Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2021 року звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до відповідача Запорізької міської ради, третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О., про визнання права власності на Ѕ частку квартири в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог вказала, що є спадкоємцем за законом першої черги після померлого батька - [PERSON] , померлого [INFO] . Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частки квартири [ADDRESS] (1/3 частка квартири, належала батьку відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 22.09.1994 року, а 1/6 частку квартири, батько прийняв після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , але свідоцтво про право на спадщину, не отримав через тяжкий стан здоров`я. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.11.2020 року після смерті матері позивач отримала лише на свою частку спадщини (1/6 частку квартири). 1/3 частка квартири [ADDRESS] , належить їй відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 22.09.1994 року, тому їй належить Ѕ частка квартири на час звернення до суду. При цьому, на час смерті батька позивач мешкала з ним разом та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька (1/2 частка квартири) [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу Кардаш Я.О. Однак, нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, у зв`язку з тим, що було виявлено у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна архівний запис 1969 року Перевальської нотаріальної контори м. Сєверодонецьк Луганської області про об`єкт стяження невизначеного майна однофамільця [PERSON] , без зазначення будь яких ідентифікуючих ознак, а саме: дати народження, реєстраційного номеру платника податків та інше, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, за вих. 303/02-31 від 24.11.2020 року. Нотаріусом було направлено запит за вих. № 232/02-14 від 15.09.2020 року на ім`я керівника Перевальської державної нотаріальної контори Луганської області про надання докладнішої інформації, але отримано відповідь, що архів Перевальської нотаріальної контори знаходиться в тимчасово окупованій території. 30.11.2020 року [PERSON] звернулась до Департаменту надання адміністративних послуг та розвитку підприємництва Запорізької міськради, Запорізької обл. із запитом про здійснення пошуку за повним збігом в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна інформації по обліковій картці платника податків її померлого батька. Разом з цим, їй видали інформаційну довідку про відсутність відомостей. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду із даним позовом, просить визнати за нею права власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 09.12.2021 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. копію спадкової справи № 21/2020 р., заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . 19.01.2022 року на адресу суду на виконання ухвали суду від 09.12.2021 року, від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 21/2020 після померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою від 24.01.2022 року, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримує позовну заяву просять задовольнити. Представник відповідача будучи повідомленим про день, час та місце проведення судового засідання належним чином, в судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду відзив, згідно якого просить розглянути справи за відсутності представника Запорізької міської ради та просить суд прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О., у судове засідання не з`явилася. Пояснень на позов не надала. Враховуючи те, що передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27.10.1993 року). Судом встановлено, що [INFO] у м. Запоріжжі помер [PERSON] (батько позивача), який постійно мешкав та був зареєстрований на день смерті в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданим 27.12.2019 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Факт родинних відносин [PERSON] зі спадкодавцем підтверджується копією свідоцтвом про народження. На час смерті [PERSON] , [PERSON] мешкала разом з батьком та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 03.08.2020 року № 04-07/3/11589. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно належне йому у вигляді Ѕ частки квартири [ADDRESS] (1/3 частка квартири, яка належала останньому відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 22.09.1994 року та 1/6 частка квартири, яка залишилась після смерті матері [PERSON] (померла [INFO] ), яка не була оформлена документально за його життя. Позивач на час звернення до суду є власником Ѕ частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.11.2010 року після смерті матері отримала лише вона на свою частку спадщини (1/6 частина квартири), інша 1/3 частка належить [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 22.09.1994 року. Згідно матеріалів спадкової справи № 21/2020 після померлого [INFO] [PERSON] , позивач звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, постановою № 303/02-31 від 24.11.2020 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень майно було виявлений запис про заборону всього нерухомого майна на гр. [PERSON] , без зазначення будь-яких ідентифікуючих ознак, а саме дати народження, реєстраційного номеру платника податків та інше. За час свого життя батько позивача заповіт не залишив, відповідно спадкування відбувається за законом. Суд констатує, що позивач після смерті спадкодавця, як спадкоємець за законом першої черги спадщину прийняла, оскільки після його смерті звернулася з письмовою заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О., яка зареєструвала відповідну спадкову справу за № 21/2020, що стверджується копією. Зі змісту позовної заяви та встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли правовідносини стосовно спадкування. Відносини спадкування врегульовано нормами Глави 84, 86 (Книги 6) ЦК України. Згідно положень ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. В зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця, позивач звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О., але їй було надано постанову відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого [INFO] батька [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень майно наявний запис про заборону всього нерухомого майна на гр. [PERSON] , без зазначення будь-яких ідентифікуючих ознак, а саме дати народження, реєстраційного номеру платника податків та інше. Таким чином, позивач не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору на частку спадкового нерухомого майна. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст. 382 ч. 2, ст. 392 ЦК України). Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, те, що єдиним способом оформити власність на успадковане майно є звернення за захистом свого права до суду, так як юридично позивачка не може оформити свої спадкові права, тому суд вважає, що позивачка правомірно набула право власності на спадкове майно, в зв`язку з чим за нею слід визнати право власності на дане майно, в порядку спадкування.

Outcome: approved