Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

Позивач звернулась в суд з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначає, що в грудні 2021 року вона дізналась про відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. №77277 від 12.06.2021 щодо стягнення з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у сумі 28465,27 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинено за відсутності правових підстав та з порушенням порядку його вчинення, оскільки у договірних відносинах з відповідачем вона не перебуває, нотаріально посвідченого договору, за яким вона є боржником нею не укладалось, письмових вимог про повернення заборгованості вона не отримувала, заборгованість не є безспірною. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №77277 від 12.06.2021. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином. Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що доводи позивача не заслуговують на увагу та спростовуються положенням діючого законодавства. Заборгованість вважається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису додані документи, передбачені Переліком документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. Стягувачем було надано приватному нотаріусу всі необхідні документи, які підтверджують заборгованість, позивач в позові не зазначила жодної обставини на існування протилежного. У задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити. Також від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, у стягненні яких просить відмовити. Треті особи у справі пояснень щодо позову та відзиву не надали. Від приватного виконавця Сидорук Л.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі. Приватний нотаріус Грисюк О.В. про причину неявки не повідомила. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 10 січня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, витребувані докази у справі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 26.07.2014 між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» і [PERSON] укладено кредитний договір № 500504282, на підставі якого позивач отримала кредит в сумі 22172,19 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,99%. Дата повернення кредиту- 28.07.2017. Сторонами підписано графік платежів (а.с.32,33). 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №77277 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №500504248 від 26.07.2014, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (яке є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС», яке в свою чергу є правонаступником АТ «Альфа-Банк») заборгованості за період з 21.12.2020 по 25.05.2021 у розмірі 27815,27 грн. З урахуванням плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 650,00 грн., загальна сума до стягнення склала 28465,27 грн (а.с.33 - зворотний бік аркуша). На підставі заяви ТОВ «Вердикт Капітал» від 25.08.2021, 21 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. відкрито виконавче провадження ВП №66889326 з примусового виконання виконавчого напису №77277 від 12.06.2021 (а.с.35 - зворотний бік). Приватним виконавцем в межах виконавчого провадження винесені постанови від 08.10.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.4-6, 40-42), які направлені до виконання за місцем отримання доходу (а.с. 7-8). На підставі ухвали Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.12.2021 приватним виконавцем 10.01.2022 винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису (а.с.43). Встановленим обставинам відповідають правовідносини, які виникли з приводу законності вчинення виконавчого напису нотаріуса. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів. Статтею 88 цього ж Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, згідно яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічний порядок вчинення нотаріальних дій передбачений пунктами 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з пунктом 1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Виходячи з правового аналізу вказаних норм можна стверджувати, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повина існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус отримував від ТОВ «Вердикт Капітал» первинні бухгалтерські документи на підтвердження невиконання боржником кредитних зобов`язань, а також документи на підтвердження відступлення прав вимоги від кредитодавця АТ «Альфа-Банк» до стягувача. Відповідачем у відзиві про такі обставини не зазначено та відповідні докази не додані. З огляду на вказане, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не мав можливості з поданих стягувачем документів перевірити факт наявності заборгованості, дату її виникнення, наявність у стягувача права вимоги до боржника [PERSON] . Період стягнення заборгованості, який вказаний у виконавчому написі ніяким іншим документом не підтверджено, заборгованість не може вважати безспірною. Відповідно до пункту 2.3 глави 16 розділу II Порядку №296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору, здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на адресу позивача. Із наданих суду матеріалів не видно, що боржнику направлялось повідомлення -письмова вимога про усунення порушень, а тому не підтверджено обізнаність позивача про розмір заборгованості до вчинення виконавчого напису нотаріусом. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. У висновку, викладеному в постанові Великої палати Верховного суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 вказано, що нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими, оскільки останні не входять до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку. Як встановлено судом кредитний договір №500504282 від 26.07.2014, укладений між [PERSON] і ПАТ «Альфа-Банк», у зв`язку з невиконанням якого вчинено виконавчий напис, не був нотаріально посвідчений. Отже, з матеріалів справи не видно, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом дотримано Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: виконавчий напис вчинено на стягнення заборгованості за нотаріально посвідченим договором після спливу 30 днів з моменту повідомлення боржника про усунення порушень та було встановлено, що заборгованість є безспірною. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Отже твердження представника позивача про те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений в порушення вимог законодавства, а тому не підлягає виконанню, слід вважати доведеним через відсутність доказів, які б підтвердили зворотнє. Згідно статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, у зв?язку з чим підлягають задоволенню. Клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу розгляду не підлягає, оскільки таких витрат позивач не понесла та про їх стягнення не заявляла. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви в розмірі 908,00 грн. та заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн, а всього 1362,00 грн.

Outcome: approved