Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначила, що перебувала у шлюбі із відповідачем, в перід якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку по відношенню до малолітнього сина, його вихованням не займається, з ним не спілкується та матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, так як офіційно працює, аліменти нікому не сплачує, нікого не утримує та проблем зі здоров`ям не має. Оскільки позивач самостійно не має можливості забезпечити сину належне утримання у повному та достатньому для його віку обсязі, оскільки офіційно не працює та єдиним її доходом є допомога на дитину, розмір якої становить 860 гривень щомісяця, тому остання, посилаючись на норми права, які містяться у ст.ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь щомісячно аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 23 березня 2022 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Будь-які інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Позивач та її представник у судовому засідання позов підтримали, вказавши на зазначені у ньому обставини. Відповідач у судовому за сіданні позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 40% свого заробітку, вказавши на те, що не відмовляється утримувати сина. Заслухавши позивача, її представника та відповідача, дослідивши та оцінивши докази, встановивши фактичні обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень на них, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити частково зважаючи на таке. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , та на утримання якого така несе матеріальні витрати. Вказані обставини визнаються сторонами та стверджуються даними рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2021 року, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Горбаківської сільської ради Гощанського району Рівненської області 14 вересня 2020 року, довідки Бабинської сільської ради Рівненської області від 23 лютого 2022 року за №268, платіжних доручень та товарного чеку. Також судом з довідки №170 від 23 лютого 2022 року установлено, що позивач отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини у розмірі по 860 гривень. Із довідки про доходи №03/09, виданої ТзОВ-підприємство «АКОРД-С» убачається, що відповідач працює інспектором з контролю якості продукції, загальна сума його доходу за період з 01 вересня 2021 року по 28 лютого 2022 року становить 38 276 гривень 01 копійка. Позивач, вказуючи на ухилення відповідача від обов`язку утримувати сина, звернулася до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини, що виникли між сторонами з приводу виконання обов`язку утримувати дитину, регулюються главою 15 Сімейного кодексу України (далі СК України). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1-) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту ухилення батька від виконання свого зобов`язання утримувати дитину до досягнення нею повноліття на момент звернення до суду та відсутності домовленості між батьками дитини щодо визначення розміру аліментів, суд вважає, що порушене право позивача, з якою проживає дитина, підлягає захисту шляхом постановлення рішення про стягнення аліментів. Водночас суд не погоджується із запропонованим до стягнення позивачем розміром аліментів. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України, враховує права дитини на достатній життєвий рівень, матеріальний стан позивача, відповідача, відсутність відомостей щодо наявності у платника аліментів зобов`язань з приводу утримання інших осіб, відсутність негативних даних щодо його стану здоров`я, та вважає за необхідне визначити аліменти, які підлягають стягненню з відповідача, у розмірі 40% його заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, врахувавши при цьому думку відповідача, який у судовому засіданні вказав на можливість сплати аліментів саме у вказаному розмірі. Такий розмір аліментів, з урахуванням установлених обставин та позиції відповідача, на переконання суду, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини сторін по справі. При цьому суд зауважує, що позивач на виконання вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не обґрунтувала заявлені вимоги в збільшеному розмірі. При вирішенні позовних вимог суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 180-183 СК України та на окремі з яких вірно посилається позивач у поданому позові. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне в порядку ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача 793 гривні 92 копійки судового збору в доход держави, зважаючи на часткове задоволення вимоги позивача про стягнення аліментів. При цьому, судом враховується те, що позивач при звернені до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів була звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial