Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до Одеської міської ради, третя особа Малиновська державна нотаріальна контора у місті Одесі про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та просить суд визначити додатковий строк для подачі [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , [INFO] .\~Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: житлова квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 36,8 кв. м; садовий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] [ADDRESS] , для ведення садівництва, загальною площею 0,060 га. Про наявність спадкового майна їй стало випадково через декілька місяців після його смерті під час ознайомлення з особистими документами батька, які залишилися після його смерті. Згідно з відомостями, що містяться у свідоцтві про смерть її батька, [PERSON] , виданого 09 травня 2021 року Виконавчим комітетом Даченської сільської ради Біляївського району Одеської області, визначено, що місцем його смерті є місто Роздільне Роздільнянського району Одеської області, в якому на момент смерті він проживав сам, так як вона у цей час разом зі своєю сім`єю проживала за адресою: [ADDRESS] . Всі правовстановлюючі документи на об`єкти нерухомості, які належали її батьку до смерті знаходились в нього, та їй не було відомо про них. Крім цього, дізналась, що її батьком за життя 24 лютого 2011 року було складено заповіт на її ім`я. Після поховання батька вона не зверталась до нотаріуса для оформлення спадщини після його смерті, так як вважала, що її батько не набув майна та майнових прав, які потребують нотаріального оформлення. Однак, нещодавно, вивчаючи особисті документи батька, до яких отримала доступ через декілька місяців після його смерті, встановила, що батько мав право приватної власності на вказане вище нерухоме майно. 23 листопада 2021 року вона звернулась до державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори Ігнатенко М.М. з проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно її померлого батька. 24 листопада 2021 року державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори Ігнатенко М.М. прийняла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропущенням строку на звернення із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, нею було пропущено строк для прийняття спадщини після смерті батька. Окрім того зазначає, що у неї був розлад здоров`я у вигляді розладу адаптації F43.2, що підтверджується відповідною довідкою. Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить розглянути справу у відсутності представника позивача та не заперечує проти заочного розгляду справи, про що надав письмове клопотання. Представник відповідача в призначене судове засідання не з`явився, повідомлявся заздалегідь належним чином, причини неявки суду не повідомляв. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином. Надав суду заяву про слухання справи у його відсутності. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.05.2021 року Виконавчим комітетом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис № 81. (а.с. 9,10) За життя [PERSON] склав заповіт від 24.02.2011 року, згідно якого заповів все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день його смерті буде належати йому, та на що за законом матиме право заповів своїй доньці [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). З наданих матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником наступного нерухомого майна: житлова квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 36,8 кв. м; садовий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 90,7 кв. м; земельна ділянка, розташована на території СТ «Червоний Жовтень» Дачненської громади (колишня с/рада Єгорівська) Біляївського району (колишнього Роздільнянського район), для ведення садівництва, загальною площею 0,060 га. (а.с. 20,21,22-23,31,32) Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~статті 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою\~статті 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1223,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 24.11.2021р. постановою державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом до майна [PERSON] , померлого [INFO] відмовлено, оскільки в строки, що передбачені ст. 1270 ЦК України [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не зверталась, у зв`язку з чим, нею було пропущений строк для прийняття спадщини і вона вважається такою, що не прийняла спадщину. (а.с. 18) Позивач в позові наголошує на тому, що їй не було відомо про існування заповіту, тому не виникало право на здійснення дій щодо прийняття спадщини, і тільки після того, як їй стало відомо про існування заповіту, у позивача з`явилось право звернутись із відповідною заявою до нотаріуса. Окрім того позивач наголошувала, що їй не було відомо про наявність у її померлого батька будь-якого нерухомого майна. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд наголошує, що прийняття спадщини є вольовою дією спадкоємця, за виключенням тих випадків, коли спадщина вважається прийнятою спадкоємцем в силу прямої вказівки закону та за умови, що він не відмовився від її прийняття. Право на прийняття спадщини є строковим, а перебіг цього строку починається з часу відкриття спадщини й спливає через шість місяців. Впродовж цього строку, спадкоємець має право прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Якщо він не вчиняє жодної із цих дій, закон визнає його таким, що спадщину не прийняв, тобто не набув відповідних прав та обов`язків спадкодавця. Проте, законодавець допускає можливість існування таких обставин, які перешкоджають волевиявленню спадкоємця на прийняття спадщини у відведений для цього законом строк. За таких обставин не вчинення спадкоємцем дій направлених на набуття спадщини знаходяться поза його волею. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон надає йому можливість за домовленістю із спадкоємцями, які прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини поза межами шестимісячного строку і не залежно від поважності причин та тривалості пропуску такого строку, Якщо ж така згода відсутня, він має право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви, але при цьому зобов`язаний довести поважність причин пропуску строку. Відповідно ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця саме на вчинення дій із прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, 23.08.2017 року у справі №6-1320цс17. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Позивач не звернулась із заявою про прийняття своєчасно через те, що їй не було відомо про наявність майна у її померлого батька на яке б вона претендувала, а також їй було не відомо про наявність заповіту. Правовстановлюючі документи та заповіт вона знайшла в речах батька через декілька місяців після його смерті. Окрім того позивач наголошувала, що місцем смерті її батька є м. Роздільне Роздільнянського району Одеської області, в якому на момент смерті він проживав сам, так як вона у цей час разом зі своєю сім`єю проживала за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою медичної установи «VITA SANA CLINIC» від 16 вересня 2021, складеної лікарем [PERSON] , у позивача мав місце розлад здоров`я у вигляді розладу адаптації F43.2. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, судом досліджено поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, в зв`язку з чим вважає, що є всі правові підстави для визнання поважними причини пропуску [PERSON] строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272\~ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved