Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить змінити спосіб стягнення аліментів встановлений рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 07 червня 2018 року у справі № 460/721/18, та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Яворівського районного суду Львівської області від 11 липня 2013 року присуджено до стягнення із відповідача в користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 450 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з тим, що суттєво зріс прожитковий мінімум на дитину, вона у 2018 році звернулась до Яворівського районного суду Львівської області з позовною заявою про збільшення розміру аліментів на утримання доньки. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 07 червня 2018 року позовні вимоги було задоволено, збільшено розмір аліментів на утримання доньки до 1200 грн на місяць, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття. У зв`язку з тим, що на даний час знову зріс суттєво прожитковий мінімум на дитину, внаслідок значних інфляційних процесів та суттєвого зростання цін та продуктів харчування, а також із дорослішанням самої дитини, збільшилися потреби на її нормальний розвиток. Їй самій важко утримувати дитину, оскільки не має можливості працювати, так-як часто хворіє. Коштів в розмірі 1200 грн, які надає відповідач, недостатньо для повноцінного забезпечення потреб дитини, тому вона змушена звернутися до суду збільшення розміру аліментів. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 18 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, однак в позовній заяві просила справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Також про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Відповідно до ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак у таке без поважних причин не з`явився, не повідомив причини неявки, не подав відзиву, а також позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 13 червня 2005 року народження, виданим Любинською сільською радою Яворівського району Львівської області. Відповідно до довідки Яворівської міської ради Львівської області № 1843 від 29 листопада 2021 року, про склад сім`ї вбачається, що позивач [PERSON] проживає разом з дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Також судом встановлено, що рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 06 червня 2018 року задоволено позов [PERSON] , збільшено розмір аліментів, які присуджені, згідно рішення Яворівського районного суду Львівської області від 11 липня 2013 року про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 450 гривень, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1200 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто зазначена норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів здійснюється шляхом зміни способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позову, заявленого із таких підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, які врегульовують обов`язки батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. В свою чергу, відповідач [PERSON] не надав будь-яких пояснень та доказів, які свідчили про безпідставність чи необґрунтованість позовних вимог [PERSON] . За наведених обставин, позов про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) батька, підлягає задоволенню. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Отже, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved