Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд з позовом в якому просять позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та призначити їх опікунами останнього. В обґрунтування позовних вимог позивачі покликаються на те, що проживають у власному будинковолодінні по [ADDRESS] . Разом з ними проживає їх син [PERSON] зі своєю співжителькою [PERSON] у яких від спільного проживання [INFO] народився син [PERSON] . Проте [PERSON] та [PERSON] відразу після народження дитини, перестали цікавитись життям дитини, залишили дитину їм на виховання та проживання, а самі ведуть аморальний та паразитичний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями. Крім цього, відповідачка [PERSON] страждає стійким хронічним психічним захворюванням та практично постійно перебуває з приводу даного захворювання на стаціонарному лікуванні в медичному закладі. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються ними самостійно без участі відповідачів, так як останні жодної участі у вихованні дитини не приймають, не виконують жодного з покладених законом на батьків обов`язків, не беруть будь-якої участі у вихованні дитини. Тому вони змушені звернутися з позовом до суду про позбавлення відповідачів батьківських прав. Позивачі [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та їх\~представник -\~адвокат Ошуст\~С.Є. у підготовче судове засідання не з`явилися, направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задоволити. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти позбавлення його та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , оскільки після народження дитини, вони віддали її на виховання його батькам [PERSON] та [PERSON] . З того часу життям дитини не цікавляться, не займаються її вихованням, так як [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом здоров`я з приводу чого постійно перебуває на лікуванні, а він на даний час перебуває на військовій службі. Відповідачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю, не заперечила проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Представник органу\~опіки і\~піклування Рожнятівської\~селищної ради\~Гаєвська О.Т. у підготовче судове засідання не з`явилася, направила суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила врахувати наданий висновок органу опіки і піклування Рожнятівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів, оскільки останні не приймають жодної участі у вихованні та утриманні сина [PERSON] , не цікавляться його здоров`ям, життям, хоч для цього відсутні будь-які перешкоди, а розгляд справи просила проводити без її участі. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи, що у підготовче засідання відповідачі подали заяви в якій позов визнали повністю, суд дійшов висновку про ухвалення рішення в порядку ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 01.12.2021 року (а.с. 21). [PERSON] являється сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 09.06.1987 року (а.с. 11). [PERSON] 26.02.2022 року призваний на військову строкову служюу і направлений у військову частину, що підтверджується військовим квитком Серії [NUMBER] від 26.02.2022 року (а.с.34-37). [PERSON] являється власником будинковолодіння по [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 18.12.2001 року (а.с. 9). Малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьками у належному [PERSON] будинку по [ADDRESS] , в задовільних матеріально-побутових умовах, що підтверджується довідкою №240 виданої Рожнятівською селищною радою Калуського району 30.03.2022 року та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї складеним соціальним інспектором Рожнятівської селищної ради 09.12.2021 (а.с. 10, 42). [PERSON] хворіє, їй встановлено діагноз: шизоафективний розлад, маніакальний тип, синдром гнівливої манії, з приводу чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП "ПОКЦПЗ ІФ ОР" з 02.11.2021 року по 16.11.2021 року, з 08.12.2021 року по 22.12.2021 року, що підтверджується виписками і з медичної карти стаціонарного хворого №4414/21 від 16.11.2021 року, №5023/21 від 22.12.2021 року (а.с. 19-20). Селищний голова Рожнятівської селищної ради та староста Цінівської сільської ради надали характеристики, де зазначили, що [PERSON] по місцю проживання характеризуються виключно з позитивної сторони. [PERSON] [INFO] народила сина [PERSON] , хворіє, їй встановлено діагноз: шизоафективний розлад, маніакальний тип, синдром гнівливої манії, з приводу чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП "ПОКЦПЗ ІФ ОР". За останній період часу до Цінівського старостинського округу не поступало скарг з приводу нетактовної поведінки [PERSON] в громадських місцях (а.с. 15, 18). З висновку органу опіки і піклування Рожнятівської селищної від 05.04.2022 року № 46 вбачається, що після народження, малолітній син [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] проживає в сім`ї дідуся [PERSON] та бабусі [PERSON] , які безпосередньо займаються його вихованням, створили всі необхідні умови та докладають максимум зусиль для життя та повноцінного розвитку дитини. Мати малолітньої дитини [PERSON] не проявляє материнських почуттів по відношенню до сина, відсутні навички по догляду, харчуванню, забезпеченню режиму дня дитини, та загалом доглядає за сином тільки з примусу і в будь-який момент може залишити дитину без нагляду і, навіть в небезпеці. Батько малолітньої дитини [PERSON] не працює, зловживає алкоголем та разом з матір`ю малолітнього [PERSON] створювали ситуації, які загрожували життю та здоров`ю дитини (приводили в будинок сумнівні компанії де випивали, курили та влаштовували бійки). На комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не з`явився, оскільки на той момент був мобілізований до ЗСУ, проте надав письмове пояснення в якому стверджує, що не був відповідальним батьком та вів нездоровий спосіб життя, не працював, тому є достатні підстави для позбавлення його батьківських прав. Оскільки на даний час він участі у вихованні сина не бере, тому ввжає що під опікою його батьків дитині буде безпечно. Мати малолітньої дитини [PERSON] пояснила, що за станом здоров`я їй важко контролювати свої дії та вести догляд за дитиною, тривале перебування з сином її дратує і бувають випадки, коли вона хоче його залишити і піти. Орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON] , таке позбавлення є в інтересах дитини. Конвенція про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, визнаючи, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є - першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до діючого СК України, до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, зокрема, позбавлення батьківських прав. Положенням ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.1 ст.166 СУ України) Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. В абзаці 2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, аналізуючи зібрані та досліджені по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачі протягом тривалого часу ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню сина [PERSON] , не піклуються про його фізичний і духовний розвиток, не цікавляться його життям і здоров`ям, жодним іншим чином не приймають участі у його житті, хоч для цього відсутні будь-які перешкоди, що свідчить про їх байдуже ставлення до дитини, а тому суд вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам положення статтей 169 СК та 170 СК України, згідно яких, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини його батьками, суд за їх заявою може постановити рішення про поновлення батьківських прав відносно дитини. Щодо вимоги про призначення [PERSON] та [PERSON] опікунами малолітнього [PERSON] , [INFO] , суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (ч.2 ст.243 СК України). Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків. Опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей. Право на опіку або піклування мають особи, які не досягли 14 років (малолітні особи) особи віком від 14 до 18 років (неповнолітні особи). У випадку встановлення опіки або піклування над малолітніми або неповнолітніми особами головною функцією є забезпечення належного виховання та захисту їх особистих немайнових і майнових прав та інтересів. Встановлення опіки або піклування відбувається якщо: 1) батьки померли; 2) батьки невідомі; 3) батьки визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими; 4) батьки позбавлені судом батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування з ними небезпечне для життя дитини; 5) батьки визнані у встановленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними (психічно хворі, розумово відсталі або перебувають на тривалому стаціонарному лікуванні в лікувально-профілактичному закладі чи на державному утриманні в будинках-інтернатах); 6) батьки понад шість місяців не можуть займатись вихованням своїх дітей (засуджені до позбавлення волі на тривалий час за скоєння злочину, за станом здоров`я (інваліди I - II групи) тощо); 7) батьки понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи; 8) батьки підкинули (залишили) дитину, і це підтверджено відповідними актами, складеними органами внутрішніх справ; 9) батьки відмовились від дітей в установленому законом порядку; 10) виїхали на постійне місце проживання або на постійне місце роботи за кордон чи перебувають у довготривалому відрядженні; 11) батьки перебувають під слідством. Разом з тим, ч. 4 ст.167 СК України передбачено, що якщо дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти. В судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є дідусем та бабусею малолітнього [PERSON] . Дитина від народження проживає разом з ними. З акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 04.11.2021 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживають у власному житловому будинку по [ADDRESS] . Останніми створені належні умови для проживання, виховання та розвитку малолітньої дитини, а саме: наявна кімната, де облаштоване окреме спальне місце, дитина забезпечена одягом, продуктами харчування та засобами гігієни (а.с…51-зворот). Враховуючи, що суд дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно малолітньої дитини, а тому [PERSON] потребує призначення опікуна. Такими опікунами бажають бути позивачі [PERSON] та [PERSON] і така можливість підтверджена відповідним висновком та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи. Інших осіб, які б виявили бажання бути призначеними опікунами судом не встановлено. Таким чином, з метою захисту прав і інтересів дитини, суд вважає, що позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав та призначення опікунами [PERSON] та [PERSON] буде вчинене в інтересах малолітнього [PERSON] .

Outcome: approved