Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

03.12.2021 представник позивача адвокат Власенко В.І. звернувся до суду з позовною заявою, в якій, уточнивши позовні вимоги, просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку загальною площею 0,8500 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що 08.04.1998 за життя мати склала заповіт на його користь. Після її смерті [INFO] на підставі заяви позивача про прийняття спадщини за заповітом 28.03.2019 відкрита спадкова справа №49/2018. Спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, немає. Чоловік спадкодавця [PERSON] помер [INFO] . До складу спадкового майна входять: житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка загальною площею 0,8500 га, надана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, розташована по [ADDRESS] , проте у Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ХР-06-000-070655, виданому 24.05.2001 неправильно зазначена адреса місця знаходження земельної ділянки, такої адреси, як [ADDRESS] не існує. З Архівного витягу № 01-36/10 вбачається, що у списку громадян на приватизацію присадибних ділянок за №47 вказана [PERSON] та розмір її земельної ділянки - 0.80 га у селі Заміське (без точної адреси), що позбавляє позивача можливості оформити спадкові права в нотаріальній конторі. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 06.12.2021 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. В підготовчому судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з уточненнями повністю, просили задовольнити, оскільки вирішити питання в позасудовому порядку не можливо. Представник відповідача міський голова Скрипніченко В. надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів. Представник третьої особи просить розглянути справу без її присутності, не заперечує проти вирішення питання з урахуванням наявних у позивача доказів у справі. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов, суд враховуючи положення ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що за життя [PERSON] склала заповіт 08.04.1998 за реєстровим № 18, посвідчений у Заміській сільській раді Валківського району Харківської області. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №51401661 від 28.03.2018. Зі змісту інформації Валківської державної нотаріальної контори Харківської області №1192/02-14 від 29.12.2021 щодо майна померлої [PERSON] заведена спадкова справа №49/2018, відкрита 28.03.2018 на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом сина спадкодавця [PERSON] , що зареєстрована в книзі обліку спадкових справ за № 123. Будь-які інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини станом на 29.12.2021 до нотаріальної контори не надходили. Спадкодавець [PERSON] щодо всього майна 08.04.1998 склала заповіт за реєстровим № 18. Спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, немає. Чоловік спадкодавця [PERSON] помер [INFO] . До складу спадкового майна входять: житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , а також земельні ділянки загальною площею 0,8500 га (де 0,25 га надано для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а 0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства), місце знаходження яких в державному акті значиться по [ADDRESS] , але такої адреси не існує, що унеможливлює оформлення спадкових прав на земельні ділянки в нотаріальній конторі. Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 27.11.1995, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Заміської сільської ради народних депутатів №202 від 14.11.1995, [PERSON] належала на праві приватної власності 1/2 частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Іншу 1/2 частину житлового будинку [PERSON] успадкувала після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом Валківської державної нотаріальної контори від 24.01.1996, зареєстрованого в реєстрі за №231. Із Державного акту на право приватної власності на землю серії XР-06-000-070655, виданого 24.05.2001 Заміською сільською радою на підставі рішення виконавчого комітету цієї сільської ради № 188 від 09.04.1996, слідує, що [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 0,85 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Разом тим, згідно довідки №331, виданої виконавчим комітетом Заміської сільської ради від 14.06.2019, в Погосподарському обліку об`єкт (земельна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , - не значиться, такої адреси не існує. Відповідно до Архівного витягу № 01-36/10, виданого 07.03.2019 Архівним відділом Валківської районної державної адміністрації, протоколу № 4 засідання виконавчого комітету Заміської сільської ради від 09.04.1996, у списку громадян на приватизацію присадибних земельних ділянок за № 47 вказана [PERSON] , загальний розмір - 0.80 га у селі Заміське (без точної адреси). Зі змісту довідки №149, виданої виконавчим комітетом Заміської сільської ради від 03.03.2020, згідно запису в погосподарській книзі на 2016-2020 роки №1, номер погосподарського об`єкта 0063-3, ст. 63, обліковується об`єкт погосподарського обліку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Домогосподарство значиться за померлою [PERSON] у складі, в тому числі на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії XР-06-00-070655: земельні ділянки площею 0,58 га надана для ведення особистого селянського господарства, та площею 0,27 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується висновками експертної грошової оцінки земельних ділянок. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннями ст.321 ЦК України є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом та законом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Згідно роз`яснень\~Міністерства юстиції\~України №\~19-32/319\~від 21.02.2005\~ у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно мають право його спадкоємці. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлою права власності на спадкове майно судом не встановлено, позивач у справі є єдиним спадкоємцем за заповітом, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання права власності на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] , оскільки оформити спадові права в нотаріальному порядку неможливо через наявність розбіжностей у правовстановлюючих документах. На підставі викладеного,

Outcome: approved