Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

У липні 2021 року Комунальне підприємство «Монастириський комунсервіс» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, де уточнивши позовні вимоги (клопотання про зменшення (уточнення розміру позовних вимог від 06.09.2021 року № 71) просило суд: стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення, вивозу побутового сміття з урахуванням інфляційних нарахувань та 3% річних в розмірі 25020,94 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [PERSON] разом зі своєю сім`єю проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] . Комунальне підприємство «Монастириський комунсервіс» здійснює надання житлово-комунальних послуг з постачання холодної води і водовідведення та вивіз побутового сміття на підставі рішень виконавчого комітету Монастириської міської ради та відповідно до укладеного договору від 15 липня 2017 року № 451. Однак відповідач свій обов`язок по оплаті наданих позивачем послуг у повному обсязі не виконав, внаслідок чого станом на 01 липня 2021 р. виникла заборгованість по оплаті послуг з: - водопостачання та водовідведення складає - 16882,26 грн; - вивозу твердих побутових\~відходів складає 2231,84 грн; - інфляційне нарахування за прострочення оплати послуг з централізованого водопостачання 1787,30 грн; - 3% річних від простроченої суми за оплату послуг з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів 674,54 грн; - інфляційне нарахування за прострочення оплати послуг з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів 235,17 грн; 3% річних від простроченої суми за оплату послуг з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів 89,12 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою суду від 13 липня 2021 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Монастириський комунсервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. За заявою представника відповідача Монастириським районним судом Тернопільської області ухвалою від 07.09.2021 року постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. З матеріалів справи слідує, що вона перебуває у провадженні уже десять місяців. Суд неодноразово йшов на зустріч відповідачу та відкладав судові засідання за заявою його представника адвоката Гнатишин В.В. з тією метою, щоб кожен мав можливість відстояти свою позицію перед судом. 26 квітня 2022 року відповідач та його представник у судове засідання вкотре не з`явилися. Відповідач подав на адресу суду заяву в якій просив справу слуханням відкласти через хворобу, долучивши до заяви довідку про відвідування поліклінічного відділення 25 квітня 2022 року, однак документів, які б підтверджували неможливість з`явитися на справу 26 квітня не надав. Представник відповідача адвокат Гнатишин В.В. була повідомлена про час та місце слухання справи, однак в судове засідання 26 квітня 2022 року так і не з`явилfся, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача подав до суду заяву. в якій просив розгляд справи проводити без його участі, наполягав на неприпустимості безпідставного відкладення справи. У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Стаття 44 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи вищевикладене, судом ухвалено провести розгляд справи за відсутності позивача й відповідача, оскільки під час підготовчого судового засідання сторони скористалися своїм правом і надали усі необхідні докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, у тому числі заявили необхідні клопотання. В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Позиції сторін. Представник позивача у змагальних документах зазначає, що «Монастириський комунсервіс» здійснює надання житлово-комунальних послуг з постачання холодної води і водовідведення та вивіз побутового сміття, зокрема, за адресою: [ADDRESS] (далі - будинок). Відповідач має заборгованість перед позивачем за надані у будинку житлово-комунальні послуги (поставлену воду і водовідведення, вивіз побутового сміття), оскільки з червня 2018 року не вносить відповідну оплату, чим завдає шкоду позивачеві. Крім повернення боргу за спожиті послуги, відповідач має сплатити позивачеві три проценти річних й інфляційні втрати згідно з наданим розрахунком (а.с. 66-79) за період заборгованості з липня 2018 року до липня 2021 року включно. Відповідач та його представник в змагальних документах заперечили проти позову, підтримали поданий відзив, в якому просили відмовити в позові в повному обсязі покликаючись на відсутність правових підстав для цього, оскільки між сторонами відсутні договірні відносини, так як договір про надання комунальних послуг відповідач із позивачем не укладав (підписував). Дослідивши докази, судом встановлено такі обставини. Комунальне підприємство «Монастириський комунсервіс» надає комунальні послуги населенню міста Монастириська, у тому числі з централізованого водопостачання, вивезення твердих побутових відходів, відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Статуту Комунального підприємства «Манастириський комунсервіс» м. Монастириська, затвердженого рішенням Монастириської міської ради 06 жовтня 2017 року за № 647. [PERSON] , що проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] липня 2017 року укладено Договір № 451 про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення та вивіз побутового сміття з виконавцем послуг Комунальним підприємством «Монастириський комунсервіс». Указаний договір укладений на один рік з правом пролонгації\~на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення його строку однією зі сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору. Заяв про розірвання дії договору сторонами заявлено не було. Вказані договори недійсними не визнавалися, не оспорювалися, а тому є дійсними в силу статті 204 Цивільного кодексу України. Згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб від 27 квітня 2021 р. № 1569 виданого Монастириською міською радою за адресою: вул. Шевченка, 96 у будинку зареєстровано чотири особи. Відповідно до рішення виконавчого комітету Монастириської міської ради від 21 лютого 2017 р. № 18 «Про затвердження тарифів на послуги з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів» з 15 березня 2017 р. для населення діяв тариф в розмірі 9,37 грн за 1 особу на місяць (що становить 0,308 грн на день на одну особу). Відповідно до рішення виконавчого комітету Монастириської міської ради від 07 березня 2018 р. № 24 «Про затвердження тарифів на послуги з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів» з 01 квітня 2018 р. для населення діяв тариф в розмірі 10,86 грн за 1 особу на місяць (що становить 0,357 грн на день на одну особу). Відповідно до рішення виконавчого комітету Монастириської міської ради від 22 березня 2019 р. № 54 «Про затвердження тарифів на послуги з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів» з 15 травня 2019 р. для населення діяв тариф в розмірі 16,76 грн за 1 особу на місяць (що становить 0,551 грн на день на одну особу). Відповідно до рішення виконавчого комітету Монастириської міської ради від 21 лютого 2017 р. № 17 «Про затвердження тарифів на послуги централізованого водопостачання» з 15 березня 2017 р. для населення діяв тариф в розмірі 11,78 грн за 1 3\~ води. Відповідно до рішення виконавчого комітету Монастириської міської ради від 03 березня 2018 р. № 23 «Про затвердження тарифів на послуги централізованого водопостачання» з 01 квітня 2018 р. для населення діяв тариф в розмірі 14,61 грн за 1 3\~ води. Відповідно до рішення виконавчого комітету Монастириської міської ради від 22 квітня 2019 р. № 53 «Про затвердження тарифів на послуги централізованого водопостачання» з 15 травня 2019 р. для населення діяв тариф в розмірі 19,00 грн за 1 3\~ води. Відповідно до рішення виконавчого комітету Монастириської міської ради від 11 березня 2020 р. № 34 «Про затвердження тарифів на послуги централізованого водопостачання» з 01 квітня 2020 р. для населення діяв тариф в розмірі 22,38 грн за 1 3\~ води. Як вбачається із розрахунку щомісячних нарахувань і оплати послуг Комунального підприємства «Монастириський комунсервіс», за період з 01 червня 2018 року по 01 липня 2021 року, заборгованість за адресою: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , за водопостачання становить 16882,26 грн, а за послуги з вивезення та знешкодження побутових відходів 2231,84 грн. Відповідно до підпункту 1 договору від 15 липня 2017 р. споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 7 указаного договору передбачено, що послуги оплачуються не пізніше 10 числа наступного місяця. Отже, наявна у відповідача [PERSON] заборгованість за водопостачання та вивезення й знешкодження побутових відходів свідчить про невиконання ним договірних зобов`язань, чим порушуються вищезазначені умови договору. Боржником в повній мірі не вноситься плата за водопостачання та вивезення й знешкодження побутових відходів з червня 2018 року по липень 2021 року, через що станом на 01 липня 2021 р. виникла заборгованість у розмірі 19114,10 грн (дев`ятнадцять тисяч сто чотирнадцять гривень 10 коп). Окрім цього позивачем проведено інфляційне нарахування за прострочення оплати послуг з централізованого водопостачання на суму 1787,30 грн; нарахування 3% річних від простроченої суми за оплату послуг з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів на суму 674,54 грн, проведено інфляційне нарахування за прострочення оплати послуг з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів на суму 235,17 грн та проведено нарахування 3% річних від простроченої суми за оплату послуг з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів на суму 89,12 грн. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов слід задоволити, виходячи з такого. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги», статтею 1 якого унормовано, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Водопостачання цілодобове забезпечення споживача холодною питною водою належної якості, що подається в необхідних обсягах з приєднаної мережі в приміщення або до водорозбірної колонки. Водовідведення послуга, яка передбачає відведення стічних вод з територій промислових, жилих будівель (квартири, приватного будинку) за допомогою інженерних санітарно-технічних приладів та каналізаційної мережі. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Крім того, обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з положення частини першої статті 11 Цивільного кодексу України про те, що цивільні права та обов`язки випливають із дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам частини третьої статті 6, статей 627, 630 ЦК України та статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, Постанові Великої палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 904/7183/17. Отже, доводи відповідача про те, що з відповідачем договір на утримання будинку та прибудинкової території не укладався не заслуговують на увагу, оскільки відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку сплачувати внески на утримання будинку та прибудинкової території . Більше того, навіть факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Як свідчить тлумачення статті 526 Цивільного кодексу України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено п. 5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлено згідно з рішеннями виконавчого комітету Монастириської міської ради. Діючи в правовідносинах належним чином, відповідач мав оплачувати одержані ним послуги згідно затверджених тарифів. Як встановлено судом, відповідач у період з липня 2018 року по липень 2021 року послуги в повному обсязі не оплачував. У зв`язку з цим за цей період виникла заборгованість в сумі 19114,10 коп. Дана сума заборгованості нарахована відповідно до тарифів, затверджених вказаними вище рішеннями виконавчого комітету Монастириської міської ради, а тому підлягає до стягнення з відповідача. Щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат. Безпідставними є покликання відповідача на те, що він став власником житлового будинку з 16 листопада 2017 року, адже він набув права власності на нерухомість в порядку спадкування на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У відповідності до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином відповідач став власником вказаного спадкового майна з часу відкриття спадщини, тобто з 25 квітня 2017 року, не залежно від часу документального оформлення спадкових прав. Окрім цього, відповідач у відзиві посилається на те, що про договір про надання послуг з водопостачання холодної води і водовідведення та вивіз побутового сміття від 15.07.2017 року № 451 він дізнався у травні 2021 року. Одним з основоположних принципів цивільних правовідносин є добросовісність (стаття 3 Цивільного кодексу України). Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору, прогнозованістю і передбачуваністю поведінки сторони договору. Згідно принципу добросовісності забороняється суперечлива поведінка сторони договору. Суперечливість, зокрема, виявляється у невідповідності вчинків (дій) особи її попереднім заявам (діям) або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Суд звертає увагу, що в даному спорі правова позиція відповідача непослідовна та суперечлива, оскільки як слідує із матеріалів справи, відповідач у 2017 році споживав комунальні послуги і частково оплатив заборгованість (а.с. 12). Окрім цього, сім`ї відповідача з листопада 2017 року по квітень 2018 року надавались субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, що підтверджується листом про надання інформації від 06.09.2021 року (а.с. 98). У зв`язку з наведеним, суд не погоджується, як з необґрунтованими, із доводами відповідача, що перекреслюють попередньо вчинені ним дії пов`язані з оплатою житлово-комунальних послуг згідно договору від 15.07.2017 року № 451. У позовній заяві (уточненнях) позивач вказав, що, окрім повернення боргу за надані ним послуги, відповідач має сплатити позивачеві три проценти річних й інфляційні втрати та надав розрахунок, згідно з яким нарахував три проценти річних й інфляційні втрати за період прострочення з липня 2018 року до липня 2021 року включно. У статті 625 Цивільного кодексу\~України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (пункт 45). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 Цивільного кодексу України). Навіть за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу\~України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач, як встановив суд, прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Окрім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 2270, 00 гривень понесених позивачем судових витрат із сплати судового збору. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved