Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 28 березня 2022 року до суду надійшла позовна заява згідно якої постановою суду від 11 листопада 2021 року, яка набрала законної сили 10 грудня 2021 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією за те, що обіймаючи посаду директора Летичівського ліцею №3 вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів під час видачі двох наказів від 21 грудня 2020 року, якими преміював себе на суму 5385,00 грн. та свою дружину на суму 6000,00 грн. Означені кошти, які сплачені [PERSON] та [PERSON] , не були повернуті. З часу набрання постановою суду законної сили орган місцевого самоврядування не вжив жодних заходів щодо захисту інтересів держави, вказана шкода є не відшкодованою. У зв`язку із цим прокурор просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Летичівської селищної ради збитки, завдані внаслідок вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією у розмірі 11385,00 грн. і судові витрати. ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА, ПОЗИЦІЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ 2. 13 травня 2022 року прокурор Летичівської окружної прокуратури Продан Ю.В. подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. 3. 13 травня 2022 року представник Летичівської селищної ради Коберник О.В. подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти позову, не заперечує щодо винесення заочного рішення. 4. [PERSON] до суду не з`явився, повідомлений належним чином згідно ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України про дату, час і місце судового засідання - 25 квітня 2022 року і 13 травня 2022 року, причин неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи за його відсутності, не подав ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції прокурора, яка викладена у позовній заяві. 5. 13 травня 2022 року представник Летичівського ліцею №3 Попова О.В. подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. ІІІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ ЩОДО ЗАОЧНОГО РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 6. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 7. Умови, визначені в ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у даній справі дотримані, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 8. У ст. 35 Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції, яка ратифікована Україною 18 жовтня 2006 року і набрала чинності для України 01 січня 2010 року, визначено, що кожна Держава-учасниця вживає таких заходів, які можуть бути необхідними, відповідно до принципів її внутрішнього права, для забезпечення того, щоб юридична або фізична особа, яка зазнала шкоди в результаті будь-якого корупційного діяння, мала право порушити провадження щодо осіб, які несуть відповідальність за цю шкоду, з метою одержання компенсації. 9. Як зазначено у абз. 1 ч. 1 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про запобігання корупції» збитки, шкода, завдані державі внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила відповідне правопорушення, в установленому законом порядку. В силу ч. 1 ст. 68 Закону України «Про запобігання корупції» фізичні та юридичні особи, права яких порушено внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення і яким завдано моральної або майнової шкоди, збитків, мають право на відновлення прав, відшкодування збитків, шкоди в установленому законом порядку. 10. Згідно ст. 40 КУпАП якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Коли шкоду заподіяно неповнолітнім, який досяг шістнадцяти років і має самостійний заробіток, а сума шкоди не перевищує одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, суддя має право покласти на неповнолітнього відшкодування заподіяної шкоди або зобов`язати своєю працею усунути її. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. 11. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як зазначено у ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1). Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2). В силу ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1). Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2) 12. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. 13. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4). Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч. 5). Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6). 14. У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення. 15. Відповідно до ч. 1 ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами. V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 16. Постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2021 року (справа №678/1158/21, провадження №3-678-600/21) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 3400,00 грн. Стягнуто з [PERSON] судовий збір в розмірі 454,00 грн. 17. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 10 грудня 2021 року (справа №678/1158/21, провадження №33/4820/728/21) постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2021 року скасовано в частині стягнення судового збору, у решті постанову суду залишено без змін. 18. Судами встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, №318 від 01 жовтня 2021 року на підставі рішення 89 сесії Летичівської селищної ради сьомого скликання №59 від 26 червня 2020 року з [PERSON] укладено 30 червня 2020 року трудовий договір №33, згідно якого останній приступив до виконання повноважень директора Летичівського ліцею №3. 29 червня 2021 року наказом начальника відділу освіти, молоді та спорту Летичівської селищної ради №78-К від 16 червня 2021 року [PERSON] звільнений з посади директора Летичівського ліцею №3. Проте, 21 грудня 2020 року [PERSON] як директор Летичівського ліцею №3 видав наказ №245 «Про надання премії та грошової винагороди педагогічним працівникам», яким преміював себе на суму 5385 грн. Летичівський ліцей №3 згідно Статуту є комунальним закладом і утримується за рахунок коштів бюджету Летичівської селищної ради. Однак, [PERSON] , обіймаючи посаду директора Летичівського ліцею №3, будучи відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив Летичівську селищну раду про наявність реального конфлікту інтересів під час видачі наказу №245 від 21 грудня 2020 року «Про надання премії та грошової винагороди педагогічним працівникам», чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП. За цих же обставин [PERSON] , обіймаючи посаду директора Летичівського ліцею №3, будучи відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів під час видачі наказу №245 від 21 грудня 2020 року «Про надання премії та грошової винагороди педагогічним працівникам», чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Окрім цього, 21 грудня 2020 року [PERSON] як директор Летичівського ліцею №3 видав наказ №246 «Про нагородження грошовою премією», яким преміював [PERSON] , яка призначена наказом директора Летичівської загальноосвітньої школи І-III ступенів №143 з 01 вересня 2015 року на посаду нічного сторожа, та є дружиною [PERSON] , на суму 6000 грн. Однак, [PERSON] , обіймаючи посаду директора Летичівського ліцею №3, будучи відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив Летичівську селищну раду про наявність реального конфлікту інтересів під час видачі наказу №246 від 21 грудня 2020 року «Про нагородження грошовою премією», чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП. За цих же обставин [PERSON] , обіймаючи посаду директора Летичівського ліцею №3, будучи відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів під час видачі наказу №246 від 21 грудня 2020 року «Про нагородження грошовою премією», чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. 19. У судових рішеннях зазначено, що відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами цього закону є посадові особи юридичної особи публічного права. Так, згідно Статуту Летичівського ліцею №3: підпункту 1.4 засновником ліцею є Летичівська селищна рада Хмельницької області; підпункту 1.5. заклад освіти має статус комунального закладу, утримується за рахунок коштів селищного бюджету і є неприбутковою установою; підпункту 1.6 Летичівський ліцей №3 є юридичною особою. На виконання рішення вісімдесят дев`ятої сесії сьомого скликання №59 від 26 червня 2020 року 30 червня 2020 року між Летичівською селищною радою в особі селищного голови [PERSON] та [PERSON] укладено трудовий договір №33, відповідно до якого [PERSON] приступив до виконання повноважень директора Летичівського ліцею №3 з 30 червня 2020 року до 29 червня 2021 року. Наказом Летичівської загальноосвітньої школи І-III ступенів №3 №143 від 01 вересня 2015 року [PERSON] призначена з 01 вересня 2015 року на посаду нічного сторожа. Відповідно до наказу директора Летичівського ліцею №3 Білоконя А.О. №245 від 21 грудня 2020 року «Про надання премії та грошової винагороди педагогічним працівникам» [PERSON] підлягала виплата премії та грошової винагороди в розмірі 5385 грн. Згідно з наказом директора Летичівського ліцею №3 Білоконя А.О. №246 від 21 грудня 2020 року «Про нагородження грошовою премією» [PERSON] нагороджено грошовою премією в розмірі 6000 грн. З довідки про доходи, виданої Летичівською селищною радою, випливає, що [PERSON] нарахована винагорода в сумі 5385,00 грн., яку виплачено в заробітну плату. За витягом державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00033458363 27 червня 1976 року у виконавчому комітеті Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] , актовий запис №22. 20. 30 червня 2020 року між Летичівською селищною радою (орган управління майном) в особі селищного голови [PERSON] та директором Летичівського ліцею №3 Білоконем А.О. (керівник) укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, який є додатком до трудового договору №33 від 30 червня 2020 року, згідно якого керівник безпосередньо приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей (п. 1). У випадку незабезпечення з вини керівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розмірів збитків, завданих підприємству, та їх відшкодування здійснюється відповідно до чинного законодавства (п. 3). Дія цього договору розповсюджується на весь час роботи з майном та іншими матеріальними цінностями підприємства, що ввірені керівникові (п. 5). 21. Із довідок про доходи за період з грудня 2020 року по січень 2021 року, які видані 24 січня 2022 року Летичівським ліцеєм №3, платіжних доручень №243 від 24 грудня 2020 року, №68 від 29 грудня 2020 року, списку №1 від 23 грудня 2020 року, списку №4 від 28 грудня 2020 року, вбачається, що: [PERSON] нараховано винагороду в сумі 5385,00 грн., яку виплачено в заробітну плату; [PERSON] нараховано та виплачено премію в сумі 6000,00 грн. 22. 10 січня 2022 року, 25 лютого 2022 року Летичівська селищна рада повідомила прокурора, що не вживались та не будуть вживатись заходи претензійного характеру до [PERSON] для відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення ним неправомірних дій (відшкодування незаконно виплачених коштів), яку він не повернув добровільно. 23. 10 січня 2022 року Летичівський ліцей №3 повідомив прокурора, що заходи претензійного характеру для відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення [PERSON] неправомірних дій не вживалися, завдана шкода добровільно не відшкодовувалася. VІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 24. Постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією і судом було встановлено, що обіймаючи посаду директора ліцею він вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів під час видачі двох наказів, якими преміював себе на суму 5385,00 грн. та свою дружину на суму 6000,00 грн. 25. [PERSON] були виплачені кошти в сумі 5385,00 грн., а кошти в сумі 6000,00 грн. - були виплачені його дружині [PERSON] . 26. Отже, у результаті вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією [PERSON] своїми неправомірними діями спричинив державі матеріальну шкоду на загальну суму 11385,00 грн. 27. Із постанови суду першої інстанції від 11 листопада 2021 року і постанови суду апеляційної інстанції від 10 грудня 2021 року вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, не вирішувалось. 28. У зв`язку із зазначеним, питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства як передбачено ч. 3 ст. 40 КУпАП. 29. Зі змісту листів ліцею та селищної ради на адресу прокурора випливає, що [PERSON] на час звернення з позовною заявою до суду добровільно не повернув виплачені кошти на своє і своєї дружини преміювання. 30. За цих обставин згідно з ч. 1 ст. 66 Закону України «Про запобігання корупції» і ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана державі внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією підлягає відшкодуванню [PERSON] , який вчинив вказане правопорушення, адже судом встановлена його вина, його дії були неправомірними, між матеріальною шкодою на загальну суму 11385,00 грн. і його неправомірними діями є безпосередній причинний зв`язок - саме на підставі виданих [PERSON] наказів для нього і його дружини було виплачено кошти на преміювання. 31. [PERSON] , як особа, яка завдала шкоди, не скористався наданим йому законом правом (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) і не довів, що шкоду завдано не з його вини. VІІ. ЩОДО ПРЕДСТАВНИЦТВА ІНТЕРЕСІВ ДЕРЖАВИ В СУДІ ПРОКУРОРОМ 32. З даною позовною заявою до суду звернувся прокурор. 33. У позовній заяві зазначено, що неправомірними діями [PERSON] щодо преміювання завдано шкоди інтересам держави у бюджетній сфері в особі Летичівської селищної ради, адже до державного бюджету не повернуто неправомірно виплачені на користь [PERSON] та [PERSON] кошти в розмірі 5385,00 грн. та 6000,00 грн. Однак, Летичівською селищною радою, яка є засновником Летичівського ліцею №3, у період з 10 грудня 2021 року - дата набрання постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2021 року законної сили, по 28 березня 2022 року - день звернення з позовною заявою до суду, не вжито жодних заходів щодо захисту інтересів держави і шкода, завдана державі неправомірними рішеннями, не відшкодована. Зволікання із пред`явленням позову упродовж тривалого часу може призвести до спливу строків давності та неможливості у подальшому поновлення порушених прав. Захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор, і щоб інтереси держави не залишалися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. 34. Надаючи оцінку таким доводам позовної заяви суд приходить до наступного. 35. В силу ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. 36. Із статуту Летичівського ліцею №3 вбачається, що засновником закладу освіти є Летичівська селищна рада (п. 1.1, п. 1.4). Заклад освіти має статус комунального закладу, утримується за рахунок коштів селищного бюджету і є неприбутковою установою (п. 1.5). Засновник закладу освіти або уповноважений ним орган здійснює контроль, зокрема, за фінансово-господарською діяльністю закладу освіти (п. 8.14). 37. Отже, у даній справі органом, до повноважень якого віднесено здійснення захисту порушених інтересів держави, є Летичівська селищна рада. 38. Проте, Летичівська селищна рада, як представник інтересів територіальної громади, незважаючи на судове рішення, яким встановлено винуватість [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, захист прав і законних інтересів держави не здійснює, нею не вживались та не будуть вживатись заходи претензійного характеру для відшкодування незаконно виплачених коштів. 39. Законодавець у п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України визначив, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. 40. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1). У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах (ч. 2). Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. 41. Як зазначено у абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. 42. У п. 70 постанови від 25 квітня 2018 року по справі №806/1000/17 Верховний Суд зазначив, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно. 43. У постанові від 26 травня 2020 року по справі №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (п. 38). Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо (п. 40). 44. Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. 45. Ключовим для застосування положень п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України є поняття «інтерес держави». 46. Інтерес держави у даній справі полягає у відновленні порушених прав територіальної громади в особі Летичівської селищної ради шляхом стягнення коштів, виплачених внаслідок порушення [PERSON] норм антикорупційного законодавства, які не були повернені добровільно [PERSON] до державного бюджету. 47. Із матеріалів справи вбачається, що Летичівській селищній раді було відомо про те, що постановою суду встановлено винуватість [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією. 48. Однак, Летичівська селищна рада з часу набрання рішенням суду законної сили не звернулася у розумний строк до суду з позовом про стягнення незаконно отриманих коштів з [PERSON] , тому суд вважає, що наявна бездіяльність компетентного органу. 49. За цих обставин, прокурор правомірно звернувся з даним позовом до суду. VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 50. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України прокурор належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, водночас відповідач не надав доказів, які спростовують твердження прокурора, що є його процесуальним обов`язком, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. ІХ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 51. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. 52. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 53. У постанові Хмельницького апеляційного суду від 10 грудня 2021 року зазначено, що [PERSON] звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», адже він є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] . 54. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. 55. У зв`язку з тим, що Хмельницький апеляційний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення встановив, що [PERSON] звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір не може бути з нього стягнуто і у цивільній справі. 56. Як зазначено у ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 57. У абз. 2 п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року роз`яснено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. 58. Згідно платіжного доручення №206 (внутрішній номер 200588975) від 23 лютого 2022 року при поданні позовної заяви прокурор сплатив судовий збір в сумі 2481,00 грн. 59. В позовній заяві прокурор просить суд стягнути з [PERSON] на користь Хмельницької обласної прокуратури (код ЄДРПОУ: 02911102, рахунок отримувача UA 188201720343120002000002814, Держказначейська служба України, МФО 820172) судовий збір в розмірі 2481,00 грн., сплачений за подання позову. 60. Враховуючи те, що [PERSON] звільнений від сплати судового збору, понесені прокурором судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved