Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими розірвано 23 вересня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . З часу розірвання шлюбу відповідач в даній квартирі не проживає, 1/6 частка квартири йому компенсована в грошовому виразі, що підтверджується копією рішення Бершадського районного суду від 6 листопада 2014 року, справа № 126/1971/14-ц яке вступило в законну силу. З 2009 року відповідач не бажає в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку в квартирі, де він не проживає. Як зазначено в довідці Бершадської міської ради №586 від 28.01.2022 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , дата реєстрації 03.11.1987 р.; [PERSON] , дата реєстрації 23.12.1997 р.; [PERSON] , дата реєстрації 14.08.2012 р. Реєстрація відповідача за вищезазначеною адресою без проживання порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном. Позивач, [PERSON] надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила слухати у її відсутність. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не явився, причини неявки не повідомив. Відзиву, жодних клопотань від нього до суду не надходило. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , шлюб між якими розірвано 23 вересня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . З часу розірвання шлюбу відповідач в даній квартирі не проживає, 1/6 частка квартири йому компенсована в грошовому виразі, що підтверджується копією рішення Бершадського районного суду від 6 листопада 2014 року, справа № 126/1971/14-ц яке вступило в законну силу. Відповідач не бажає в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку в квартирі, де він не проживає. Як зазначено в довідці Бершадської міської ради №586 від 28.01.2022 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , дата реєстрації 03.11.1987 р.; [PERSON] . дата реєстрації 23.12. 1997 р.; [PERSON] , дата реєстрації 14.08.2012 р. Реєстрація відповідача за вище зазначеною адресою без проживання порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном. Реєстрація відповідачів за вище зазначеною адресою без проживання порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов`язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. У той же час, умови збереження житла за цивільним законодавством визначаються строками встановленими за згодою сторін, абсолютне право власності на житло не обмежується ні строками, ні територією. Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може биту безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців.» Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до абз. 2 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом заняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичною особою померлою». Отже, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що оскільки факт відсутності відповідача за місцем його реєстрації понад 1 рік встановлено, а визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням має для позивача, як власника житла, важливе юридичне значення, позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved