Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування доводів посилається на те, що є власником вказаного будинку, який належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 13.12.2021 року, укладеного між [PERSON] , яка по довіреності діяла в інтересах [PERSON] та [PERSON] (позивачем). Вказує, що відповідач добровільно зобов`язання щодо зняття з реєстраційного обліку в будинку не виконала, в будинку не проживає вже більше 5 років, що стверджується свідченнями сусідів та актом обстеження. Вимоги мотивує тим, що прописка відповідача є перешкодою у користуванні та розпорядженні житлом на власний розсуд, у зв`язку з чим просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Суд своєю ухвалою від 14.01.2022 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання без повідомлення сторін. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви та доданих документів з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта".. Позивач позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити (вх.№ 992). Відповідач відзив на позовну заяву не подала. Повідомлена про відкриття провадження. Поштове відправлення повернуто до суду з поштовою відміткою «адресат відсутній» (п.5 ч. 6 ст.272 ЦПК України). Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводитьзаочний розгляд справи за наявними доказами та матеріалами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 16.11.2016 року, справа № 6-709цс16). В судовому засіданні встановлено, щозгідно копії витягу 289897407 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.12.2021 року - [PERSON] (позивачу) на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу НРС 063360 від 12 грудня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Ляшенко А.Г., зареєстрованого в реєстрі за №2082 - [PERSON] (відповідач), в інтересах якої по довіреності діяла [PERSON] продала [PERSON] (позивачу) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та право власності на будинок у [PERSON] виникає з моменту нотаріального посвідчення даного договору. Тобто суд встановив, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб відбулося відчуження майна [PERSON] на користь [PERSON] . Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу Української РСР - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (суд ураховує правову позицію ВС у постанові від 16.01.2021 року: "у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою"; роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав: "під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (у відповідності п. 3 ч.1 ст. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації"). Відповідно до інформації, наданої на судовий запит начальником відділу "Центр надання адміністративних послуг" щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача - [PERSON] , [INFO] значаться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . З доданого до позову акту обстеження № 216 від 26.12.2021 року, складеного комісією з обстеження матеріально-побутових умов проживання мешканців Свалявської територіальної громади пр виконавчому комітеті Свалявської міської ради в присутності свідків-сусідів [PERSON] , [PERSON] встановлено, що [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає більше 5 (п`яти) років. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження. З огляду на вищенаведене, на підставі встановлених та перевірених в судовому засіданні доказів, враховуючи, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт припинення права власності [PERSON] на майно (житловий будинок в [ADDRESS] ), яке за законом не належить останній, зважаючи на те, що відповідач добровільно і самостійно зобов`язання щодо зняття з реєстраційного обліку не виконала, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованними та підставними. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Закон № 1382-ІV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин виникнення, зміни чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст. 76-81 ЦПК України, обставини справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення. Вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат позивач не заявляв, тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved