Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася в суд з даним позовом, в якому просить щомісячно стягувати з відповідача, на її користь аліменти на утримання їх сина, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Позов обгрунтовує тим, що 14.09.2010 року сторони уклали шлюб, однак сімейні стосунки у сторін не склалися, що призвело до того, що рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 23.07.2021 року шлюб між ними було розірвано. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , який на даний час проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В добровільному порядку досягнути домовленості щодо участі відповідача у вихованні та утриманні сина сторони не можуть, що і стало причиною звернення до суду з даним позовом. Дана позовна заява надійшла до суду 21.03.2022 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями була передана на розгляд судді Хмель Р.В.. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 21.03.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Однак, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 23.07.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.08.2011 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , який як слідує зі змусту заяви проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Також, зі змісту позову вбачається, що сторони у добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо утримання їх сина. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 1, 2 ст. 182 цього ж кодексу говорить про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Ч.3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 184 цього ж кодексу, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Щодо витрат позивача, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, у підтвердження понесених [PERSON] витрат на правову допомогу до матеріалів справи позивачем долучено розрахунок гонорару за надання правової допомоги від 17.032022 року, згідно якого позивач сплатила адвокату Куцяку Ф.Г. 1000 грн. за надання правничої допомоги, а тому суд вважає за можливе саме таку суму понесених нею та документально підтверджених судових витрат на професійну правничу допомогу стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду та з урахуванням того, що питання про стягнення аліментів судом вирішено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп..

Outcome: approved