Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна, в якому просила суд поділити спільне сумісне майно, виділивши у власність [PERSON] 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 23,8 кв.м., стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.08.2021. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу сторони набули у спільну сумісну власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується: Договором переуступки права вимоги до Договору про сплату пайових внесків у ЖБК "Новобудова-7" №1.04.1.045 від 02.02.2016, укладеним 13.04.2016 між [PERSON] та [PERSON] , третя особа - ЖБК "Новобудова-7" предмет договору: право вимоги до третьої особи на отримання у власність квартири [ADDRESS] (секція №4); Договором №1.04.1.045 від 02.02.2016 про сплату пайових внесків, укладеним між [PERSON] та ЖБК "Новобудова-7"; Додатковою Угодою від 21.02.2018 до Договору про сплату пайових внесків у ЖБК "Новобудова-7" №1.04.1.045 від 02.02.2016; Актом прийому-передачі від 21.02.2018 до Договору про сплату пайових внесків у ЖБК "Новобудова-7" №1.04.1.045 від 02.02.2016; Довідкою ЖК "Європейський квартал" №4/99 від 21.02.2018, про те, що [PERSON] є асоційованим членом Житлово-будівельного кооперативу "Новобудова-7" та згідно Договору про сплату пайових внесків у ЖБК "Новобудова-7" №1.04.1.045 від 02.02.2016 року повністю вніс пайовий внесок у сумі 477040,00 грн. на будівництво квартири. Право власності на дане нерухоме майно зареєстроване за [PERSON] . Оскільки вказана квартира була придбана сторонами під час перебування у шлюбі, тому є спільним майном подружжя і позивач вважає, що має право на Ѕ частку вказаної квартири, тому звернулася з даним позовом до суду. До судового засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Якименко О.О. не з`явилися, однак надали суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, однак на адресу суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав повністю. Вважає, що відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу. Враховуючи заяву відповідача про визнання позову та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 14.12.2007 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.08.2021 (а.с. 6, 7). Від сумісного життя сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). В період шлюбу сторони набули у спільну сумісну власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується: Договором переуступки права вимоги до Договору про сплату пайових внесків у ЖБК "Новобудова-7" №1.04.1.045 від 02.02.2016, укладеним 13.04.2016 між [PERSON] та [PERSON] , третя особа - ЖБК "Новобудова-7" предмет договору: право вимоги до третьої особи на отримання у власність квартири [ADDRESS] (секція №4); Договором №1.04.1.045 від 02.02.2016 про сплату пайових внесків, укладеним між [PERSON] та ЖБК "Новобудова-7"; Додатковою Угодою від 21.02.2018 до Договору про сплату пайових внесків у ЖБК "Новобудова-7" №1.04.1.045 від 02.02.2016; Актом прийому-передачі від 21.02.2018 до Договору про сплату пайових внесків у ЖБК "Новобудова-7" №1.04.1.045 від 02.02.2016; Довідкою ЖК "Європейський квартал" №4/99 від 21.02.2018, про те, що [PERSON] є асоційованим членом Житлово-будівельного кооперативу "Новобудова-7" та згідно Договору про сплату пайових внесків у ЖБК "Новобудова-7" №1.04.1.045 від 02.02.2016 року повністю вніс пайовий внесок у сумі 477040,00 грн. на будівництво квартири. Право власності на дане нерухоме майно зареєстроване за [PERSON] (а.с. 16-26). На а.с. 13-15 міститься технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частина 1 ст. 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та ст. 372 ЦК України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ст. 372 ЦК України). Отже, у розумінні ст. ст. 60, 70 СК України квартира за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю сторін, частки яких у власності рівні. Враховуючи те, що квартира за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю сторін, частки яких рівні, а також з урахуванням визнання заявленого позову відповідачем, суд вважає за можливе розділити спільне майно подружжя і визнати за [PERSON] в порядку розподілу майна, придбаного в період шлюбу з [PERSON] , право власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , а іншу 1/2 частку вказаної квартири залишити у власності [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом було сплачено судовий збір у розмірі 3225 грн., відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, тому відповідно до ст. 142 ЦПК України слід повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 1612,50 грн. Решту суми понесеного судового збору в розмірі 1612,50 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з приписами пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати (крім судового збору), пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат та враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, про що неодноразово вказувалося Верховним Судом. Визначаючись з розподілом витрат позивача на правничу допомогу, суд враховує, що [PERSON] скористалася правовою допомогою адвоката Якименка О.О. по вказаній справі, про що свідчить договір про надання правової допомоги від 09.11.2021, на підставі якого позивач сплатила за послуги адвоката кошти в розмірі 10000 грн., що підтверджується квитанцією №б/н від 09.11.2021 (а.с. 70-71). Згідно наданої адвокатом Якименком О.О. довідки встановлено, що ним по справі виконано наступне: збирання доказів, підготовка та складання позовної заяви - 10 год.; підготовка та складання заяв - 3 год; подача в суд процесуальних документів, участь - 1 год. (а.с. 70). В свою чергу, зважаючи на письмові заперечення відповідача щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу, а також на те, що відповідач позовні вимоги визнав до початку розгляду справи по суті, оцінюючи розмір витрат позивача на правову допомогу (10000 грн.) на предмет їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову, а також з огляду на розумну необхідність судових витрат позивача в сумі 10000 грн. для цієї конкретної справи, суд вважає неспівмірним та звищеним розмір позивача на оплату правничої допомоги в суді першої інстанції по цій справі у розмірі 10000 грн. з урахуванням незначної складності справи; часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягу наданих адвокатом послуг; ціни позову, фінансового стану сторін, тому необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 4000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а в стягненні решти суми витрат на правову допомогу відмовити.

Outcome: approved