Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дітей дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , разом із нею, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, шлюб між ними розірвано. На даний час діти проживають з нею, вона забезпечує дітей всім необхідним для гармонійного розвитку, зростання, всім необхідним для підтримки стану їхнього здоров`я, навчання та відпочинку, а також дозвілля. З дітьми в них прекрасні стосунки, повне порозуміння. Обґрунтовано вважає, що діти повинні проживати з матір`ю, відчувати її підтримку і турботу, просить визначити місце проживання дітей разом із нею, врахувавши, що діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Ухвалою судді від 16.06.2021 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 27.01.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 24.02.2022. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач належним\~чином повідомлявся\~про час\~та місце\~судового розгляду,\~зокрема шляхом\~розміщення оголошення\~на офіційному\~сайті Тернопільського\~міськрайонного суду\~Тернопільської області,\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~відзиву на\~позов не\~надав,\~тому, згідно\~з ч.\~4\~ст.\~223,\~ст.\~280\~ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Представник третьої особи Управління сім`ї,\~молодіжної політики\~та захисту\~дітей Тернопільської\~міської ради в судове засідання не з`явився, надіслав суду висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей, який затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 09.12.2021. Просив розглядати справу без присутності представника органу опіки та піклування, за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 11 липня 2011 року рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області. В шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції Закарпатської області України 19.04.2007 та син [PERSON] , [INFO] , стверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції Закарпатської області 13.05.2011. Діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом із позивачем [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що стверджується довідкою №216 від 03.06.2021 виданою ДП «Фаворит1». Відповідно до судового наказу Воловецького районного суду Закарпатської області від 14.09.2011 року справа №2н-109/11, з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі однієї третьої частини всіх видів заробітку, починаючи з 18 серпня 2011 року і до досягнення найстаршою дитиною повнолітнього віку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку Законом України про Державний бюджет України. Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 22.02.2018 №300/991/17, вирішено збільшити розмір аліментів, та стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі однієї третьої частини всіх видів заробітку (доходу), але менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Проте у період з 27.03.2018 по 27.05.2021, позивач не отримувала аліментів від [PERSON] , що підтверджується довідками № 29726, № 29733, № 29734 від 27.05.2021, виданими Тернопільським міським відділом ДВС Південно-Західного міжрегіонального міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Як вбачається із висновку органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1123 від 09.12.2021, орган опіки і піклування, беручи до уваги пропозиції комісії з питань захисту прав дитини, рекомендує визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Працівниками управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей проведено обстеження умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS] . Трикімнатна квартира з усіма комунальними зручностями, загальною площею 60,3 кв.м. Для [PERSON] та [PERSON] відведено окремі кімнати, в яких створені всі необхідні умови, наявні окремі спальні місця, письмові столи для написання уроків, шафа для одягу, розвиваючі ігри та книги, одяг та взуття відповідно до віку дітей. Відповідно до довідки №2082/АП/19-00-64-04/26154 від 20.10.2021 року головного управління ДПС у Тернопільській області Тернопільської державної податкової інспекції у [PERSON] згідно поданої податкової декларації про майновий стан і доходи сума чистого оподатковуваного доходу за період з 01.04.2021 року по 30.09.2021 року становить 40000,00 грн. Батько дітей, [PERSON] на засідання комісії не з`явився, та не повідомив причини відсутності хоча був належним чином повідомлений. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. В матеріалах справи міститься достатньо доказів, які доводять те, що [PERSON] має самостійний дохід, має задовільні житлово-побутові умови, даних, які б негативно характеризували [PERSON] в розумінні статті 161 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Згідно статті\~9\~Конвенції про\~права дитини\~від 20.11.1989р.,\~ратифікованої Постановою\~Верховної Ради\~України№789-XII від 27.02.1991р., держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»\~батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст.15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженою резолюцією Генеральної асамблеї організації об`єднаних націй від 20.11.1959р, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли існують виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Пленум Верховного Суду України у п.18\~постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~також роз`яснив, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Згідно до ч.1\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Відповідно до\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задоволення позову та визначення місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] .

Outcome: approved