Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Чернівецької міської ради викликався до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте в судове засідання не з`явився. Висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача Служба у справах дітей Чернівецької міської ради на пропозицію суду не подала. Відповідач [PERSON] викликався до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте не з`явився в судове засідання. Суд ухвалив залучити до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Чернівецької міської ради відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій. Суд ухвалив розгляд справи проводити заочно та ухвалити заочне рішення. Інші заяви та клопотання не надходили. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Позивач [PERSON] позов підтримала повністю та пояснила, що відповідача [PERSON] вона ніколи не бачила і не спілкувалася з ним. Він зателефонував через «Фейсбук» одного разу і запитав чи отримані аліменти і в якому вона класі. Більше батько жодного разу не телефонував, не займався її вихованням, не цікавився її життям. Її виховував вітчим, якого вона вважає своїм батьком, який повністю займався її вихованням. Законний представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю та пояснила, що відповідач від народження не займався вихованням дитини, не цікавився її життям. Все життя дитину виховував її теперішній чоловік. Біологічного батька дитина взагалі не знає. Тому він має бути позбавлений батьківських прав. Представник законного представника позивача [PERSON] позов підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач, як батько позивача не брав участі у вихованні дитини взагалі. Він фактично відсутній в житті дитини, яку з двох років виховує інший чоловік, якого вона вважає своїм батьком. Тому задля забезпечення інтересів дитини є необхідність і підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Свідок [PERSON] пояснив, що позивач та законний представник позивача є його рідними мамою та сестрою. Відповідач з народження не займався вихованням сестри. Відповідача він востаннє бачив, коли сестрі було вісім місяців. З того часу він взагалі не чув про нього і не бачив його. Фактично сестру та його виховував вітчим, якого вони вважають батьком. Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що вона товаришує з мамою позивачки. Відповідача [PERSON] вона ніколи не бачила і не чула про нього. Він взагалі не допомагає дочці. Вітчим забезпечував життя дитині і вона його називає батьком. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] згідно свідоцтва про народження є батьком дитини - позивача: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копіями рішень Заліщицького районного суду Чернівецької області від 3 червня 2008 року по справі № 2-167 та від 13 серпня 2008 року справі № 2-282. Відповідач не займався та не займається вихованням своєї дитини: [PERSON] , [INFO] , не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний стан, матеріально дитину не підтримує, а також ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, що підтверджується, довідкою № 7804288 від 26.05.2021 року, виданою Кельменецький районним відділом ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, довідкою № 01-12/388 від 12.10.2021 року, виданого Чернівецькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №4, довідкою КНП «Міська дитяча поліклініка» №21 від 03.06.2021 року та лист Служби у справах дітей Чернівецької міської ради №1/1147 від 12.07.2021 року. Такою своєю бездіяльністю відповідач порушує ст. 18 Конвенції про права дитини, згідно якої батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідач порушує ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Згідно ч.4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки, які ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей. Право дитини на утримання порушується відповідачем, оскільки останній не утримує матеріально свою дитину, зокрема у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів в розмірі понад 141000 гривень. Служба у справах дітей Чернівецької міської ради не надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, через те, що неможливо провести відповідну роботу по місцю проживання батька для визначення наявності вини в діях батька щодо невиконання свої батьківських обов`язків. Суд не погоджується з такою позицією Служби у справах дітей Чернівецької міської ради та вважає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Даний висновок зазначений в Постанові Пленуму Верховного Суду України 30.03.2007 N 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». В порушення вимог ст.81 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, які б підтверджували ту обставину, що він на належному рівні виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує їх матеріально відповідно до частки своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 141, 150 Сімейного кодексу України. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов [PERSON] , поданий законним представником [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON] слід задовольнити повністю, а саме: слід позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] 992 гривні 40 копійок судових витрат у вигляді судового збору. На підставі ст. ст. 150, 164-166, 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved