Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 08 квітня 2022 року [PERSON] (далі позивачка) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі відповідачі) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті чоловіка [PERSON] . 2. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, що складається із Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] . Як стверджує позивачка в позовній заяві, спадщину після смерті чоловіка вона прийняла у відповідності до ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно на день смерті проживала з померлим в одному господарстві. Позивачка зверталася у нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, однак їй було відмовлено, оскільки у встановлений законом строк не подано заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, позивачка просить позов її задовольнити та визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, яке залишилося після смерті чоловіка [PERSON] , а саме на Ѕ частину житлового будинку. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2022 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження і призначено до підготовчого розгляду на 03 травня 2022 року. 4. Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності з повним підтриманням та визнанням позовних вимог. 5. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 6. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 7. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 8. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Шумського РУЮ у Тернопільській області вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в м. Шумськ, про що складено відповідний актовий запис № 19. 9. Судом встановлено, що відповідно до Договору дарування, посвідченого Шумською державною нотаріальною конторою 27 листопада 1981 року реєстровий №1225, [PERSON] подарувала, а [PERSON] та [PERSON] прийняли у дар жилий будинок, сарай та інші службові і допоміжні приміщення, що знаходиться в [ADDRESS] . Тобто, померлому [PERSON] та позивачці [PERSON] на підставі вищевказаного договору дарування належить по Ѕ частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. 10. Довідкою № 42 від 01.04.2022р., виданою Комунальним підприємством «Шумське бюро технічної інвентаризації» про технічні показники об`єкта нерухомого майна, наявність (відсутність) нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, перепланування підтверджується, що станом на 31.12.2012р. право власності на майно зареєстровано в КП «Шумське БТІ», а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належить: Ѕ частина [PERSON] , Ѕ частина [PERSON] , на підставі договору дарування, посвідченого Шумською державною нотаріальною конторою 27.11.1981р. [ADDRESS] була перейменована на [ADDRESS], згідно Рішення Шумської селищної ради Восьмої сесії 21 скликання від 21.10.1991р. 11. Позивачкою [PERSON] станом на 21 березня 2022 року в КП «Шумське БТІ» було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . 12. Згідно із довідкою № 03-03/292 від 17 лютого 2022 року виданою Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті проживали та були зареєстровані: дружина - [PERSON] , донька - [PERSON] , син - [PERSON] . 13. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що 12 листопада 1972 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований Кордишівською сільською радою Шумського району Тернопільської області. Прізвища подружжя після одруження: чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». 14. Із повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Круголець Шумського району Тернопільської області. В графі «батьки» вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . 15. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в смт. Шумськ Шумського району Тернопільської області. В графі «батьки» вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . 16. Своєю постановою №28/02-16 від 08.04.2022р. приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Зелінський П.І. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] по тій причині, що позивачка не підтвердила постійне проживання з померлим на день смерті та у встановлений законом строк не подала заяви про прийняття спадщини. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. ІV. Оцінка Суду. 17. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідачі позов визнали, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. 18. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. 19. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 20. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 21. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 22. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 23. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 24. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 25. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України , або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 26. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 27. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 28. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). 29. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України. Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. 30. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). 31. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. 32. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 33. Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 34. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 35. У відповідності до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. 36. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають той з подружжя, який пережив, або діти спадкодавця. 37. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. В даний час у позивачки виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, а саме, на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, як спадкове майно за законом, як спадкоємця першої черги, після смерті чоловіка [PERSON] . Суд знаходить, що в даних правовідносинах виникнення права власності у позивача пов`язується з правом спадкування. 38. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 39. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 40. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 41. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 42. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 43. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 44. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. 45. У зв`язку із чим, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в нотаріальній конторі не може, відповідачі не заперечують проти визнання за позивачкою права на спадкове майно після смерті їх батька [PERSON] , право позивачки підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. 46. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачкою права на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 47. Позивачкою при подачі позову було сплачено 993 грн. 00 коп. судового збору. Позивачка просить не застосовувати до відповідачів вимоги статті 141 ЦПК України. З цих підстав,

Outcome: approved