Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

ТзОВ «Кріс-Віт Україна»звернулося в суд з позовом до ТзОВ «Україна-Баїв», [PERSON] про стягнення збитків. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 29 березня 2022 року закрито провадження в частині позовних вимог до ТзОВ «Україна-Баїв». Позовні вимоги, враховуючи відповідь на відзив, мотивує тим, що з метою реалізації свого основного виду діяльності (вирощування зернових сільськогосподарських культур) 30.04.2010 року та 20.07.2011 року ТзОВ «Кріс-Віт Україна» уклало з [PERSON] договори оренди земельних ділянок розташованих у Луцькому районі, площею 2,6544 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1344 та площею 2,7378 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1474, строком на 10 років, в наслідок чого дані ділянки були передана позивачеві та використовувалась ним. Однак, стверджує, що на початку 2016 року йому стало відомо, що 01 грудня 2015 року ці ж земельні ділянки була передані в оренду також ТзОВ «Україна-Баїв». У зв`язку із цим, він звертався до суду з позовом про визнання недійсними повторних договорів оренди та скасування державної реєстрації прав оренди за ТзОВ «Україна-Баїв». Рішенням Луцького міськрайонного суду від 28 липня 2018 року у справі №161/2206/16-ц вищезазначені повторні договори оренди були визнані недійсними та скасовано державну реєстрацію речового права оренди на них. Враховуючи дані обставини, вважає, що ТзОВ «Кріс-Віт Україна» не мало змоги у 2016 та 2017 роках використовувати орендовані земельні ділянки, оскільки повторні договори оренди були на той час чинними, а державна реєстрація речових прав оренди на земельні ділянки були проведені за ТзОВ «Україна-Баїв». Тому неможливість користування даними земельними ділянками фактично унеможливило отримання прибутку від звичної для себе господарської діяльності - продажу вирощених сільськогосподарських культур, що завдало збитків товариству, за розрахунками, проведеними на підставі висновку № 135-0011 економічної експертизи, складеного 09.10.2020 року експертом Кочетовою І.Ю., та становить 32585,16 грн. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача на свою користь збитки в розмірі 32585,16 грн. та судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавала, однак, такий відзив був наданий відповідачем ТзОВ «Україна-Баїв», відносно якого провадження у справі закрито за клопотанням представника позивача, з якого вбачається, що у [PERSON] не було жодних перешкод щодо укладення договорів оренди з ТзОВ «Україна-Баїв» у 2015 році, оскільки, державним реєстратором в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди саме за ТзОВ «Україна-Баїв». Спірні земельні ділянки ТзОВ «Україна-Баїв» використовувалися лише навесні 2016 року, однак у зв`язку із виникненням судового спору щодо дійсності повторних договорів оренди землі, земельні ділянки товариство не обробляло, не засіювало та продукцію не збирало. Рішенням Луцького міськрайонного суду, яке набрало законної сили 16.04.20218 року, повторні договори оренди земельних ділянок були визнані недійсними, однак, вказаним рішенням не констатовано факту неможливості використання спірних земельних ділянок позивачем. Разом з тим, вказує, що позивачем не доведено, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і що неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Крім того, зазначає, що висновок експерта, в якому визначена сума збитків за час неможливості використання земельних ділянок, наданий позивачем не відповідає вимогам ЦПК України, а тому не є належним та допустимим доказом у даній справі. Також, у запереченнях на відповідь на відзив позивача, відповідач [PERSON] зазначила, що позивачем не надано належним доказів фактичної неможливості використання та оброблення спірних земельних ділянок та не доведено факт умислу відповідача у неможливості отримання прибутку від використання земельних ділянок. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 07 вересня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 28 вересня 2020 року залишено без задоволення заяву представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 26 листопада 2020 року заяву представника відповідача про відвід експерта Кочетової І.Ю. залишено без задоволення. Ухвалами Луцького міськрайонного суду від 18 лютого 2021 року, 15 березня 2021 року, 06 квітня 2021 року задоволено клопотання судового експерта Кочетової І.Ю. про участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 12 квітня 2021 року частково задоволено клопотання представника відповідача про призначення судово-економічної експертизи. Провадження у справі зупинено. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 09 липня 2021 року поновлено провадження у справі для уточнення питань, поставлених на вирішення експертизи. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 14 вересня 2021 року клопотання представника відповідача про уточнення запитань судово-економічної експертизи задоволено. Призначено по справі судово-економічну експертизу. Провадження у справі зупинено. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 23 лютого 2022 року поновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням висновку експерта №8811 від 17.02.2022 року за результатами проведеної експертизи. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 29 березня 2022 року клопотання представника позивача задоволено закрито провадження в частині позовних вимог до ТзОВ «Україна-Баїв». Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву, відповідь на відзив, інші заяви та клопотання підтримав з підстав у них зазначених. Крім того, зазначив, що висновок судово-економічної експертизи є необґрунтованим, оскільки, експертом істотно занижено ціну реалізації позивачем сої та не взято до уваги документи, які свідчать про дійсну вартість її реалізації. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, запереченні на відповідь на відзив. Просив суд, відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належать земельна ділянка, кадастровий номер 0722884300:04:000:1344, загальною площею 2,5644 га та земельна ділянка, кадастровий номер 0722884300:04:000:1474, загальною площею 2,7378 га, які знаходяться на території Одерадівської сільської ради Луцького району Волинської області, цільовим призначенням яких є ведення особистого селянського господарства. 30 квітня 2010 року та 20 липня 2011 року між [PERSON] та ТзОВ «Кріс-Віт Україна» було укладено договори оренди вищевказаних земельних ділянок, строком на 10 років, орендна плата по кожному договору становить 4% від оціночної вартості земельної ділянки, яка становить 15982 грн. та вноситься щорічно на протязі двох місяців після збору урожаю. Вказані земельні ділянки відповідно до акту прийому-передачі були передані відповідачем для використання позивачем (а.с.11-15 том 1). 01 грудня 2015 року [PERSON] повторно уклала договори оренди вищевказаних земельних ділянок з ТзОВ «Україна-Баїв» №№974, 997, які були належним чином зареєстровані у державному реєстрі. В подальшому рішенням Луцького міськрайонного суду від 28 липня 2017 року, яке набрало законної сили, зазначені правочини були визнанні недійсними у зв`язку із порушенням вимог закону (а.с.17-47 том 1). За змістом статей 15, 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Земельний кодекс України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів. Згідно із частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до статті 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідачів лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 17.06.20221 року у справі № 359/9891/17, провадження №61-6877св19. Відповідно до пункту 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок), збитки відшкодовуються власникам землі та землекористувачам. Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян. Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи, згідно з пунктом 2 Порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. При пошкодженні посівів, самовільному зайнятті ріллі або сінокосінні на користь землекористувача (власника) стягується вартість неодержаних сільськогосподарської продукції чи сіна, обчислена за ринковими цінами, з урахуванням середньої врожайності певної культури в господарстві, за винятком витрат виробництва, пов`язаних зі збиранням урожаю, а також витрат на відновлення якості земель відповідно до їхнього призначення. Якщо замість пошкоджених посівів землекористувач провів у тому ж сезоні повторний посів культур, відшкодуванню підлягають витрати на пересівання (вартість насіння, обробітку землі тощо). Із матеріалів справи вбачається, що позивач вимоги Порядку не дотримався та не звертався ні до Луцької райдержадміністраціїї, ні до Одерадівської сільської ради Луцького району із відповідними заявами для визначення розміру завданих збитків, завданих внаслідок неодержаного доходу, який не отриманий внаслідок фактичного невикористання вищезазначених земельних ділянок, що належать [PERSON] , та були передані в оренду ТзОВ «Кріс-Віт Україна» (а.с.128-139 том 2). Натомість, обґрунтовуючи позовні вимоги, ТзОВ «Кріс-Віт Україна» в якості доказу надало суду висновок №135-0010 економічного експертного дослідження за запитом позивача від 31.07.2020 року (далі - висновок №135-0010), відповідно до якого експертом встановлено наявність упущеної вигоди у ТзОВ «Кріс-Віт Україна», а відтак і збитків на загальну суму 32585,16 грн. внаслідок незаконної передачі [PERSON] орендованих товариством земельних ділянок площею 2,6544 га та 2,7378 га для ТзОВ «Україна Баїв» (а.с.59-127 том 1). В подальшому, в ході розгляду зазначеної справи відповідно до ухвали суду було складено висновок судово-економічної експертизи №8811 від 17.02.2022 року (далі - висновок судової експертизи №8811), відповідно до якого судовим експертом встановлено, що розмір збитків (упущеної вигоди) ТзОВ «Кріс-Віт Україна» на загальну суму 32 585, 16 грн. у зв?язку із невикористанням ТзОВ «Кріс-Віт Україна» впродовж 2017 року орендованих товариством земельних ділянок площею 2,6544 га (кадастровий номер 0722884300:04:000:1344) та 2,7378 га (кадастровий номер 0722884300:04:000:1474), які належать [PERSON] - є документально необґрунтований, імовірний показник упущеної вигоди має від`ємне значення на загальну суму 19591,43 (а.с.60-71 том 3). Оцінюючи зазначені висновки експертизи, з підстав їх відповідності вимогам ст..102 ЦПК України, суд зазначає наступне. За змістом вказаного висновку судової експертизи №8811, експертом при його підготовці використовувалися матеріали справи №161/13879/20 в трьох томах, в тому числі і докази, надані для експертизи обома сторонами (а.с. 60 зворот том 3). Вказаний висновок судової експертизи є чітким та конкретним, обґрунтованим та належно мотивованим, виконаний на підставі відповідних методик, ґрунтується на матеріалах цивільної справи і чинному законодавстві, а тому суд вважає його належним та допустимим доказом по справі. Разом з тим, наданий висновок №135-0010, яким встановлено наявність у позивача збитків у формі упущеної вигоди на суму на загальну суму 32 585, 16 грн., суд оцінює критично, оскільки, в порушенням вимог ч. 7 ст. 102 ЦПК України, зазначений висновок не містить належної інформації щодо попередження (обізнаність) експерта Кочетової І.Ю. про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Із змісту зазначеного висновку №135-0010 також вбачається, що до уваги експертом бралися лише матеріали надані позивачем, натомість висновок судової експертизи №8811 ґрунтується на доказах, що надані обома сторонами, що містилися в матеріалах цивільної справи, і судовий експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відтак, суд вважає висновок експертизи №135-0010 неналежним доказом у справі, та не бере його до уваги, так як він не містить аналізу усіх матеріалів цивільної справи та складений без дотримання вимог ч.7 ст.102 ЦПК України. Враховуючи зазначене, суд при вирішенні справи бере до уваги лише висновок судової експертизи №8811 щодо наявності/відсутності збитків (упущеної) вигоди для позивача. При цьому, у зв`язку з необґрунтованістю, суд не бере до уваги доводи представника позивача щодо неповноти зазначеного висновку судової експертизи № 8811 (а.с.81-83 том 3). Зокрема, висновком судової експертизи №8811 підставно взято до уваги Структуру посівів за 2017 рік ТзОВ «Кріс-Віт Україна», що затверджена директором 03.03.2017 року (а.с.219-225 том 1), за змістом якого на полі №10-ОД-10, де розміщені земельні ділянки [PERSON] , в якому не визначено якою саме культурою засівалися ці площі (значення - Н/з - а.с. 219 том 1). Крім того, взявши до уваги звіт про площі та валові збори сількогосподарських культур від 1.12.2017 року та звіт про реалізацію продукції за 2017 рік ТзОВ «Кріс-Віт Україна» (а.с.236-247 том 1), експерт у висновку судової експертизи №8811 обґрунтовано із посиланням на вимоги Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень №29-сг, що затверджена наказом Державного комітету статистики України №296 від 27.08.2008 року, зазначив, щодо необхідного порядку обрахунку урожаю із незібраних площ, у даному випадку після 1 грудня 2017 року та врахував ці вимоги Інструкції при дослідженні (а.с.67-68 том 3). Крім того, доводи представника позивача на невірне визначення у висновку судової експертизи №8811 вартості 1 тони сої, суд також вважає безпідставними. Зокрема, у судовому засіданні представник позивача суду пояснив що видаткові накладні від 30.11.2017 року, 8.12.2017 року, 25.04.2018 року, та звіт про реалізацію продукції за квітень 2018 року (а.с.84-89 том 3) не були надані експерту в ході проведення експертизи, оскільки, не було відповідного клопотання експерта. Проте, вказані доводи об`єктивно спростовуються матеріалами цивільної справи, з яких вбачається, що 23.07.2021 року судовим експертом надіслано до суду клопотання про надання додаткових документів, в тому числі й документів, які на думку сторін вважаються необхідними для врахування при проведенні експертизи (а.с.22-23 том 3). Заперечуючи клопотання експерта, представник позивача надав для використання видаткові накладні від 25.04.2018 року, та звіт про реалізацію продукції за квітень 2018 року (а.с. 30-50 том 3), які були оцінені в ході виконання експертизи, інші письмові докази ним надані не були. Відтак, представник позивача в судовому засіданні мав реальну можливість надати експерту відповідні письмові доказі, а тому його доводи з цього приводу є безпідставними. У судовому засіданні також встановлено, що фактично площі земельних ділянок, які були орендовані позивачем у [PERSON] не засівалися, передбачена договорами орендна плата ТзОВ «Кріс-Віт Україна» в користь відповідача також не вносилася (а.с.18-19 том 3). Вказані обставини підтвердив представник позивача в судовому засіданні. Беручи до уваги встановлені вище обставини та письмові докази, взяті до уваги судом, суд не може погодитись із доводами позивача про наявність заподіяної з вини [PERSON] шкоди товариству у формі упущеної вигоди за відсутності доказів того, що ТзОВ «Кріс-Віт Україна» зазнало реальних збитків внаслідок дій відповідача, оскільки, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що внаслідок незасіяння позивачем спірних земельних ділянок соєю у 2017 році для позивача, який набув право користування цими ділянками відповідно до договорів оренди, настали негативні наслідки. Позивач також, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не довів належними та допустимими доказами розміру неодержаних доходів за час тимчасового невикористання земельних ділянок або погіршення їх стану, а такі доводи позивача спростовуються висновком судової експертизи №8811. Не дотримано позивачем, в даному випадку, і вимог зазначеного вище Порядку щодо визначення шкоди. Відтак, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що відсутні будь-які належні та допустимі докази вини [PERSON] , як власника земельних ділянок, у спричиненні позивачу збитків у формі упущеної вимоги, а тому посилання позивача на норми ст.ст. 22, 1166 ЦК України, ст. 157 ЗК України є безпідставними. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ТзОВ «Кріс-Віт Україна» слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed