Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та зобов`язання вчинити певні дії. Вимоги обґрунтовувала тим, що вона звернулась із заявою до Шевченківського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з метою відновлення та збереження свого етнічного німецького походження з подальшим впорядкуванням документів для реалізації особистих прав, належати до німецького народу та отримання можливості користуватися окремим пільгами та гарантіями, передбаченими діючим законодавством Німеччини для громадян колишніх радянських республік німецького походження, і просила внести зміни до: -Актового запису про шлюб, укладеного 13 грудня 1986 року між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис за № 1540 від 13.12.1986 року, складеного Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, інформацію про національність нареченої (дружини) з «росіянка» на «німкеня»; -Актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , місце народження - м.Кременчук, Полтавської області, актовий запис №792 від 20 червня 1991 р., складеного Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, інформацію про національність матері [PERSON] з «росіянка» на «німкеня». Крім того, [PERSON] зверталась і до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з аналогічною заявою, оскільки реєстрацію зазначених актових записів про шлюб та народження здійснювалися саме у цьому відділі РАЦС. Однак, відповідачі відмовили у задоволенні її заяв з посиланням на те, що не виявлені розбіжності у актових записах, а також у зв`язку з тим, органи ДРАЦС відповідно до законодавства України не здійснюють внесення змін до актового запису громадян щодо етнічного походження. Представник позивача адвокат Пономаренко В.В. позов підтримала з підстав, зазначених у ньому, і просила задовольнити, справу слухати без її участі. Відповідач - Шевченківський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) направив до суду відзив, в якому заперечував у задоволенні позову, та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив у задоволенні позову відмовити. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на адресу суду направив відзив в якому обгрунтував свої заперечення проти позову, просив справу слухати без його участі, проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Третя особа [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов [PERSON] задовольнити. Ухвалою судді від 09.02.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Суд, дослідивши надані матеріали справи, встановив такі фактичні обставини: [INFO] народилася [PERSON] у с. Іловка, Смоленського району, Смоленської області РФ (на дату народження - РСФСР у складі СРСР). 13 грудня 1986 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом за № 1540. Після укладення шлюбу взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 23.11.2021 року, виданого Шевченківським ВДРАЦС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) вбачається, що прізвище нареченої « [PERSON] », ім`я « [PERSON] », по-батькові « [PERSON] », дата народження [INFO] , після реєстрації шлюбу прізвище « [PERSON] », в графі національність «росіянка». Від цього шлюбу [INFO] в них народилась донька - [PERSON] , про що Автозаводським районним відділом РАЦС м. Кременчука Полтавської області зроблено актовий запис №792 (на дату народження - УРСР у складі СРСР). З даного актового запису вбачається, що батьками третьої особи вказані: батько - [PERSON] , українець; мати - [PERSON] , росіянка. Із повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] від 07.12.2021 року, виданого Шевченківським ВДРАЦС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) підтверджується інформація про дату народження [PERSON] , прізвища, ім`я та по-батькові її батьків, їх національність, що вказані у Свідоцтві про народження на ім`я [PERSON] 05 червня 2019 року Відділом записів актів цивільного стану Адміністрації муніципальної освіти «Смоленський район» Смоленської області РФ [PERSON] було повторно видано свідоцтво про народження, з якого вбачається, що батьками позивача вказані: батько - [PERSON] , росіянин; мати - [PERSON] , німкеня. Крім того, 02 березня 2020 року у Відділі записів актів цивільного стану Адміністрації муніципальної освіти «Смоленський район» Смоленської області РФ Макаренкова С.О. отримала довідку про народження №А-00183, із якої вбачається, що вона народилася [INFO] у с. Іловка, Смоленського району, Смоленської області РФ (на дату народження - РСФСР у складі СРСР). Батьками позивача у довідці вказані: батько - [PERSON] , росіянин; мати - [PERSON] , німкеня. 18 жовтня 2017 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було повторно видано [PERSON] свідоцтво про розірвання шлюбу 08 грудня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстровано Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №666, з якого вбачається, що після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». Із архівних довідок, виданих Державною установою «Комітет по правовій статистиці та спеціальним облікам генеральної прокуратури республіки Казахстан» про примусове виселення та строки перебування під наглядом в умовах обмеження прав та свобод (на спецпоселенні) за супровідним листом від 21.10.2021 р. №2-20-21-10857 вбачається, що [PERSON] , 1918 р.н., яка є бабусею позивача [PERSON] за національністю «німкеня», уродженка с.Росштадт, Мостовського району Одеської області разом із матір`ю позивачки [PERSON] - [PERSON] ( [PERSON] ) були примусово виселені з місця народження та прибули в серпні 1945 року на спецпоселення в колхозі м.Буденого Джурунського району Актюбінської області Каз ССР (як зазначено у картці). Зняті з обліку на підставі наказу МВС СРСР від 16 грудня 1955 року. Довідкою №1/26-12/2021 визначено, що [PERSON] з 1996 року є членом громадської організації «Кременчуцького товариства німців «Відергебурт», яка сприяла розвитку та здійснювала підтримку німецької культури, відвідувала курси німецької мови, та здобула рівень А2 та В1 згідно загальноєвропейських рекомендацій з мовної освіти. Листом відповіддю №270/20.22-09 від 24.12.2021 р. було відмовлено у внесенні змін до вищезгаданих актових записів з мотивів того, що питання встановлення та зміни національності не відноситься до компетенції органів державної реєстрації актів цивільного стану, так як Указом Президента України від 27.01.1999 року №70/90 «Про зміни та визнання такими, що втратили чинність та був відмінений Указ Президента України від 31.12.1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності». Також в листі зазначено, що відповідно до ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VI від 01.07.2000 року та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, відділи державної реєстрації актів цивільного стану вносять зміни в актові записи цивільного стану при наявності відповідних документів, якщо під час реєстрації актів цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості). Будь-які помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості) у вищезгаданих актових записах відсутні. Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Разом з тим актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України; далі - ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо (частина друга статті 49 ЦК України). Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України від 1 липня 2010 року № 2398-VI Про державну реєстрацію актів цивільного стану (далі - Закон № 2398-VI). Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом ДРАЦС за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган ДРАЦС складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону № 2398-VI). Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), за змістом пунктів 1.1, 1.5 яких внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами ДРАЦС України, проводиться за заявами громадян відділами ДРАЦС у випадках, передбачених чинним законодавством. Підставами для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та рішення, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду (підпункти 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 Правил). Таким чином, органи ДРАЦС за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін. Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення). За приписами ч. 4 ст. 315 ЦПК України коли вбачається спір про право, справа вирішується в позовному проваджені за загальними правилами судочинства. Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України 31 грудня 1991 року № 24 Про порядок зміни громадянами України національності від, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99. Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України Про національні меншини в Україні . Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно ст. 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки. Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні. Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону Про національні меншини в Україні . Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу. Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 ЦК України) Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо (частина друга статті 49 ЦК України). Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених в Аналізі судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від 19 червня 2013 року зазначено, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності до певної національності. Аналогічна позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі за № 398/4017/18. Таким чином, органи ДРАЦС за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін. Судом не встановлено неправильність записів в актових записах, зокрема в актовому записі про шлюб позивача, а також в актовому записі про народження третьої особи - [PERSON] , а тому підстав для покладання на відповідача - Шевченківський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зобов`язання внестизміни до актових записів про національність позивача - відсутні. Відповідно до п. 1.1. розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Діяльність та повноваження відповідачів чітко визначені законодавством України, відповідно до якого внесення змін до актового запису цивільного стану належить до його компетенції. Суд не може перебирати на себе функції суб`єкта владних повноважень та зобов`язати відповідача прийняти рішення на користь позивача. Відмова органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис, як дія суб`єкта владних повноважень, може бути оскаржена до суду у порядку адміністративного судочинства. Суд вважає за необхідне зазначити, що в свідоцтві про народження позивача [PERSON] наявна відмітка про національність її матері [PERSON] - німкеня. Окрім того, інформацією з архівних довідок про примусове виселення та строки перебування під наглядом в умовах обмеження прав та свобод (на спецпоселенні), виданих Державною установою «Комітет по правовій статистиці та спеціальним облікам генеральної прокуратури республіки Казахстан» за супровідним листом від 21.10.2021 р. №2-20-21-10857 підтверджуються ступінь родинних стосунків [PERSON] , 1918 р.н., уродженки с.Росштадт Мостовського району Одеської області, яка є бабусею позивача, та її національність - німкеня, а також доводять факт переслідування родини позивачки [PERSON] за національною ознакою, та як наслідок приховування ними їх етнічного походження. Із вказаних документів вбачається, що позивач має реальну можливість довести своє етнічне німецьке походження з подальшим впорядкуванням документів для реалізації особистих прав, належності до німецького народу та отримання можливості користуватися окремими пільгами та гарантіями, передбаченими чинним законодавством Федеративної Республіки Німеччина для громадян республік колишнього СРСР, зокрема які стали у подальшому громадянами України, німецького походження. На підставі встановленого, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та безпідставним, а звідси таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed