Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дати подання позову і до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення дитиною 23 річного віку, обґрунтовуючи підставність позову тим, що вона [PERSON] є дочкою [PERSON] . На даний час вона досягла повноліття утім продовжує навчання у Вищому художньо-професійному технічному училищі №5 м. Вінниці, на факультеті - реставратор декоративно художніх фарбувань, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, яку в добровільному порядку відповідач не надає, хоча є фінансово спроможним, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом. Відповідач у визначений судом строк не подав до суду відзиву. Ухвалою суду від 16.02.2022 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, за клопотанням позивача було витребувано докази на підтвердження матеріального становища відповідача щодо яких позивач мала складнощі. У визначений судом строк відповідач не надав до суду зустрічного позову та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, тому суд здійснює розгляд справи у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що згідно із свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.4), батьками [PERSON] , [INFO] , зазначено - [PERSON] та [PERSON] , який є відповідачем. Із довідки виданої Вищим художньо-професійним технічним училищем №5 м. Вінниці від 18.01.2022 за №60 (а.с. 5), [PERSON] є студенткою 1 курсу факультету реставратор декоративно художніх фарбувань, маляр, термін навчання становить з 01.09.2021 по 30.06.2023. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання регулюються Главою 16 СК України. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України). Встановлені судом обставини підтверджують право позивача на звернення до суду із даним позовом. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги визначений зокрема у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При цьому, при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Аналогічний висновок міститься у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Обов`язок щодо доведеності обставин вказаних у позові чи відзиві покладено на сторони спору та визначено ст.76, 77, 81 ЦПК України. Аналізуючи зібрані у справі докази, судом встановлено, що позивач досягла повноліття, навчається у вищому навчальному закладі, строк якого визначено до 30.06.2023, матеріали справи не містять доказів, що остання має самостійний заробіток (дохід), майно. Приймаючи до уваги, що іншого не встановлено, а позивач навчається на денній формі навчання, отож слід дійти висновку, що остання потребує матеріальної допомоги. Вирішуючи питання щодо можливість батька надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, суд враховує, що відповідач не надав відзиву у межах визначеного судом строку, не надав доказів на спростування обставин наведених у позові. Водночас за клопотанням позивача суд витребовував докази на підтвердження матеріального стану відповідача. Згідно відомостей отриманих судом з Липовецького відокремленого підрозділу КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» (а.с.17) реєстрація права власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] не проводилась. З відомостей наданих Головним управлінням ДПС у Вінницькій області від 17.03.2022 про доходи [PERSON] за період з 1 кварталу по 4 квартал 2021 року відсутня інформація про доходи (а.с. 21). Відповідно до інформації наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області Управління надання адміністративних послуг Відділ №1, від 12.04.2022 за №906/475-22 (а.с.32) слідує, що згідно Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі по Липовецькому району , станом на 01.01.2013 на громадянина [PERSON] запису про реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не виявлено (а.с. 32). Згідно листа-відповіді від 15.04.2022 за №22 наданої Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації КП «ВООБТІ» не має можливості надати інформацію про адреси нерухомого майна [PERSON] в зоні дії підприємства, оскільки не зазначена адреса об`єктів нерухомого майна, які належать останньому (а.с. 36). Як слідує з із відповіді отриманої з Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 25.04.2022 за №911/475-22 (а.с. 37), земельних ділянок (паїв) зареєстрованих на ім`я [PERSON] на території сільських (селищних), міських рад Вінницького району Вінницької області 0520600000, 0210100000, 052120000, 0522200000, 0524500000 - не виявлено. Отож доводи позивача наведені у позові щодо матеріальної спроможності відповідача спростовано доказами зібраними за її клопотанням. Водночас суд враховує, що відповідач [PERSON] є особою пенсійного віку. В силу ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого пенсійного віку, або особи з інвалідністю І, ІІ, ІІІ груп, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону, незалежно від того, чи призначена їм пенсія. Матеріали справи не містять доказів, що відповідач є працездатним та має заробіток, який дозволив би йому утримувати себе та свою повнолітню дитину. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов не доведений, що є підставою для відмови в його задоволенні. Питання судових витрат, суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: dismissed