Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - позивач), діючи через свого представника адвоката Ганенко О.І., звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача суму боргу у вигляді інфляційних втрат за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2021 року в розмірі 19197 грн. 71 коп. та три відсотки річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за той самий період в розмірі 7917 грн. 40 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13 жовтня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (повним правонаступником якого відповідно до витягу із статуту Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в редакції, затвердженій Загальними зборами акціонерів ВАТ «Універсал Банк» протокол № 2-2009 від 22 червня 2009 року, є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», правонаступником якого, в подальшому, відповідно до витягу із статуту Акціонерного товариства «Універсал Банк» в редакції, затвердженій протоколом №2-2018 від 31 жовтня 2018 року, є Акціонерне товариство «Універсал Банк») та [PERSON] був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL9591. На підтвердження своїх зобов`язань за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL9591 сторони 13.10.2008 р. уклали Додаткову угоду №BL9591/K-1, відповідно до якої Банк надав Позичальнику кредитні кошти в сумі 14000,00 доларів США, а позичальник прийняв та зобов`язався належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даній Індивідуальній угоді. 14 грудня 2010 року Рівненським районним судом Рівненської області у справі № 2-2003/10 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки було ухвалено рішення, яким позов було задоволено повністю: стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором в сумі 113878 грн. 66 коп.; звернуто стягнення на предмет іпотеки, належний на праві власності [PERSON] , а саме: квартиру трикімнатну, загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вирішено питання щодо відшкодування судових витрат. Відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, відтак у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до розрахунку станом на 13.09.2021 року інфляційні втрати АТ «Універсал Банк» за час прострочення виконання грошових зобов`язань (встановлених рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 14.12.2010 року по справі № 2- 2003/10) за період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2021 року становлять 19 197 грн. 21 коп., три відсотки річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань (встановлених рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 14.12.2010 року по справі № 2-2003/10) за період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2021 року становлять 7917 грн. 40 коп., а всього 27 115 грн. 11 коп. У судове засідання представник позивача не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом, в разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час, дату і місце розгляду справи, відзиву до суду не подав. Враховуючи, що про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 13 жовтня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (повним правонаступником якого відповідно до витягу із статуту Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в редакції, затвердженій Загальними зборами акціонерів ВАТ «Універсал Банк» протокол № 2-2009 від 22 червня 2009 року, є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», правонаступником якого, в подальшому, відповідно до витягу із статуту Акціонерного товариства «Універсал Банк» в редакції, затвердженій протоколом №2-2018 від 31 жовтня 2018 року, є Акціонерне товариство «Універсал Банк») та [PERSON] був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL9591. На підтвердження своїх зобов`язань за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL9591 сторони 13.10.2008 р. уклали Додаткову угоду №BL9591/K-1, відповідно до якої Банк надав Позичальнику кредитні кошти в сумі 14000,00 доларів США, а позичальник прийняв та зобов`язався належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даній Індивідуальній угоді. 14 грудня 2010 року Рівненським районним судом Рівненської області у справі № 2-2003/10 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки було ухвалено рішення, яким позов було задоволено повністю: стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором в сумі 113878 грн. 66 коп.; звернуто стягнення на предмет іпотеки, належний на праві власності [PERSON] , а саме: квартиру трикімнатну, загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вирішено питання щодо відшкодування судових витрат. 08 лютого 2011 року на виконання вказаного рішення Рівненським районним судом Рівненської області видано виконавчий лист. 03.01.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Н.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-2003/10, виданого 08.02.2011 року Рівненським районним судом Рівненської області, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 113878 грн. 66 коп. Стягувачем вказано - ПАТ «Універсал Банк». Також, як слідує з п.1.1 розділу 1 витягу з Статуту АТ «Універсал Банк», який затверджений в новій редакції рішенням єдиного акціонера АТ «Універсал Банк» №6-2021 від 22 вересня 2021 року, останнє є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Універсал Банк», тип якого у відповідності до рішення Загальних зборів акціонерів ПАТ «Універсал Банк»» (протокол №2-2018 від 31 жовтня 2018 року) було змінено на приватне акціонерне товариство та який було перейменовано на Акціонерне товариство «Універсал Банк». Як слідує з розрахунку втрат від інфляційних процесів та трьох процентів річних, який поданий позивачем, відповідачем по рішенню суду за період з 12.08.2019 року по 11.09.2019 року сплачено 3615 грн. 58 коп., за період з 11.09.2019 по 31.08.2021 сплачено 3682,08 грн. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та три проценти річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року (справа №127/15672/16-ц, провадження № 14-254цс19). Відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку із чим банк звернувся до суду з вимогою про стягнення з нього заборгованості за кредитом. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2010 року у справі № 2-2003/10 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки було ухвалено рішення, яким позов було задоволено повністю: стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором в сумі 113878 грн. 66 коп.; звернуто стягнення на предмет іпотеки, належний на праві власності [PERSON] , а саме: квартиру трикімнатну, загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вирішено питання щодо відшкодування судових витрат. Рішення суду відповідачем не виконано в повному обсязі, протилежного суду не доведено. Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2010 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість не припинилося та триває по час розгляду даної справи. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Позивачем проведено та надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 19197 грн. 71 коп. та трьох процентів річних в розмірі 7917 грн. 40 коп., який відповідачем не спростовувався, а тому приймається судом як належний. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути інфляційні втрати у розмірі 19197 грн. 71 коп. та три проценти річних в розмірі 7917 грн. 40 коп. Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову повністю. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі по 2270 грн.

Outcome: approved