Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 27 січня 2011р. між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Поповицькою сільською радою Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис №01. Зазначає, що за час спільного подружнього життя у них (сторін) народилася дитина: дочка [PERSON] , [INFO] , котра проживає разом із нею (позивачкою) та перебуває на її утриманні. Покликається на те, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON] , зокрема, часто йде із дому і не появляється по декілька місяців, а зароблені кошти приховує від неї (позивачки). Зазначає, що між ними не досягнуто домовленості щодо добровільної сплати аліментів на утримання дочки. Стверджує, що відповідач працює на будовах у приватних осіб, де отримує високий заробіток, інших осіб на утриманні не має, а тому взмозі утримувати дочку, однак заробітки повністю витрачає на власні потреби. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3000 грн., але не менше мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позовні вимоги [PERSON] визнає частково, покликаючись на наступні обставини: 1) що дійсно перебував у шлюбі із відповідачкою, який розірвано згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 18.02.2022р.; 2) позивачка разом із їхньою дочкою [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] ; 3) він, відповідач , проживає в [ADDRESS] разом із цивільною дружиною [PERSON] ; 4) що сума аліментів заявлена позивачкою [PERSON] є занадто високою і нічим не обґрунтованою, він не має змоги сплачувати аліменти в розмірі заявленому позивачкою, так як на даний час не працевлаштований і постійного заробітку не має; 5) він, відповідач, заробляючи кошти, регулярно передавав такі на утримання дочки, а також купляв їй одяг та передавав продукти харчування; 6) він, відповідач, має скрутне матеріальне становище, оскільки ніде офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим шукає будь-який підробіток, якого не вистачає для забезпечення власних потреб; 7) що, позивачка не надала жодного доказу про те, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 3000грн., така вимога останньої ґрунтується лише на припущеннях; 8) у нього, відповідача, відсутнє будь-яке рухоме та нерухоме майно на праві власності чи користування; 9) спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Зазначив, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та поширенням захворюваності COVID-19, просить суд розглянути справу у його відсутності. Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 19.11.2021р. відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, так як згідно з вимогами п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак представник позивачки - [PERSON] (довіреність фізичної особи від 03.02.2022року) в судовому засіданні зазначив, що сторона позивача зменшує позовні вимоги, зокрема просять стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі по 2500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог також просив суд звернути у вагу і на те, що позивачка є інвалідом ІІІ групи, а відповідач є фізично здоровим, має можливість працевлаштуватися, інших дітей на утриманні не має. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, а надіслав на адресу суду письмову заяву, у якій зазначив, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та поширенням захворюваності COVID-19, просить суд розглянути справу у його відсутності. Вказав, що просить суд позов [PERSON] задовольнити частково і стягувати з нього аліменти на утримання дочки в розмірі 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення представника позивачки та дослідивши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи сторони відповідача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони з 27 січня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 18.02.2022 року, - розірвано. Від подружнього життя в сторін народилася дитина: дочка [PERSON] , [INFO] . Дочка проживає разом з матір`ю [PERSON] , позивачкою по справі та перебуває на її утриманні. Позивачка [PERSON] є інвалідом ІІІ групи з дитинства та отримує пенсію. Відповідач [PERSON] офіційно ніде не працевлаштований, однак має нерегулярний мінливий дохід; має іншу сім`ю, зокрема перебуває у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] , проживає в [ADDRESS] . Разом з тим, відповідач [PERSON] добровільно не надає кошти на утримання дитини, не піклується про її матеріальне забезпечення, - останнім не підтверджено, не подано належних і допустимих доказів надсилання ним грошових коштів на утримання дочки [PERSON] , а також одягу та продуктів харчування. Сторони не дійшли добровільної згоди щодо розміру аліментів, які має сплачувати відповідач як батько на утримання дочки. Вказані обставини підтверджуються такими доказами по справі, зокрема: копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27.01.2011р.; копією свідоцтва про народження дитини - дочки [PERSON] , [INFO] ; копією паспорта позивачки; довідкою виданою виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області від 20.10.2021р. про склад сім`ї позивачки; копією паспорта відповідача [PERSON] ; іншими матеріалами справи. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття; сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Змістом ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ст.182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» з 01.01.2022р. по 30.06.2022 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 2100 грн., з 01.07.2022р. - 2201 грн., а з 01.12.2022р. - 2272 грн. Розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років відповідно становить: з 01.01.2022р. - 2618 грн., з 01.07.2022р. - 2744 грн., а з 01.12.2022р. - 2833 грн. Стягнення з особи аліментів на утримання дитини у розмірі меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Крім того, батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом враховано матеріальне становище позивачки, стан здоров`я та матеріальний стан дитини - дочки [PERSON] , ті обставини, що дитина сторін проживає разом з позивачкою [PERSON] , остання є інвалідом ІІІ групи з дитинства, несе витрати по утриманню дитини, забезпечує її лікуванням в разі потреби, займається її вихованням, що потребує не тільки матеріальних витрат, а й значних моральних зусиль, а відповідач [PERSON] ухиляється від утримання дитини, а також те, що відповідач є фізично здоровим, працездатним, матеріальне становище платника аліментів (відповідача) - офіційно не працевлаштований, однак має нерегулярний мінливий дохід, на утриманні жодних інших дітей чи утриманців немає. Окрім цього, враховано необхідний та розумний обсяг матеріальних витрат на утримання дитини, що буде забезпечувати її нормальний розвиток, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та інші обставини, що мають істотне значення, а також рівність обов`язку матері та батька по утриманню дітей. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Беручи до уваги усі наведені обставини та враховуючи заяву одержувача аліментів про визначення розміру аліментів на утримання дитини саме в твердій грошовій сумі, враховуючи найкращі інтереси дитини, необхідність захисту права дитини на належне утримання, з урахуванням її віку, стану здоров`я та потреб,

Outcome: partial