Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ТОВ «Форвард Фінансів» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 70762 про стягнення з неї на користь ТОВ «Форвард Фінансів» 10432 грн. 63 коп. заборгованості. На виконання вказаного виконавчого напису постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. від 18 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67161922. Позивач стверджує, що нотаріусом порушено положення статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Зазначила, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог безспірності зобов`язання з порушенням строку позовної давності. Відтак, звернулась до суду з позовом та просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 29 листопада 2021 року суд залучив до участі в справі приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального Грисюк О.В. третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою від 29 листопада 2021 року суд, також, забезпечив позов [PERSON] та зупинив стягнення за виконавчим написом № 70762 від 11 червня 2021 року приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів», виконання якого здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяною Петрівною, виконавче провадження № 67161922. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, відзиву на позов у встановлений судом строк до суду не подав. Третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення судової повістки. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання представника відповідача, за наявності згоди позивача, розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 05 грудня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір шляхом підписання заяви № 001-23060-051213, за умовами якої банк надав відповідачу споживчий кредит на суму 3400,63 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 річних та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 8% від суми кредиту строком на 24 місяці. Кредитні кошти були надані на придбання телефону та аксесуарів до нього. 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального Грисюк О.В.\~ було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 70762 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №001-23060-051213 від 05 грудня 2013 року, укладеного нею з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав і обов`язків\~ якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 449/к від 11 травня 2018 року є ТОВ «Фінансова компанія «Женева», правонаступником усіх прав і обов`язків\~ якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №03/11-02-Д від 03 листопада 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал», правонаступником усіх прав і обов`язків\~ якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 28-01/21 від 28 січня 2021 року є ТОВ «Центр Фінансового Лізингу», правонаступником усіх прав і обов`язків\~ якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 02-06/21 від 02 червня 2021 року є ТОВ «Форвард Фінансів». Таким чином, за змістом виконавчого напису у ТОВ «Форвард Фінансів» виникли права кредитора за кредитним договором з 02 червня 2021 року. Згідно цього напису, стягнення заборгованості проводиться за період з 05 грудня 2013 року по 07 червня 2021 року. Сума заборгованості складає 9782 грн. 63 коп., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 1689,42 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 1016,81 грн., строкова заборгованість за комісією 345,81 грн., строкова заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 6730,59 грн. Крім того, за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» було стягнуто плату із стягувача у розмірі 650 грн. 00 коп., які стягнуто з боржника на користь стягувача. Загальну суму, що підлягає стягненню було визначено у розмірі 10432 грн. 63 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. від 18 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67161922 з виконання вказаного виконавчого напису. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 наведеного Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1. вказаної глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Згідно пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість бо інша відповідальність боржника перед стягувачем. Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Звертаючись до суду з наведеним позовом однією з підстав обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що нотаріусом не було встановлено безспірності заборгованості. Оцінивши доводи позивача суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими. З тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 (надалі - Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів та було доповнено цей порядок розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, пункти 1 і 2 Постанови №662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. З дослідженої судом заяви, що була підписана позивачем 05 грудня 2013 року вбачається, що вона складена у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. Однак, на час виникнення спірних правовідносин законодавство не передбачало такого способу захисту прав кредитора, як вчинення нотаріусом на стягнення боргу виконавчого напису на не посвідченій нотаріально кредитній угоді, якою є заява від 05 грудня 2013 року. Не передбачав такого способу захисту майнових прав кредитора і сам цей договір. Неможливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі без його нотаріального посвідчення відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження №12-5гс21) та висновкам Верховного Суду, що зокрема викладені у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі №172/1652/18, від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц. Правовий висновок полягає у тому, що вчинення виконавчого напису можливе лише на оригіналі нотаріально посвідченого договору, а не направочині, вчиненому у письмовій формі. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (п. 95) Із вищезазначеного вбачається, що приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального Грисюк О.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосувала не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. Крім того, ухвалою\~ від 29 листопада 2021 року суд витребував у приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального Грисюк О.В. належним чином, однак приватний нотаріус вимоги суду не виконав, витребувані судом документи до суду не надійшли. Відповідачем, як правонаступником кредитора, також не надано доказів наявності оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору Згідно ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Таким чином, матеріали справи не містять доказів надання кредитором приватному нотаріусу необхідних для вчинення виконавчого напису документів, а саме оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів) і документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Оскільки суд витребовував докази у спростування вимог позову щодо неподання таких документів стягувачем у приватного нотаріуса, який обов`язок надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події не виконав, як і не скористався відповідним правом спростування вимог позову в цій частині відповідач, наявні передбачені процесуальним законом підстави для визнання таких обставин невчинення відповідних дій або відсутності події встановленими. Ураховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки суду не було надано доказів на підтвердження того, що відповідач, звертаючись до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, надавав необхідні для вчинення такої дії документи. Також, самостійною підставою, що була заявлена у цьому позові, для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є вчинення такої дії нотаріусом за обставин, які свідчать, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Так, як убачається із матеріалів справи та не спростовано відповідачем, строк кредитування за кредитним договором встановлено на 24 місяці. Виконавчий напис вчинено 11 червня 2021 року, відповідно до змісту якого нараховано стягнення заборгованості проводиться за період 05 грудня 2013 року по 07 червня 2021 року. Тобто, сама сума нарахувань за прострочення виконання грошового виконання нарахована за період більше понад шість років з часу закінчення строку кредитування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження №12-5гс21) зроблено висновок про те, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України "Про нотаріат", безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених у статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У правовідносинах, якщо умовами договору визначено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки. Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року по справі № 757/13891/16-ц та від 3 жовтня 2018 року по справі № 553/1449/16-ц. Суд зазначає, що з наданих суду документів не можливо встановити початок перебігу позовної давності, оскільки\~ не вбачається в який період позивач прострочила свої щомісячні платежі. Однак, договір про надання кредитних коштів було укладено 05 грудня 2013 року строком на 24 місяці, тобто, строк дії договору закінчився 05 грудня 2015 року. Таким чином, вчинення виконавчого напису щодо стягнення суми боргу, що виходить за межі трьох років, не можна визнати таким, що засвідчує безспірну суму боргу і суперечить вимогам чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є доведеними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення\~ в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача\~ підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп., сплаченого нею за звернення до суду з позовною заявою. Згідно з ч.7 ст. 158 ЦПК України уразі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі наведеного,

Outcome: approved