Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

1.Короткий виклад доводів пред`явленого позову. В липні 2021 року [PERSON] звернулась з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що вона працювала в НАУ на посаді директора Навчально-наукового інституту економіки та менеджменту. Наказом в.о. ректора НАУ №509/од від 31 жовтня 2017 року Навчально-науковий інститут економіки та менеджменту був реорганізований шляхом перетворення його на факультет економіки та бізнес-адміністрування. Наказом в.о. ректора НАУ №1371/п від 27 грудня 2017 року позивач був переведений на посаду виконувача обов`язків декана факультету економіки та бізнес-адміністрування за строковим трудовим договором з 1 січня 2018 року до проведення конкурсу. Наказом ректора НАУ №500/к від 8 липня 2019 року [PERSON] було переведено на посаду декана факультету економіки та бізнес адміністрування за строковим трудовим договором з 8 липня 2019 року до обрання за конкурсом. Наказом в.о. ректора НАУ №838/к від 30 жовтня 2020 року позивач був звільнений з посади на підставі ст.7 КЗпП України. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 28 квітня 2021 року [PERSON] було поновлено на роботі в НАУ на посаді декана факультету економіки та бізнес-адміністрування з 12 листопада 2020 року. У виконання судового рішення наказом ректора НАУ №434/к від 31 травня 2021 року позивача було поновлено на посаді декана факультету економіки та бізнес-адміністрування з 12 листопада 2020 року до призначення на посаду відповідно до умов ст.43 Закону України «Про вищу освіту». Наказом ректора НАУ №441/к від 1 червня 2021 року [PERSON] було вдруге звільнено з роботи у зв`язку з закінченням строку трудового договору, на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. [PERSON] посилається на те, що наказ ректора НАУ №500/к від 8 липня 2019 року суперечив ст.43 Закону України «Про вищу освіту», відповідно до якої декан факультету призначався строком на п`ять років, а не до обрання за конкурсом. Ця обставина свідчить про те, що фактично трудовий договір був укладений на строк з 8 липня 2019 року до 8 липня 2024 року. Крім того, формулювання «до призначення на посаду відповідно до умов ст.43 Закону України «Про вищу освіту», що міститься в наказі ректора НАУ №434/к від 31 травня 2021 року, істотно змінює строк трудового договору, визначений при його укладенні. Конкурс на заміщення посади декана факультету економіки та бізнес-адміністрування не проводився. Ця обставина свідчить про те, що строк трудового договору не закінчився. Тому звільнення позивача з роботи відбулось незаконно, що спричинило йому душевні переживання. У такий спосіб йому було заподіяно моральну шкоду, розмір якої оцінений в 100000 гривень. Тому [PERSON] просить суд визнати протиправним укладення з нею трудового договору зі строком дії до обрання за конкурсом; визнати цей трудовий договір укладеним зі строком на п`ять років: з 8 липня 2019 року до 8 липня 2024 року; визнати протиправним наказ ректора НАУ №434/к від 31 травня 2021 року в частині визначення строку трудового договору призначенням на посаду відповідно до умов ст.43 Закону України «Про вищу освіту» та виключити це формулювання з вказаного наказу; скасувати наказ ректора НАУ №441/к від 1 червня 2021 року та поновити на роботі в НАУ на посаді декана факультету економіки та бізнес-адміністрування з 2 червня 2021 року; а також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. 2.Інформація про рух цивільної справи. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 5 липня 2021 року (а.с.42) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 8 липня 2021 року (а.с.43-44) пред`явлений позов був залишений без руху, [PERSON] був наданий строк для сплати нею судового збору. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 2 серпня 2021 року (а.52-53) позивача було звільнено від сплати судового збору, відкрито провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 23 вересня 2021 року (а.114) було відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] про роз`єднання позовних вимог. 3.Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов, наполягає на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що 31 травня 2021 року ректор НАУ Луцький М.Г. вніс органу громадського самоврядування факультету економіки та бізнес-адміністрування кандидатуру [PERSON] для отримання згоди на заміщення ним посади декана цього факультету. 1 червня 2021 року конференція трудового колективу факультету економіки та бізнес-адміністрування погодила кандидата [PERSON] на посаду декана вказаного факультету. Ця обставина свідчить про те, що 1 червня 2021 року строк, на який з [PERSON] був укладений трудовий договір, закінчився. В той же день вчена рада факультету економіки та бізнес-адміністрування ініціювала звільнення позивача з роботи на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. Ці обставини свідчать про те, що вивільнення [PERSON] було проведено з дотриманням вимог закону. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. Крім того, представник відповідача [PERSON] подав заяву про застосування наслідків пропуску позивачем строку звернення до суду, передбаченого ч.1 ст.233 КЗпП України. Ректор НАУ Луцький М.Г. направив на адресу суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність (а.с.62). 4.Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] працювала в НАУ на посаді директора Навчально-наукового інституту економіки та менеджменту з 27 березня 2017 року до обрання за конкурсом. Ця обставина підтверджується копією наказу в.о. ректора НАУ №394/к від 27 березня 2017 року (а.с.18). Наказом в.о. ректора НАУ №509/од від 31 жовтня 2017 року (а.с.19) Навчально-науковий інститут економіки та менеджменту був реорганізований шляхом перетворення його на факультет економіки та бізнес-адміністрування. Тому наказом в.о. ректора НАУ №1371/п від 27 грудня 2017 року (а.с.20) позивач був переведений на посаду виконувача обов`язків декана факультету економіки та бізнес-адміністрування за строковим трудовим договором з 1 січня 2018 року до проведення конкурсу. Наказом ректора НАУ №500/к від 8 липня 2019 року (а.с.21) [PERSON] було переведено на посаду декана факультету економіки та бізнес адміністрування за строковим трудовим договором з 8 липня 2019 року до обрання за конкурсом. Наказом в.о. ректора НАУ №838/к від 30 жовтня 2020 року (а.с.22) позивач був звільнений з посади на підставі ст.7 КЗпП України. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 28 квітня 2021 року (а.с.23-29, 76-79) [PERSON] було поновлено на роботі в НАУ на посаді декана факультету економіки та бізнес-адміністрування з 12 листопада 2020 року. Наказом ректора НАУ №434/к від 31 травня 2021 року (а.с.30) позивач був поновлений на посаді декана факультету економіки та бізнес-адміністрування з 12 листопада 2020 року до призначення на посаду відповідно до умов ст.43 Закону України «Про вищу освіту». Наказом ректора НАУ №441/к від 1 червня 2021 року (а.с.31) [PERSON] було звільнено з роботи у зв`язку з закінченням строку трудового договору, на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. Спірні правовідносини регулюються розділом VII «Управління закладом вищої освіти» Закону України «Про вищу освіту», а також главою ІІІ «Трудовий договір» та главою XV «Індивідуальні трудові спори» КЗпП України. 5.Норми права та усталена судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо укладення строкового трудового договору. Відповідно до п.2 ч.1 ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути визначений строком, встановленим за погодженням сторін. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.7 постанови №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події. Згідно з ч.3 ст.24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватись угодою сторін. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. б. щодо звільнення позивача з роботи. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.18 постанови №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Відповідно до п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимоги про їх припинення. Згідно з ч.2 ст.43 Закону України «Про вищу освіту» керівник факультету (навчально-наукового інституту) може бути звільнений з посади керівником закладу вищої освіти за поданням вченої ради закладу вищої освіти або органу громадського самоврядування факультету з підстав, визначених законодавством про працю, статутом закладу вищої освіти, умовами контракту. Пропозиція про звільнення керівника факультету (навчально-наукового інституту) вноситься до органу громадського самоврядування факультету (навчально-наукового інституту) не менш як половиною голосів статутного складу вченої ради факультету (навчально-наукового інституту). Пропозиція про звільнення керівника факультету (навчально-наукового інституту) приймається не менш як двома третинами голосів статутного складу органу громадського самоврядування факультету (навчально-наукового інституту). Інші питання щодо порядку звільнення керівника факультету (навчально-наукового інституту) визначаються статутом закладу вищої освіти. 6.Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Зі змісту наказу ректора НАУ №500/к від 8 липня 2019 року (а.с.21) вбачається, що строк трудового договору, укладеного з [PERSON] , був визначений подією а саме, проведенням конкурсу на заміщення посади декана факультету економіки та бізнес-адміністрування. Встановлення такого строку трудового договору ґрунтується на п.2 ч.1 ст.23 КЗпП України та узгоджується з правовою позицією, викладеною в абз.2 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів». Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України позивач та його представник [PERSON] не подали докази на підтвердження того, що з [PERSON] був укладений контракт в розумінні ч.3 ст.21 КЗпП України, а також на підтвердження того, що однією з умов контракту був п`ятирічний строк його дії. Укладення з позивачем строкового трудового договору, а не контракту, було оформлено видачею роботодавцем відповідного наказу, що передбачено ч.3 ст.24 КЗпП України. Тому суд критично оцінює посилання [PERSON] та її представника [PERSON] на ч.1 ст.43 Закону України «Про вищу освіту» в редакції, чинній на час видання вказаного наказу, відповідно до якої з керівником факультету укладався контракт на п`ять років. Ця норма права не регулювала спірні трудові правовідносини, що виникли між позивачем та НАУ. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання протиправним укладення з позивачем трудового договору зі строком дії до обрання за конкурсом, а також для визнання цього трудового договору укладеним на п`ять років: з 8 липня 2019 року до 8 липня 2024 року, відсутні. Тому у задоволенні позову в частині вказаних вимог [PERSON] належить відмовити. Зі змісту наказу ректора НАУ №434/к від 31 травня 2021 року (а.с.30) вбачається, що після поновлення [PERSON] на роботі строк укладеного з нею трудового договору був визначений призначенням на посаду відповідно до ст.43 Закону України «Про вищу освіту». Ця обставина свідчить про зміну формулювання строку вказаного трудового договору. Вжиття цього заходу було обумовлено необхідністю приведення умов трудового договору, укладеного з позивачем, у відповідність з ч.1 ст.43 Закону України «Про вищу освіту» в редакції, чинній з 9 серпня 2019 року, згідно з якою керівник закладу вищої освіти за згодою більшості від повного складу органу громадського самоврядування факультету (начально-наукового інституту) закладу вищої освіти призначає керівника факультету (навчально-наукового інституту) на строк до п`яти років та укладає з ним контракт. Інші питання щодо порядку призначення керівника факультету (навчально-наукового інституту) визначаються статутом закладу вищої освіти. Зокрема, пунктом 6.14.1 статуту НАУ в редакції, затвердженій 10 грудня 2020 року конференцією трудового колективу університету (а.с.175), передбачено, що керівництво факультетом здійснює декан, який призначається на посаду ректором за згодою більшості від повного складу конференції трудового колективу факультету. Ректор університету призначає декана факультету строком до п`яти років та укладає з ним відповідний контракт. Аналіз наведених обставин свідчить про те, що наказ ректора НАУ №434/к від 31 травня 2021 року відповідав чинному законодавству та не порушував право [PERSON] на працю. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання протиправним наказу ректора НАУ №434/к від 31 травня 2021 року в частині визначення строку трудового договору, укладеного з позивачем, призначенням на посаду відповідно до умов ст.43 Закону України «Про вищу освіту», а також для виключення цього формулювання з вказаного наказу відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] слід відмовити також. Пунктом 2 Наказу ректора від 06.10.2020 № 386/од «Про введення в дію Порядку та Положення» введено в дію Положення про призначення декана факультету, директора навчально-наукового інституту, керівника відокремленого структурного підрозділу Національного авіаційного університету (а.с.194, 200 зворот-202). Зі змісту вказаного вище Положення судом встановлено, що норми розділу ІІ Положення «Конкурсні засади заміщення посад керівників підрозділів» суперечать нормам статті 43 Закону України «Про вищу освіту» в редакції, чинній з 9 серпня 2019 року та п.6.14 Статуту НАУ (а.с.175), оскільки чинним законодавством та локальним нормативно-правовим актом, який регулює діяльність НАУ не передбачено проведення конкурсного відбору декана факультету. У пункті 1 листа Міністерства юстиції від 26 грудня 2008 року №758-0-2-08-19 "Щодо практики застосування норм права у випадку колізії зазначено, що у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням "застарілих" норм з одного й того ж питання. Таким чином суд не може застосовувати норми розділу ІІ Положення «Конкурсні засади заміщення посад керівників підрозділів», введені в дію 6 жовтня 2020 року, з урахуванням того, що статут НАУ, який по іншому регулює порядок призначення на посаду декана, затверджений конференцією трудового колективу університету 10 грудня 2020 року. Також суд не може брати до уваги і рекомендації щодо проведення конкурсного відбору при заміщенні вакантних посад науково-педагогічних працівників та укладання з ними трудових договорів (контрактів), затверджені Наказом Міністерства освіти і науки України від 05.10.2015 № 1005 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України від 26.11.2015\~ № 1230). У цих рекомендаціях зазначено, що «Звертається увага, що в порядку обрання за конкурсом заміщуються посади деканів факультетів та директорів навчально-наукових інститутів, що визначено\~частиною першою\~статті 43 Закону, а також завідувачів (начальників) кафедр та директора бібліотеки, що визначено\~підпунктом сьомим\~частини другої статті 36 Закону». Однак ці рекомендації вже не відповідають змісту ч.1 ст.43 Закону України «Про вищу освіту» в редакції, чинній з 9 серпня 2019 року, в якій відсутнє положення про проведення конкурсу для заміщення посади декана факультету. 31 травня 2021 року ректор НАУ [PERSON] вніс органу громадського самоврядування факультету економіки та бізнес-адміністрування кандидатуру [PERSON] для отримання згоди на заміщення ним посади декана цього факультету. Ця обставина підтверджується копією листа №01/1739 від 31 травня 2021 року (а.с.90). Зі змісту протоколу конференції трудового колективу факультету економіки та бізнес-адміністрування №4 від 1 червня 2021 року (а.с.91-94) вбачається, що конференція трудового колективу факультету економіки та бізнес-адміністрування погодила кандидата [PERSON] на посаду декана вказаного факультету. Ця обставина свідчить про те, що 1 червня 2021 року строк, на який з [PERSON] був укладений трудовий договір, закінчився. Зі змісту витягу з протоколу позачергового засідання вченої ради факультету економіки та бізнес-адміністрування №7 від 1 червня 2021 року (а.с.97) вбачається, що в той же день вчена рада факультету економіки та бізнес-адміністрування ініціювала звільнення позивача з роботи на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. Ці обставини свідчать про те, що вивільнення [PERSON] було проведено з дотриманням вимог, передбачених п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України та ч.2 ст.43 Закону України «Про вищу освіту». Відповідно до витягу з наказу ректора НАУ №450/к від 2 червня 2021 року (а.с.211) [PERSON] було переведено на посаду декану факультету економіки та бізнес-адміністрування за строковим трудовим договором на умовах контракту з 3 червня 2021 року по 2 червня 2026 року. З огляду на це суд вважає, що підстави для скасування наказу ректора НАУ №441/к від 1 червня 2021 року, поновлення позивача на роботі в НАУ на посаді декана факультету економіки та бізнес-адміністрування, а також для стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цих вимог [PERSON] належить відмовити в повному обсязі. Водночас, у зв`язку з тим, що у задоволенні пред`явленого позову відмовлено з мотиву безпідставності його вимог, підстави для застосування ст.233 КЗпП України відсутні. Тому суд критично оцінює посилання представника відповідача [PERSON] на пропуск позивачем строку звернення до суду.

Outcome: dismissed