Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

У листопаді 2021 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до акціонерного товариства «Банк Форвард» (далі - АТ «Банк Форвард») про повернення безпідставно набутого майна, у якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь 5210 грн 72 коп. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 жовтня 2011 року між нею та ПАТ «Банк Русский Стандарт» було підписано Заяву, за якою укладено кредитний договір № 92733696. У 2014 році позивачкою сплачена вся заборгованість на підставі цього Договору. 21 вересня 2019 року за заявою ПАТ приватним нотаріусом КМНО Незнайко Є.В. був вчинений виконавчий напис за № 6010, яким запропоновано звернути стягнення на [PERSON] за період з 03.01.2018 по 02.02.2018 у загальній сумі 61288,44 грн. На підставі зазначеного вище виконавчого напису приватним виконавцем КМВО Вольф Т.Л. 30.10.2019 року було відкрито виконавче провадження № 60453056 від і постановою від 29.11.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника постановлено стягнути з позивача 69417,28 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.01.2020 року по справі № 752/295/20 заяву [PERSON] про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом від 21.09.2019 року задоволено до розгляду справи по суті. 25.11.2020 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва позовні вимоги позивачки задоволено. Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом КМНО Незнайко Є.В. від 21.09.2019 за реєстровим номером 6010 визнано таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене та на підставі довідки про надання інформації комунальної установи «Центр із обслуговування комунальних закладів і установ» Приютівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області позивач просить стягнути з АТ «Банк Форвард» на її користь безпідставно набуті кошти у розмірі 5 210,72 грн та судовий збір у розмірі 908 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Плахотнюк К.Г. від 3 грудня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 24). У судове засідання сторони не з`явилися. Представник Відповідача правом подачі відзиву на позов не скористався, будучи обізнаним про дату, час, та місце засідання з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 30.10.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. було відкрито виконавче провадження № 60453056 про примусове виконання виконавчого напису № 6010, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Незнайком Є.В. 21.09.2019 щодо стягнення з боржника [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованость у розмірі 61288,44 грн (а.с. 10-11). 25.11.2020 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/295/20 за позовними вимоги позивачки зазначений вище виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 11-16). Постановою від 21.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. постановлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 6010 закінчити (а.с. 19). З довідки комунальної установи «Центр із обслуговування комунальних закладів і установ» Приютівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області вбачається, що в період з 1 грудня 2019 року по лютий 2020 року із нарахованої позивачці заробітної плати утримувалося і перераховувалось на рахунок АТ «Банк Форвард» погашення боргу у виконавчому провадженні №60453056 за виконавчим написом в сумі 5210,72 грн (а.с. 17). 30.09.2021 року позивач звернулась засобами поштового зв`язку із заявою до Правління Forward Bank про добровільне повернення коштів, отриманих на підставі виконавчого виконавчого напису від 21.09.2019 року, але, як зазначає позивачка, банк залишив надіслану заяву без відповіді та виконання, і банк, в свою чергу, не надав суду доказів зворотного (а.с. 18). З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. В свою чергу, відповідно до частини першої статті 1212 глави 83 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до частини другої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною третьою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17). Отже для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц та від 13.01.2021 у справі № 539/3403/17). Подібний висновок також сформульовано у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 910/16334/19. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин норм статті 1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18. Оскільки рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25.11.2020 виконавчий напис № 6010 вчинений 21.09.2019 визнано таким, що не підлягає виконанню, то отримані відповідачем на підставі вказаного виконавчого напису кошти в сумі 5210,72 грн підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані відпала. З відповідача АТ «Банк Форвард» на користь позивача підлягає стягненню сплачений [PERSON] судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved