Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що у грудні 2021 року на адресу мешкання [PERSON] надійшов конверт з поштовим відправленням від імені приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. Ознайомившись зі змістом вказаного відправлення стало відомо, що 15.12.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю., на підставі виконавчого напису № 19939, вчиненого 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., відкрито виконавче провадження № 67904081. За вказаним виконавчим провадженням вирішено стягнути з Позивача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості в загальному розмірі 20 829,48 грн. Постановами виконавця від 15.12.2021 стягнуто основну винагороду та розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Крім того, постановою виконавця від 16.12.2021 арештовано кошти боржника. Позивач зазначає, що дійсно 30.08.2011 між ним та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір № 001-07036-300811 про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки. Однак, будь-яких відносин з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Позивач не мав та жодних договорів з цим товариством він не укладав. Жодних листів від ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не отримував, відповідно і не знав про існування заборгованості перед ним. Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог ЗУ «Про нотаріат», так як вчиняючи виконавчий напис, нотаріус керувався нечинним законодавством, не перевіривши безспірність вимог. На підставі викладеного, просив суд визнати спірний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача всі понесені ним витрати. Ухвалою суду від 07.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та проведення судового засідання по суті призначено на 25.02.2022. Від позивача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач та треті особи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явились, причину своєї неявки суду не повідомили, відзиву та пояснень суду не подали. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 19939, про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 001-07036-300811 від 30.08.2011, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», заборгованості за вказаним кредитним договором. Як зазначено у виконавчому написі, правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк», на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2277/К від 19.09.2016, є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Строк, за який проводиться стягнення за виконавчим написом: з 06.07.2020 по 07.04.2021. Загальна сума заборгованості, в тому числі плата за вчинення виконавчого напису, яка підлягає стягненню з боржника, складає 20 829,48 грн. Як вже було зазначено, стягнення заборгованості проводиться за період з 06.07.2020 по 07.04.2021, що на думку суду є неможливим, адже кредитний договір було укладено 30.08.2011, а заборгованість за сумою кредиту з відсотками виникла лише за 2020-2021 роки у сумі 19 629,71 грн. Документів, які б обґрунтовували правильність розрахунку заборгованості та періоду виникнення заборгованості суду з боку Відповідача надано не було, а отже у суду відсутні докази наявності безспірності заборгованості. З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17. Матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення стягувачем боржника про порушення кредитних зобов`язань. [PERSON] у позовній заяві зазначає, що стягувач взагалі не надсилав боржнику вимогу про усунення порушень умов кредитного договору. Крім того, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», звертаючись до приватного нотаріуса за виконавчим написом, не надало підтвердження про отримання [PERSON] вимоги про сплату боргу, тому Позивач був позбавлений можливості дізнатись про наявність такої вимоги, надати на неї свої заперечення та перевірити підстави виникнення цієї вимоги. Зі змісту оспорюваного виконавчого напису, що міститься в матеріалах справи, випливає, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», стягнуто заборгованість за кредитним договором № 001-07036-300811 від 30.08.2011 за період з 06.07.2020 по 07.04.2021. Однак, вказаний договір був укладений 30.08.2011 між позивачем та ПАТ «Дельта Банк». При цьому, матеріали справи не містять та Відповідачем не надано жодних доказів правонаступництва за вказаним кредитним договором. Відповідно до п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів в редакції змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами позивача про те, що заборгованість про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», не є безспірною. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору № 001-07036-300811, укладеного 30.08.2011 між Позивачем та ПАТ «Дельта Банк» оскільки п. 2 Переліку з 22.02.2017 визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, якою визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, якими доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», на який послалась приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. у виконавчому написі № 19939 від 15.06.2021. Таким чином, станом на 15.06.2021 у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з Позивача на користь Відповідача заборгованості, що виникла за кредитним договором № 001-07036-300811 від 30.08.2011. На підставі вищевикладеного, та приймаючи до уваги ту обставину, що Відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо спростування доводів Позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 19939, вчинений 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості в загальному розмірі 20 829,48 грн. Зазначений виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюється, зокрема, у тому числі й з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та пп. 3.1, 3.3 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом і не може бути змінений домовленістю сторін. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Кредитним договором не встановлений інший строк позовної давності, отже до вказаних правовідносин застосовується загальна позовна давність - три роки з дня виникнення права вимоги (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019, справа № 916/3006/17). Згідно п. 3.4 Глави 16 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов`язання боржником порушено. Строк, пропущений стягувачем навіть з поважних причин, не може бути поновлений нотаріусом. Пропуск стягувачем строку давності не позбавляє його права на звернення до суду з відповідним позовом. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки відповідно до умов договору погашення кредиту, процентів та інших платежів повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів обчислюється з моменту (місяця) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. Як зазначалося раніше, договір № 001-07036-300811 був укладений 30.08.2011, Відповідач звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису лише в 2021 році. Відтак, Відповідачем було пропущено строки давності для звернення із заявою про вчинення виконавчого напису. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з Відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 992,40 грн, оскільки Позивач був звільнений від їх сплати на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved