Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] \~пред`явив до\~суду позов\~до відповідача\~ТОВ \~«Фінансова Компанія\~Управління Активами»,\~треті особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмета спору:\~приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~ Гуревічов\~О.М.,\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~м.\~Києва \~Оніщенко Д.С.,\~головний державний\~виконавець Відділу\~державної виконавчої\~управління служби\~у м.\~Тернополі Південно-Західного\~міжрегіонального Міністерства\~юстиції (м.\~Івано-Франківськ)\~ Гнатюк\~Н.В.,\~у якому\~просить визнати\~таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис\~приватного нотаріуса\~Київського міського\~нотаріального округу\~Гуревічова Олега\~Миколайовича від\~24\~січня 2020\~року,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№4336\~про стягнення\~заборгованості за\~договором,\~а також\~стягнути витрати\~на професійну\~правничу допомогу\~у сумі\~7000\~гривень.\~В обґрунтування\~заявлених позовних\~вимог покликається\~на те,\~що у\~лютому 2021\~року із\~додатку Дія\~позивачу [PERSON] \~стало відомо\~ про\~наявність відкритого\~відносно нього\~виконавчого провадження\~з примусового\~виконання виконавчого\~напису приватного\~нотаріуса Київського міського\~нотаріального округу\~Гуревічова Олега\~Миколайовича від\~24\~січня 2020\~року про\~стягнення із\~ [PERSON] на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Управління\~Активами» заборгованість\~у розмірі\~24568,32\~гривень,\~а також\~150\~гривень \~плати за\~вчинення виконавчого\~напису. Вважає, що при винесенні спірного виконавчого напису приватним нотаріусом порушено вимоги законодавства. Зокрема, вказує, що між ним та відповідачем «Фінансова компанія «Управління Активами» відсутні будь-які правовідносини, жодних договорів з відповідачем він не укладав, коштів від даної установи не отримував. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватним нотаріусом не дотримано вимог ст. 88 Закону «Про нотаріат» щодо безспірності заборгованості, порушено трьохрічний строк протягом якого нотаріус має право на вчинення такого напису, а також відповідач не направляв йому вимогу про погашення заборгованості. За вказаних обставин просив позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 квітня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Під час розгляду справи, за клопотанням позивача [PERSON] судом залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору головного державного виконавця Відділу державної виконавчої управління служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Надію Володимирівну, про що постановлено ухвалу суду занесену до протоколу судового засідання. 27 серпня 2021 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак, його представник адвокат Мовчан А.О. попередньо направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги заявлені [PERSON] підтримує та просив їх задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Управління Активами» повторно у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Оніщенко Д.С., головний державний виконавець Відділу державної виконавчої управління служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В. у судове засідання не з`явилися, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавали. За вказаних обставин суд доходить висновку, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник відповідача був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивача не заперечив проти заочного вирішення справи. Судом установлено: 04 листопада 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Оніщенком Дмитром Степановичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63490497 з примусового виконання виконавчого напису №4336 виданого 24 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами» заборгованість в сумі 24718,32 гривень, відповідно до кредитного договору від 10 лютого 2014 року, укладеного з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами». Як убачається\~із виконавчого\~напису,\~вчиненого приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Гуревічовим\~Олегом Миколайовичем\~24\~січня 2020\~року,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№4336,\~з [PERSON] \~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~Управління Активами»\~стягнуто заборгованість\~за період\~із 08\~лютого 2018\~року по\~23\~січня 2020\~року за Кредитним договором №006-19503/100214 від 10 лютого 2014 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] у розмірі: 18049,92 гривень заборгованість за тілом кредиту; 6518,40 гривень заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 150 гривень плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 24718, 32 гривень. Зі вказаного виконавчого напису убачається що право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами» відступлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі Договору відступлення прав вимоги №20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на підставі Договору відступлення прав вимоги №195/К від 09 лютого 2018 року відступлено право вимоги за Кредитним договором №006-19503/100214 від 10 лютого 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2021 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів та постановлено: витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича копію виконавчого напису №4336 вчиненого 24 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, яким запропоновано стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління Активами» заборгованість у сумі 24718,32 гривень, та копії документів на підставі яких було вчинено вказаний виконавчий напис; витребувати у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Оніщенка Дмитра Степановича копію постанови про відкриття виконавчого провадження №63490497 та копії документів на підставі яких було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління Активами» заборгованість у розмірі 24718,32 гривень; витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління Активами» копії документів, які були надані приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гуревічову Олегу Миколайовичу для вчинення виконавчого напису №4336 від 24 січня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Управління Активами» заборгованість у сумі 24718,32 гривень. На виконання зазначеної ухвали суду відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Управління Активами» направив до суду Виписку з рахунку [PERSON] за Кредитним договором №006-19503-100214 від 10 лютого 2014 року за період із 08 лютого 2018 року по 30 вересня 2021 року; копію Договору про відступлення прав вимоги №20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»; копію реєстру боржників. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із статтею 88 Закону України «Про нотаріат», у редакції, чинній на час вчинення спірних правовідносин, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України "Про нотаріат", підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Із наданих відповідачем, на ухвалу суду про витребування доказів, матеріалів убачається, що ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» надано нотаріусу виписку з особового рахунку [PERSON] за Кредитним договором №006-19503-100214 від 10 лютого 2014 року із зазначенням сум заборгованості, однак із наданої виписки неможливо встановити наявність безспірної заборгованості, оскільки первинні облікові документи, оформлені у порядку, визначеному ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», нотаріусу надані не були, тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», а також розмір відсотків, зазначених у виконавчому написі, є безспірним. Відтак,\~із зазначеної\~виписки з\~рахунку боржника\~неможливо встановити\~наявність безспірної\~заборгованості,\~оскільки первинні\~облікові документи\~нотаріусу надані\~не були.\~Виписка з\~рахунку боржника,\~видана директором\~ТОВ «Фінансова\~Компанія Управління\~Активами» не\~містить повної\~інформації про\~суму заборгованості\~боржника,\~строки її\~погашення,\~відомості про\~нарахування відсотків\~на тіло\~кредиту,\~перенесення їх\~на рахунок прострочених, відомості про нарахування заборгованості за штрафами і пенями, тощо. Окрім цього, із виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 24 січня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №4336 убачається, що заборгованість з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» стягнуто за Кредитним договором №006-19503/100214 від 10 лютого 2014 року, проте, представником відповідача надано лише копію Договору про відступлення прав вимоги №20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» передала ТОВ «Фінансова компанія з управління активами» право вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі боржників, згідно додатку №1. Так,\~із долученої\~копії Реєстру\~боржників убачається,\~що ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» передала\~ТОВ «Фінансова\~компанія управління\~активами» право\~вимоги до\~боржника [PERSON] за Кредитним\~договором №006-19503-100214\~від 10\~лютого 2014\~року.\~Проте,\~доказів на\~відступлення права\~вимоги за\~кредитним договором\~№006-19503/100214\~від 10\~лютого 2014\~року від\~ПАТ «Дельта\~Банк» до\~ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суду не надано. Також, у матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» направляло [PERSON] не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису письмову вимогу про порушення кредитних зобов`язань. Відповідачем не подано до суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд також зауважує на помилковому застосуванні при вчинені виконавчого напису пункту 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Ним визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вказаний пункт внесено в зміст переліку документів на підставі п.2 «Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662. («Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Зазначені обставини\~в сукупності\~вказують на\~недотримання приватним\~нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вимог законодавства України під час вчинення виконавчого напису від 24 січня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №4336, яким стягнуто із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління Активами», заборгованість за кредитним договором №006-19503-100214 від 10 лютого 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] у розмірі 24568,32 (двадцять чотири тисячі п`ятсот шістдесят вісім) гривень 32 копійки, з яких: 18049,92 гривень заборгованість за тілом кредиту; 6518,40 гривень заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, а також 150 гривень плата за вчинення виконавчого напису. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною відповідача не надано суду жодних належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин. За таких\~обставин,\~суд,\~оцінивши належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~в їх\~сукупності за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженню наявних\~у справі\~доказів,\~доходить висновку,\~що позовні\~вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень, суд зазначає наступне. Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Як убачається із Договору від 24 лютого 2021 року, укладеного між адвокатом Мовчан Анатолієм Омеляновичем та Борисюк Євгенієм Валерійовичем, адвокат приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси клієнта в усіх без виключення правоохоронних органах та судах та здійснювати професійну діяльність адвоката згідно з умовами цього Договору з усіма правами захисника, представника, які передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом України, КАС України. Відповідно до п. 4.2 вказаного Договору, всього гонорар адвоката складає 1000 гривень. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». За вказаних обставин, враховуючи те, що позивачем, окрім копії договору від 24 лютого 2021 року не надано суду жодних інших доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000 гривень, суд доходить висновку, що із відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі передбаченому пунктом 4.2 Договору від 24 лютого 2021 року у сумі 1000 гривень. Відтак, вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору у розмірі 908 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: approved