Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

01.09.2021 позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідач 1 Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, відповідач 2 [PERSON] , відповідач 3 [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач та відповідач 2 є спадкоємцями після смерті їх матері [PERSON] , яка в свою чергу є спадкоємцем після смерті її батьків [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи те, що [PERSON] було успадковано дві земельні ділянки після смерті батьків але не оформлено у встановленому законом порядку право власності на них, Баришівська районна державна нотаріальна контора відмовила позивачу у реєстрації за нею права власнсоті на вищевказані земельні ділянки, тому позивач звернулась до суду з даним позовом про встановлення права власності на спадщину. На виконання вимог п. п. 2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі. 15.04.2022 представником Баришівської селищної ради подано клопотання про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі представника відповідача1. 19.04.2022 позивачем до суду подано заяву про участь справи без її участі. 20.04.2022 від [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без її участі. 20.04.2022 від Баришівської районної державної нотаріальної контори надійшли копії спадкових справ [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] , померлої [INFO] . 20.04.2022 до суду подано заяву [PERSON] про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Гостролуцької сільської ради Баришівського району Київської області від 15.09.2007. Після його смерті була відкрита спадкова справа №87. До складу спадкової маси увійшло наступне майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , земля за цією ж адресою, земля для ведення товарного с/г виробництва, грошові вклади. Спадкоємцем усього майна за заповітом стала його дочка (що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 10.11.1961) [PERSON] (а.с. 103 - 116). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Гостролуцької сільської ради Баришівського району Київської області 05.10.2015. Після її смерті була відкрита спадкова справа №114/2016. До складу спадкової маси увійшло наступне майно: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (паї), що посвідчують державні акти: серія АГ №209257 площею 1,7624 га кадастровий номер 3220285300:05:057:0018; серія ЯГ №209836 площею 1,3971 га кадастровий номер 3220285300:05:055:0116; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сінокіс). Спадкоємцем вказаного майна за законом стала її дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 10.11.1961 (а.с. 117-133). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Гостролуцької сільської ради Баришівського району, Київської області 14.03.2017. Після її смерті була відкрита спадкова справа №179/2017. До складу спадкової маси увійшло наступне майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] ; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, що посвідчує витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ 3208943332017, загальною площею 0,1632 га, кадастровий номер 3220285301:05:033:0068; земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд що посвідчує витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3208943322017, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 3220285301:05:033:0067; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай) загальною площею 1,3971 га, кадастровий номер 3220285300:05:055:0116що посвідчує свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер 1-1256 видане 27.05.2016 року Баришівською районною державною нотаріальною конторою Київської області; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай) загальною площею 1,7624 га, кадастровий номер 3220285300:05:057:0018 що посвідчує свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер 1-1253 видане 27.05.2016 року Баришівською районною державною нотаріальною конторою Київської області; земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (паї)що посвідчують державні акти: серія ЯМ №736785, 0,5804 га кадастровий номер 3220285300:05:05:0115; серія ЯМ №736784, 1,2969 га, кадастровий номер 3220285300:05:057:0017; серія ЯМ №736786, 1,0624 га, кадастровий номер 3220285300:05:058:0068; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сінокіс); легковий автомобіль ЗАЗ №110307, реєстраційний номер [NUMBER] ; причіп легковий реєстраційний номер [NUMBER] . Спадкоємцями вказаного майна за заповітом стали діти спадкодавця позивач [PERSON] , відповідач 2 [PERSON] та чоловік спадкодавця [PERSON] (а.с. 68 - 102). 28.05.2021 позивачу надано довідку за вих. № 124 Гостролуцьким старостинським округом Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про те, що за померлим [PERSON] згідно з протоколом №1 від 30 грудня 2007 року з розподілу земельних часток (паїв) було закріплено земельну ділянку сінокіс №597, площею 1,143 га, на яку не виготовлявся документ про право власності (а.с. 31). 28.05.2021 позивачу надано довідку за вих. № 125 Гостролуцьким старостинським округом Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про те, що за померлим [PERSON] згідно з протоколом №1 від 30 грудня 2007 року з розподілу земельних часток (паїв) було закріплено земельну ділянку сінокіс №598, площею 1,1887 га, на яку не виготовлявся документ про право власності (а.с. 32). 28.02.2021 позивач звернулась до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку сінокіс №597, площею 1,143 га та земельну ділянку сінокіс №598, площею 1,1887 га, що розташовані на території Гостролуцького старокостянтинівського округу, Броварського району, Київської області (а.с. 39). 28.08.2021 за вих. № 924/02-31 постановою Баришівської районної державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано нотаріусу документи, що посвідчують право власнсоті спадкодавця на спадкове майно. Як встановлено матеріалами справи, у встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, фактично спадщину прийняв, однак свідоцтво про спадщину на вказані земельні ділянки не отримав, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на це майно, а іншого способу захисту свої прав аніж звернення з позовом до суду у позивача немає, тому позивач вимушений був звернутися до суду з цим позовом. У відповідності до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав (на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів (виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, підлягають задоволенню.

Outcome: approved