Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 11.09.2001 року зареєструвала шлюб з відповідачем, [PERSON] , у Добрівлянській сільській раді Заліщицького району Iвано-Франківської області, актовий запис № 5. В шлюбі народилася одна дитина, дочка - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою. Спільне життя в них не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, зникли спільні інтереси, втратили почуття любові та взаєморозуміння. Більше трьох місяців вони, як подружжя не проживають, подружніх відносин не підтримують, сім`ї як такої немає, шлюб існує формально. Надалі перебувати в шлюбі не бажає, примирення між ними є практично неможливе, тому просила постановити рішення, яким шлюб мiж нею та відповідачем розірвати та залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача судовий збір. У судове засідання позивач, [PERSON] не з`явилася, однак у позовній заяві просила справу розглядати без її участі та не заперечує проти заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не подав відзиву, не повідомив суду причин неявки. В порядку ст. 128 ЦПК України, повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. 16.02.2022 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що 11.09.2001 року зареєструвала шлюб з відповідачем, [PERSON] , у Добрівлянській сільській раді Заліщицького району Iвано-Франківської області, актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 11.09.2001 року (а.с. 2). Від шлюбу у сторін народилася одна дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.02.2002 року (а.с. 3). Сторони мають різні характери та погляди на життя, проживання та збереження шлюбу втратило будь-який сенс. Шлюбних відносин позивач і відповідач не підтримують, не проживають разом, шлюб існує формально, примирення між ними не відбулось, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила залишити їй шлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При такому вирішенні позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 грн 40 копійок, що підтверджується квитанцією № ПН2427207 від 15.02.2022 року (а.с. 5). На підставі наведеного, відповідно до ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved