Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 06.03.2019 року зареєструвала шлюб з відповідачем, [PERSON] , у Олешівській сільській раді Тлумацького району Iвано-Франківської області, актовий запис №6. Під час шлюбу дітей не народилося, однак він добровільної згоди на розірвання шлюбу через орган ДРАЦ не дає. Сімейне життя між ними не склалось через різні характери та погляди на життя, спільного господарства не ведуть, загального бюджету немає, що унеможливлює подальше сімейне життя. В даний час не підтримують жодних відносин та проживають окремо. Крім того, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, наміру зберегти сім`ю в подальшому немає, тому примирення неможливе, збереження суперечитиме її інтересам. Просила постановити рішення, яким шлюб мiж нею та відповідачем розірвати та залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». В судове засідання позивач не з`явилася, однак 24.12.2021 року на адресу суду надійшла заява від [PERSON] в, якій вона зазначила, що позов підтримує, просила справу розглядати без її участі та не заперечує проти заочного рішення суду (а.с. 18). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не подав відзиву. Крім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. 02.12.2021 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що 06.03.2019 року сторони зареєстрували шлюб у Олешівській сільській раді Тлумацького району, Iвано-Франківської області, актовий запис №6, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 06.03.2019 року (а.с. 3). Сторони мають різні характери та погляди на життя, проживання та збереження шлюбу втратило будь-який сенс. Шлюбних відносин позивач і відповідач не підтримують, не проживають разом, шлюб існує формально, примирення між ними не відбулось, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила залишити їй шлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі наведеного, відповідно до ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved