Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. [PERSON] (далі позивач) 23.02.2022 звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 10 червня 2000 року вони зареєстрували шлюб, від якого мають спільних дітей, зокрема і неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим, у сторін різні погляди на сімейне життя, шлюбні стосунки. На теперішній час шлюбні відносини фактично припинені, їх сім`я розпалася і її збереження неможливе, тому що це буде суперечити їх інтересам та інтересам їхніх дітей. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач надала до суду заяву (а.с.16), в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач надав до суду заяву (а.с.30), в якій визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, але не згоден з вимогами про стягнення з нього судових витрат, просить суд розглядати справу без його участі. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 18 березня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.25-26). Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 червня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). На момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. V. Оцінка Суду. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України (далі СК) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В свою чергу відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно п. 1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При подачі позову до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі 992,40 грн. (а.с.1), який у зв`язку із задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). В матеріалах справи наявна копія договору №19-02/22 про надання правової допомоги [PERSON] від імені адвоката Чугунова В.В. (а.с.18), акт виконаних робіт за договором №19-02/22 з переліком наданих юридичних послуг (а.с.17), квитанція №ПН1021 від 23 лютого 2022 року про сплату гонорару адвокату Чугунову В.В. на суму 1 225,00 грн. (а.с.6). Отже, у зв`язку із задоволенням позову, суд доходить до висновку про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі задоволених вимог в сумі 1 225,00 грн.

Outcome: approved