Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-21 00:00:00

30 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича від 16 липня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 10983, про стягнення з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 15\~601,98 грн. та 650,00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису, а всього 16\~251,98 грн., а також стягнути на її користь витрати на оплату судового збору у розмірі 840,80 грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 2\~500,00 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що у вересні 2020 року отримала від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. постанову про відкриття виконавчого провадження № 62789460 від 12 серпня 2020 року, копію виконавчого напису № 10983 від 16 липня 2020 року та супровідний лист до вказаних документів. З постанови їй стало відомо, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу 16 липня 2020 року було вчинено виконавчий напис про стягнення з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 15\~601,98 грн. та 650,00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. Однак, позивач вважає вказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки вважає, що ТОВ «Вердикт Капітал» мали звертатись до суду для стягнення заборгованості, однак пропустили визначений законодавством трирічний строк для звернення до суду, тому звернулись до нотаріусу, не дивлячись на те, що розмір суми боргу не є безспірним. Позивач вважає оспорюваною суму боргу, що підлягає стягненню, а також вважає, що банк не подав нотаріусу для вчинення напису достовірні та безспірні документи щодо наявної заборгованості, тому виконавчий напис слід вважати таким, що вчинений з істотними порушеннями чинного законодавства, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 03 листопада 2020 року відкрите спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 15 лютого 2021 року витребувано докази у справі. Ухвалою суду від 15 лютого 2021 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом. В судове засідання позивач не з`явилася, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду. Відповідач в судове засідання не з`явився, вважається таким, що повідомлений належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, вважає, що на підставі чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства мав право замість звернення до суду звернутись до нотаріусу для видачі виконавчого напису про стягнення заборгованості, а також вважає, що розрахунок витрат на правничу допомогу не відповідає дійсності. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. При цьому, надав до суду відомості, що його свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю було анульоване, а надати документи, витребувані судом не є можливим через вилучення документів нотаріального діловодства в рамках кримінальної справи. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 15 серпня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» був укладений договір № Ск-347-006280/8-2008, відповідно до якого останнє зобов`язалось відкрити позивачу картковий рахунок та надати споживчий кредит у розмірі 14\~727,15 грн. зі строком дії до 15 серпня 2010 року (а.с.17-21). Судом також встановлено, що 04 липня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк», який є правонаступником прав та обов`язків Відкритого акціонерного товариства «Родовід Банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» був укладений Договір про відступлення прав вимоги № 23, відповідно до якого останній набув прав вимоги банку до позичальників та боржників (а.с.22-24). Суду надано копію виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 16 липня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 10983, відповідно до якого з [PERSON] стягнуто суму у розмірі 16\~251,98 грн. (а.с.16). Суду надано копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 62789460 від 12 серпня 2020 року, відповідно до якого, на підставі вказаного вище виконавчого напису було відкрите виконавче провадження та зобов`язано стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 16\~251,98 грн. (а.с.14-15). При цьому, суду не надано належного розрахунку заборгованості, доказів безспірності такої заборгованості, а також доказів наявності заборгованості взагалі. Положеннями статей 15,16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з підпунктом 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Згідно з підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає суду підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, та фактично встановлена не була. Крім того, відповідачем не надано доказів направлення вимог про погашення заборгованості Крім того, підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22лютого 2012 року № 296/5визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» такого змісту: Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у Постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суду не надано доказів щодо укладання нотаріально посвідчених договорів між позивачем та відповідачем, або ж між позивачем та первісним кредитором ВАТ «Родовід Банк», в тому числі на суму стягнення за виконавчим написом. Отже, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. не враховано тих обставин, що норми, які дозволяють вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, укладених у простій або електронній формі, вже нечинні, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про безпідставність вчинення виконавчого напису, та вважає, що позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу, суд також вважає, що ці вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Суду надано копію договору про надання професійної правничої допомоги від 21 вересня 2020 року, копію посвідчення адвоката № 0826, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 0078, ордер серії ДП № 1071,0923, акт приймання-передачі виконаних робіт від 23 вересня 2020 року, а також квитанцію до прибуткового касового ордеру на суму 2\~500,00 грн., що, на думку суду, в повній мірі доводить обґрунтованість витрат на правничу допомогу (а.с.25-29). Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі..

Outcome: approved