Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

29.09.2021 р. позивач [PERSON] звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до відповідача\~ [PERSON] \~про стягнення\~за договором\~позики від\~27.12.2019\~р.\~суми боргу\~в розмірі\~20400\~доларів США\~та судових\~витрат \~у розмірі\~38414,75\~грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що він позичив відповідачу грошові кошти в сумі 20400 доларів США, що підтверджується розпискою. Відповідно до розписки відповідач зобов`язався виплатити суму боргу до 20.01.2020 року, але у визначений час гроші не повернув. 06.08.2021 р. на адресу відповідача була направлена вимога про повернення боргу, яку він отримав 10.08.2021 р. Станом на 13.09.2021 р. борг за договором позики відповідач у добровільному порядку не повернув, тому позивач вимушений звернутися до суду. При зверненні до суду позивачем понесені витрати у вигляді судового збору в сумі 5445,17 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн., інші витрати, пов`язані з розглядом справи в сумі 2515,58 грн. 30.09.2021р. ухвалою суду забезпечено позов шляхом накладення арешту на земельні ділянки, які належать відповідачу. 13.10.2021 р. відкрито провадження в справі та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Позивач та представник позивача адвокат Лукинюк В.В. у судове засідання не з`явилися, але адвокат скерував заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але в судове засідання не з`явився без поважних причин, не подав відзив, а сторона позивача не подала заперечень проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось в зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши надані позивачем письмові докази, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з розпискою, 27.12.2019 р. [PERSON] взяв у [PERSON] грошові кошти в сумі 20400 доларів США, які зобов`язався повернути 20.01.2020 р. Копія даної розписки міститься в матеріалах справи. Статтею 207 ЦК України\~передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1046 ЦК України договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості. Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16. З врахуванням вказаних вимог закону, наявності дій по передачі кошів та їх отримання відповідачем згідно розписки, між позивачем і відповідачем укладено правочин, який по суті є договором позики. Судом встановлено, що 27.12.2019 року між позивачем та відповідачембуло укладено договір позики, згідно якого відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 20400 доларів США, які зобов`язався повернути 20.01.2020 року. Факт укладення договору та отримання грошей підтверджується копією розписки. Зміст вказаної розписки про отримання грошових коштів свідчить про фактичне отримання грошей у позику та про наявність у ній зобов`язання їх повернення. Після закінчення терміну повернення позики, позивач звертався до відповідача з вимогою повернути борг, що стверджується копією вимоги про повернення боргу від 05.08.2021 р., яку [PERSON] згідно копії рекомендованого поштового відправлення отримав 10.08.2021 р. При цьому, наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями статті 545 ЦК України вказує на те, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. Відповідно до ст.12,82\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням того, що відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що ним було повернуто борг, то за таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем так і не виконано зобов`язання щодо повернення позики у визначений сторонами строк. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Таким чином, згідно ч.1\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 533 ЦК України встановлено, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Ця норма кореспондується із приписами статті 524 ЦК України, згідно з якими зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Тобто виконання зобов`язання в гривнях з урахуванням еквівалента іноземної валюти можливе лише в разі якщо сторони узгодили це у договорі. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Вказана правова позиція зазначена у постановах Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 537/6309/16-ц (провадження № 61-43424св18) та від 26 лютого 2020 року у справі № 357/5634/18-ц (провадження № 61-11515св19). Оскільки сторони зобов`язання [PERSON] та [PERSON] у договорі позики не узгоджували виконання зобов`язання в гривнях, тому стягнення підлягає сума боргу в доларах. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судом встановлено, що позивачем при подачі позову понесено судові витрати: - судовий збір за подачу позовної в сумі 5445,20 грн. та заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 грн., що стверджено квитанціями; - витрати на правничу допомогу в сумі 30000,00 грн., що стверджено копією Договору про надання правничої допомоги від 30.07.2021 р., Додаткової угоди №1 від 14.09.2021 р. до Договору про надання правничої допомоги від 30.07.2021 р., рахунку №12 від 14.09.2021 р.; - витрати пов`язані з розглядом справи в сумі 2515,58 грн., що стверджені копією Договору №09/51 від 14.09.2021 р. щодо оцінки вартості земельної ділянки кадастровий номер 7110400000:01:007:0094 в сумі 1200,00 грн., копією Акту приймання-передачі робіт від 14.09.2021 р., копією рахунку, копією квитанції №153410011 від 16.09.2021 р., копією Договору №09/50 від 14.09.2021 р. щодо оцінки вартості земельної ділянки кадастровий номер 7125187200:03:000:3277 в сумі 1200,00 грн., копією Акту приймання-передачі робіт від 14.09.2021 р., копією рахунку, копією квитанції №153410012 від 16.09.2021 р., копією квитанції про оплату ID 1763110136 щодо отримання витягу з ДЗК про земельну ділянку в сумі 115,58 грн.) На підставі ст.141 ЦПК України всі вищевказані судові витрати підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. Згідно ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки від учасників справи жодних клопотань щодо заходів забезпечення позову не надходило, тому заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 30.11.2021 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили.

Outcome: approved