Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

29.07.2021 позивач [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог вказують, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є колишнім співмешканцем її дочки позивача [PERSON] , з яким вона має фактично шлюбні відносини та спільну дочку [PERSON] , [INFO] . В грудні 2020 позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] припинили будь-які відносини, відповідач забрав всі свої речі та пішов з квартири. На теперішній час, відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, за нараховані на нього комунальні послуги не сплачує, а також не несе інші видатки на утримання квартири, усі прохання позивачів знятись з реєстраційного обліку відповідач ігнорує. На підставі викладеного, позивачі [PERSON] та [PERSON] просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Представник позивачів адвокат Залюбовський В.В. в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позов не подав, у зв`язку з чим ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.05.2022 постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.8, 9). Позивач [PERSON] є дочкою позивача [PERSON] (а.с.7). В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , з яким позивач [PERSON] перебувала у фактично шлюбних відносинах по грудень 2020 року. З цього часу відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] фактично не проживає (а.с.18). Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. У пунктах 38, 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №653/1096/16-ц зроблено висновок, що негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Порядок і правові наслідки припинення права на житло залежать насамперед від виду житлового фонду, до якого відноситься житлове приміщення, а також від підстав користування цим житлом. Відповідач [PERSON] за згодою позивача [PERSON] , яка є власником квартири [ADDRESS] , проживає у спірній квартирі, і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Оскільки, відповідач [PERSON] спільним побутом з позивачами не пов`язаний, не є членом їх сім`ї, правові підстави користуванням квартирою припинені, тому суд вважає необхідним позов задовольнити. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року в справі № 734/387/15-ц. Крім того, відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову,\~з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] 840,80 грн. сплаченого при подачі позову судового збору.

Outcome: approved