Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

Позивач акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» борг за кредитним договором № ODXRRXI13670280 від 19.05.2008 у розмірі 11509 грн. 08 коп. станом на 02.03.2018. Також просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп., як сплачений судовий збір при поданні позову. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору № ODXRRXI13670280 [PERSON] , 19.05.2008 року отримала кредит у розмірі 916 грн. 75 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов`язків Закритого Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», у зв`язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача на Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк». 17.07.2009 року проведено реєстрацію вказаних змін. Відповідач підтвердила свою згоду про те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та банком Договір що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором відповідач станом на 02.03.2021 має заборгованість у розмірі 11509 грн. 08 коп., яка складається з наступного: 37,33 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 99 грн. 04 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 10348 грн. 47 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи, відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 524,24 - штраф (процентна складова). Ухвалою від 31.07.2020 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного з викликом сторін Ухвалою суду від 14.04.2022 року було змінено назву позивача «Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»» на назву «Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Представник позивача за довіреністю Ткач Я.О. в судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення по справі не заперечують. Відповідач, в судове засідання не з`явилась. Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить її підпис в рекомендованому повідомленні про отримання поштового відправлення. Крім того, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлялась шляхом виклику через офіційний веб-сайт Котовського міськрайонного суду Одеської області. Тому суд вважає відповідачку належно сповіщеною про час і місце розгляду справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до укладеного договору № ODXRRXI13670280 [PERSON] , 19.05.2008 року отримала кредит у розмірі 916 грн. 75 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов`язків Закритого Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», у зв`язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача на Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк». 17.07.2009 року проведено реєстрацію вказаних змін. На підтвердження укладення кредитного договору позивачем надана копія анкети позичальника та копія заяви позичальника № ODXRRXI13670280 від 19.05.2008, згідно якої [PERSON] виявила бажання отримувати послуги АТ КБ «ПриватБанк». До Анкети-заяви та заяви позичальника позивач додав Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), розрахунок заборгованості за договором № ODXRRXI13670280 від 19.05.2008, укладеного між Приват-Банком та клієнтом [PERSON] , станом на 02.03.2018, копію паспорта громадянина України відповідача, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копію банківської ліцензії №22 від 05.10.2011, витяг із статуту Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Будь-яких інших документів суду не надано, ніяких клопотань з цього приводу позивачем заявлено не було. У заяві позичальника зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. У заяві позичальника зазначено, що банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 916 грн. 80 коп. строком на 12 місяців з 19.05.2008 по 19.05.2009 включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4,0% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 152 грн.80 коп. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 12 грн. 38 коп., в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ). Далі повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 83 грн. 91 коп. для погашення заборгованості за кредитом. Яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії. А також інших витрат згідно з Умовами. При порушенні відповідачем зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої визначений у п. 5.1 Умов, а саме: у розмірі 0,15% від суми платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. До зазначеної заяви позичальника банк додав витяг з Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Доданий до позову витяг з Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не засвідчений належним чином та не містить будь-яких позначок, які б вказували на ознайомлення відповідача із саме цими за змістом Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), що не може вважатися належним та допустимим доказом. Крім того, у анкеті позичальника не ідентифіковано, що Умови та Правила надання банківських послуг, додані до позову, є чинними на момент підписання відповідачкою такої заяви і що саме з ними вона була ознайомлена. Згідно з правовою позицією Верховного суду України сформованих у справі № 6-16цс15 від 11.03.2015 року, у якій зазначається, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника. Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 10 червня 2015 року у справі № 6-698цс15, від 01 липня 2015 року у справі №6-757цс15. Таким чином, доданий до позовної заяви витяг з Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) суд не приймає як належний та допустимий доказ існування між банком та відповідачем [PERSON] кредитних відносин із чітко визначеними істотними умовами договору. Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 0,00 грн., в тому числі залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом -0,00 грн., загальний залишок заборгованості за процентами 37 грн., 33 коп., в тому числі залишок заборгованості за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом 37 грн. 33 коп., заборгованість з комісії - 99 грн. 04 коп., в тому числі за простроченою комісією - 99 грн.04 коп., загальна сума нарахованої пені 10348 грн. 47 коп., всього заборгованості за кредитом 10484 грн. 84 коп., а також штрафи 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 524,24 - штраф (процентна складова). Всього заборгованість за кредитом 11509 грн. 08 коп. Статтею 534 ЦК України визначено черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням, згідно якої у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що наявність у відповідача заборгованості за відсотками, пенею та комісії можлива лише за наявності основної заборгованості за кредитом («тілом» кредиту), яка, згідно матеріалів справи складає 0,00 грн., тобто відсутня. Крім цього, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є документом, який би відповідав вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положення про організацію операційної діяльності в банках України, створений в односторонньому порядку без участі відповідача і тому не може бути визнаним як належним та допустимим доказом по справі. Зазначене узгоджується з позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 30 січня 2018 у справі №161/16891/15ц. Позивачем не надано до суду первинні банківські документи - виписки по особовим рахунках про рух коштів відповідача. Отже, наданий представником позивача розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суду дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, не підтверджені жодними належними та допустимим доказами, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed