МФ-3171800000831, згідно якого Товариство надало кредит в сумі 15 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та комісій визначених договором з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів до 19.08.2018. Відповідно до умов договору нарахування Кредитором процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування, з дати надання кредиту до його повного повернення на залишок фактичної заборгованості від наданої суми кредиту. 30.11.2018 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" укладено договір відступлення права вимоги № 30-11/18, відповідно до якого ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступило на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № МФ-3171800000831 від 12.08.2018, що укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] . Таким чином ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" наділено правом грошової вимоги до відповідача. Позивач зазначає, що добровільно виконувати взяті на себе зобов`язання відповідач відмовляється, через що він змушений звернутись до суду з відповідним позовом, який просить задоволити. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 22.10.2021 прийнято позовну заяву та відкрите спрощене позовне провадження з викликом відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, просить розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, а також подала відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог покликаючись на наступне. Дійсно, 12.08.2018 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] укладено договір кредиту №МФ-3171800000831, згідно якого Товариство надало кредит в сумі 15 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та комісій визначених договором з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів до 19.08.2018. Однак вважає, що позивачем пропущено строк подачі позову до суду, який закінчився 19.08.2021. Також зазначає, що позивач покликається лише на договори про відступлення права вимоги та розрахунки заборгованості, які не містять інформації про нарахування саме такої суми, її складових, даних про внесення відповідачем платежів та строку розрахунку заборгованості, що є фактично відображенням односторонніх арифметичних розрахунків не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог позивач до відповідача. Окрім цього, позивачем не направлено відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги. Також позивачем не надано жодних оригіналів первинних документів, які б відображали розмір отриманих відповідачем коштів, час їх отримання, суми, які підлягали сплаті, фактично сплачені кошти, тобто доказів, які б підтверджували заборгованість відповідача відсутні. Також заперечує щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, які понесені позивачем, оскільки такі необґрунтовано завищені і є неспівмірними із складністю справи, обсягом виконаних робіт, а також часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг. Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.08.2018 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] укладено договір кредиту №МФ-3171800000831 (а.с.8-9). Пунктами 1.1-1.7 договору кредиту передбачено, що кредитор зобов`язується на умовах п.1.3 договору повернути кредит у сумі 15 000 грн. зі сплатою відсотків та інших обов`язкових платежів визначених договором з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів до 19.08.2018. 30.11.2018 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" укладено договір відступлення права вимоги № 30-11/18, відповідно до якого ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступило на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № МФ-3171800000831 від 12.08.2018, що укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] . Таким чином ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" наділено правом грошової вимоги до відповідача. (а.с.17-22) З розрахунків заборгованості вбачається, що заборгованість за договором кредиту станом на 18.08.2021 непогашена. Вказані розрахунки беруться судом до уваги як належні про те, що заборгованість не погашена. Разом з тим, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України ). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання (частина п`ята статті 261 ЦК України ). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Цивільне законодавство України передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Таким чином, позивач мав можливість реалізувати своє право на захист свого цивільного права протягом трьох років з моменту виникнення у нього права на позов, починаючи з 19 серпня 2018 року. Тобто останнім днем подачі позову є 19 серпня 2021 року. Позивач у вказаний строк із позовом про стягнення заборгованості до суду не звернувся, позовна заява про стягнення заборгованості надійшла 30 вересня 2021 року, що підтверджується штампом Сихівського районного суду м. Львова на позовній заяві. (конверт відправлений позивачем 24.09.2021) Тобто позивач звернувся за судовим захистом свого права вже після спливу строку позовної давності. Відповідно до п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. В силу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовуються при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Як зазначено у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Такий підхід сформував Європейський суд з прав людини у справах, у яких позивачі звернулися до суду за захистом порушеного права після спливу позовної давності, хоча про особу порушника їм було відомо своєчасно. Так, Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), зазначає, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Європейський суд з прав людини зауважив, що відмова національного суду обґрунтувати причину відхилення заперечення стосовно спливу позовної давності є порушенням статті 6 Конвенції. Встановлена законом позовна давність була важливим аргументом, вказаним компанією-заявником в ході судового розгляду. Якби він був прийнятий, то це, можливо, могло призвести до відмови в позові. Проте, суд не навів ніяких обґрунтованих причин для неприйняття до уваги цього важливого аргументу (GRAFESCOLO S.R.L. проти Республіки Молдова, № 36157/08, § 22, 23, від 22 липня 2014 року). Слід зазначити, що захисту потенційних відповідачів від несправедливого притягнення до відповідальності сприяють і встановлені в п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України загальні засади цивільного законодавства України, як справедливість, добросовісність та розумність. Системний аналіз цих принципів дає можливість сформувати висновок про те, що у випадку встановлення судом факту обізнаності позивача про порушення своїх прав, та не вжиття наданих йому чинним законодавством заходів до їх своєчасного захисту, то за таких обставин суд повинен стати на бік відповідача. Такий висновок узгоджується з ч.4 ст. 267 ЦК України, згідно з якими сплив позовної давності без поважних причин на її пропущення є підставою для відмови в позові. Судом враховано, що представником позивача жодних підстав для поновлення строку на право звернення до суду з вказаним позовом не наведено. За таких обставин, враховуючи те, що в судовому засіданні не надано належних доказів на підтвердження існування обставин, які б свідчили про переривання перебігу позовної давності, або про існування поважних причин пропуску такої, відтак, в задоволенні позову до [PERSON] слід відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі ст.ст. 256, 257, 526, 626, 628, 638, 639, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed