Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

Позивач звернулись до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем по день смерті, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, та визнання права власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав наведених у позові. Представник третьої особи, адвокат Мороз Є.Є., в судовому засіданні проти позову заперчив, просив суд провадження по справі закрити так як відповідач є неналежною особою. Від відповідача, Щербанівської сільської ради Полтавського району надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі, проти задоволення позову не заперечують. Від Полтавської РДНК до суд надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі. При вирішенні справи по суті поклались на розсуду суду. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт проживання однією сім`єю позивачки [PERSON] та померлого [PERSON] як такі, що спільно проживали, вели спільне господарство та спільні витрат та інше. Заслухавши пояснення сторін, їх представників та покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Судом встановлено, що [INFO] , помер гр. [PERSON] , [INFO] у віці 58 років, про що зароблено відповідний актовий запис № 1487, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.11, том 1). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 05.06.2007 року (серія [NUMBER] ), встановлено, що 05.06.2007р., гр. [PERSON] розлучився із гр. [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №93 (а.с.10, том 1). Також встановлено, що позивач, [PERSON] , [INFO] (паспорт серія [NUMBER] , виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 14.08.1996 року, ідентифікаційний № [NUMBER] ), що зареєстрована за адресою [ADDRESS] з червня 2007 року почала разом проживати з гр. [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка в цивільному шлюбі в гуртожитку за місцем проживання позивачки. Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] вели разом одне господарство, робили ремонт у кімнатах гуртожитку, разом їздили на дачу, яку успадкувала позивачка після своїх батьків у с. Старі Санжари де разом вирощували квіти, ремонтували будинок. Відповідно Довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру дата реєстрації: 06.10.2010 року місцем реєстрації [PERSON] було [ADDRESS] . Згідно Договору №3 про найм житлового приміщення у гуртожитку від 16.02.2015 року, встановлено, що наймодавцем за ордером поселення в гуртожитку зазначено, що членам сім`ї позивачки є її син та чоловік [PERSON] у користуванні яких знаходиться житлове приміщення в кімнатах №№ 914-913. Також із Договору №82 найму житлового приміщення у гуртожитку від 03.08.2020 року, встановлено, що договір було пролонговано, де також зазначено, що [PERSON] , як наймач надав членам своєї сім`ї сину та [PERSON] у користування житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , де вони продовжували жити разом як родина у фактичних відносинах як чоловік та жінка в цивільному шлюбі без його реєстрації. Згідно Довідки №631 від 17.12.2020 року Державного навчального закладу «Полтавський центр професійно-технічної освіти», що є балансоутримувачем гуртожитку зазначено, що [PERSON] дійсно зареєстрована в учнівському гуртожитку за адресою: [ADDRESS] кімнати №№ 909, [ADDRESS] , [ADDRESS] та згідно заяви [PERSON] від 09.01.2015 року разом з Позивачем проживав померлий [PERSON] (без реєстрації). Щербанівською сільською радою Полтавського району 17.12.2021 року складено Акт обстеження матеріально-побутових умов Позивача за місцем реєстрації у гуртожитку у складі комісії: депутат Щербанівської сільської ради Безлюдний О.С., сусідкою [PERSON] що мешкає у [ADDRESS] та сусідкою [PERSON] , що мешкає у кім. 910 нашого гуртожитку, де зазначено, що [PERSON] мав фактичне місце проживання з Позивачем. Відповідно Довідки на підтвердження фактичного місця проживання виданої Виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області №5304 від 17.12.2020 року зазначено, що громадянин [PERSON] дійсно проживав без реєстрації (згідно акту обстеження) з громадянкою [PERSON] разом та вели спільне господарство по день його смерті до [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 при встановленні судами факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до дня смерті (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати положення ст. 3 СК України, відповідно до якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а також те, що сім`я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Суд вважає, що за 13 років проживаючи однією сім`єю між позивачкою, [PERSON] та [PERSON] склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. За таких підстав суд, вважає, що у судовому засіданні встановлено факт того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу понад п`ять років з 2007 року по 04.12.2020р., тому заявлені вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач на власний розсуд визначає таку особу, яка і стає відповідачем, про що зазначається в позовній заяві. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у межах даної справи самостійно визначила відповідачем Щербанівську сільську раду Полтавського району Полтавської області, в позовних вимогах щодо спадкування. У постановах Верховного Суду від 10 листопада 2021 року в справі №759/19779/18 та від 19 січня 2022 року в справі №280/4/18 вказано, що: «у справах про визнаний права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування». Також встановлено, що у зв`язку з відкриттям спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини звернулися його рідні: матір [PERSON] та син [PERSON] та факт наявності родинних відносин підтверджено належними доказами, зокрема свідоцтвами про народження, заявами про прийняття спадщини та витягом Про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі №62995783 від 22.12.2020. Як встановлено судом, приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Цвітохою Ю.М., після померлого [PERSON] заведено спадкову справу за № 62995783 у Спадковому реєстрі, №40/2020. Отже, суд вважає, що спадкоємцями після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину, є його матір та син, які не були залучені позивачем до участі у справі як відповідачі. Відповідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцемзнаходженням майна або основної її частити. Окрім цього, як встановлено судом, земельні ділянки які належать померлому [PERSON] , знаходяться пожа межами Полтавського району, що виключає підсудність Полтавського районного суду щодо питання спадщини. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача, Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. За таких підстав у задоволенні позовних вимог [PERSON] у частині визнання права власності на спадкове майно, слід відмовити через неналежний склад відповідачів у справі. На підставі викладеного та

Outcome: partial