Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернувсь в суд із позовом до Теребовлянської міської ради третя особа Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивачі вказують, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, що складається із 4 членів: онук [PERSON] , невістка [PERSON] , правнучка [PERSON] головою якого була [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина за законом на належну їй частку житлового будинку, яку прияйняв [PERSON] у встановленому законом порядку. Інші спадкоємці, до нотаріальної контори не зверталися. Постановою завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Посилаючись на наведене позивачі, просять задовольнити позов Позивачі в підготовче судове засідання до суду не з`явилися, просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, про що надали до канцелярії суду письмові заяви. Представник відповідача Теребовлянської міської ради просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти його задоволення позову, про що надав до канцелярії суду письмову заяву. Представник третьої особи Теребовлянської державної нотаріальної контори не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Як вбачається із довідки виданої Теребовлянською міською радою №213/09-04/12-213 від 06.08.2021 року, станом на 15.04.1991 року в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: бабуся - [PERSON] , онук [PERSON] , невістка [PERSON] , правнучка [PERSON] . Як вбачається із витягу із погосподарської книги, суспільна група господарства з 01.01.1991 рік-01.01.1992 р. колгоспна; [PERSON] голова колгоспного двору, членами двору були: онук [PERSON] , жінка онука- [PERSON] , правнучка [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 20.08.2009 року, [PERSON] та [PERSON] 20.07.2009 року зареєструвалши шлюб. Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із членів колишнього колгоспного двору що по [ADDRESS] , які проживали в ньому належало на праві спільної сумісної власності по 1/4 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 31.03.1992 року, актовий запис №13. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на належну їй 1/4 частку житлового будинку, яку прийняв онук [PERSON] в порядку передбаченому ст. 549 ЦК УРСР, шляхом фактичного вступу в управління та розпорядження спадковим майном. Постановою завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. від 22.07.2021 року за №879/02-14, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , після смерті баби [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Як вбачається із постанови завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. від 22.07.2021 року за №879/02-14, у справах Теребовлянської державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за №219/2021 від 22.07.2021 року за заявою онука [PERSON] - [PERSON] ; інші спадкоємці не звертались. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного Пунктом 1 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частині, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року) Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, беручи до уваги те, що згідно норм матеріального права частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, вважає, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Теребовлянської міської ради, третя особа Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі. А тому слід визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на яку він має право як член колишнього колгоспного двору та визнати право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] як спадкове майно після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору. Визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved