Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Каблучко Ю.В., про визначення додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві викладено наступну позицію. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 0,0934 га, що знаходиться в [ADDRESS] , цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0520684900:04:004:0295, та земельна ділянка площею 0,2500 га, що знаходиться в [ADDRESS] , цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 0520684900:04:004:0296. Окрім того, до складу спадкового майна входить житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 51,1 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем після смерті матері [PERSON] .. Позивач зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , а спадкодавець до часу смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . Разом зі спадкодавцем на час її смерті разом із нею ніхто не був зареєстрований за вказаною адресою. Інших спадкоємців, окрім позивача, після смерті [PERSON] , немає. 08.08.1974 спадкодавець [PERSON] розірвала шлюб із чоловіком [PERSON] .. Окрім того, 17.09.2014 спадкодавцем [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] 01.12.2021 позивач звернувся до Вінницької районної держаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері та надав всі необхідні документи. 01.12.2021 державним нотаріусом Вінницької районної держаної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивачем пропущено встановлений ст. 1270 ЦК України, шестимісячний строк для прийняття спадщини та роз`яснено його право на звернення до суду із відповідним позовом. Після смерті [PERSON] , позивач, який є сином спадкодавця, довгий час оговтувався, не міг змиритися з тим, що сталося, а строк для прийняття спадщини закінчився 21.08.2021. Поряд із тим, [PERSON] через виконання ним його трудових відносин, не міг належним чином реалізувати свої права та обов`язки як спадкоємця, а саме звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що також викликали труднощі в реалізації ним права на прийняття спадщини. Графік роботи позивача складає повноцінний робочий день. Тобто, позивач не зміг реалізувати своє право на прийняття спадщини з поважних причин, що зумовлені складними умовами праці спадкоємця, а тому звернення до суду є єдиним способом захисту його законних прав та реалізації інтересів. Окрім того, позивач перебував на лікуванні у періоди з 16.04.2021 по 23.04.2021, з 08.07.2021 по 16.07.2021, з 13.09.2021 по 18.09.2021, з 01.11.2021 по 10.11.2021, де йому було рекомендовано домашній режим. Враховуючи викладене, раніше звернутися до суду із даним позовом позивач не міг. З огляду на вищевикладене, просить визначити йому додатковий строк в два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] матері [PERSON] .. Ухвалою суду від 05.01.2022 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 54) Ухвалою суду від 08.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 63). Позивач [PERSON] та його представник адвокат Панасюк І.І. в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явились. Представником позивача подано заяву, в якій позовні вимоги він підтримує повністю та просить справу розглянути у його відсутність та відсутність позивача (а.с. 69). Представник відповідача Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явилися, сільський голова Б.Августович наділсав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність представника відповідача, при вирішенні спору покладається на думку суду (а.с. 60). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. в судове засідання не зявилася, від завідувача Вінницької районної державної нотаріальної контори Березовської Л.М. надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути буз участі третьої особи, при вирішенні спору покладається на розсуд суду (а.с. 59). Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення в судове засідання сторін, які попередньо подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього\~Кодексу\~проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. На підставі досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 11-13). З копії свідоцтва про народження позивача [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] 08.08.1974 розірвали шлюб, після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 29). Факт розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 08.08.1974, після якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », також підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу №00034064630 від 07.12.2021 (а.с. 30). З копії нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку від 01.12.2004, [PERSON] придбала цілий житловий будинок по [ADDRESS] (а.с. 20). Відповідно до копії Реєстраційного посвідчення від 20.12.2004 (а.с. 21) за [PERSON] зареєстровано в КП «ВООБТІ» право власності на ціле будинковолодіння по [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на будинковолодіння по [ADDRESS] внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 77). Відповідно до копій Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0511245142019 від 22.04.2019, №НВ-0511245082019 від 22.04.2019 (а.с. 16, 17) та Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №168138152 від 27.05.2019, №168142373 від 27.05.2019 (а.с. 18, 19) [PERSON] на підставі рішення 38 сесії 01 скликання Хижинецької сільської ради Сокиринецької ОТГ Вінницького району Вінницької області від 16.05.2019 належать: земельна ділянка площею 0,0934 га, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0520684900:04:004:0295, яка розташована в [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0,2500 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 0520684900:04:004:0296, яка розташована в [ADDRESS] . З копії заповіту від 17.09.2014 (а.с. 31) вбачається, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] .. Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 15) [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області. Згідно копій довідок Сокирянецького старостинського округу Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області №04-10/752 від 02.12.2021 (а.с. 26) та квартального комітету «Лівобережний» м. Вінниці №92 від 01.12.2021 (а.с. 25) [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , до моменту смерті, проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , спадкоємець [PERSON] , 1966 року народження, на день смерті [PERSON] , зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . Відповідно до копії Домової книги для реєстрації громадян [PERSON] 24.05.2005 була зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 27-28). Будь-хто інший за цією адресою зареєстрований не був. З копії трудової книжки Серії [NUMBER] , заведеної 17.05.1985, на ім`я [PERSON] , [INFO] , (а.с. 34-43), та довідки №011221/2 від 01.12.2021 (а.с. 33) вбачається, що позивач [PERSON] з 01.11.2012 працює в ПрАТ «Вінницька кондитерська фабрика». Згідно копій довідок ТОВ «Медичний центр «Статус» (а.с. 44-45) [PERSON] у період часу з 16.04.2021 по 23.04.2021, з 08.07.2021 по 16.07.2021, з 01.11.2021 по 10.11.2021 та з 20.09.2021 по 25.09.2021 мав захворювання та йому рекомендовано було домашній режим лікування. З листа Вінницької районної державної нотаріальної контри №244/01-16 від 10.02.2022 (а.с. 68) вбачається, що відповідно до Спадкового реєстру спадкоємці померлої [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилася. Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори №1968/02-31 від 01.12.2021 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [INFO] [PERSON] , в зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини (а.с. 32). Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані зі спадкуванням, які регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із частинами 1, 3 статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема тривала хвороба спадкоємців, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом зокрема у постановах від\~13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17\~та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. При цьому, суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.\~Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.\~Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтями 79, 80 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами\~ч.\~1\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Посилаючись на поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач вказує на сукупність об`єктивних причин, таких як постійну зайнятість на роботі в ПрАТ «Вінницька кондитерська фабрика» та перебування в періоди з 16.04.2021 по 23.04.2021, з 08.07.2021 по 16.07.2021, з 01.11.2021 по 10.11.2021 та з 20.09.2021 по 25.09.2021 на лікуванні, де йому рекомендовано було домашній режим лікування. При цьому, жодних доказів в підтвердження того, що протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, визначених ст. 1270 ЦК України, цілодобово був зайнятий на роботі на вказаному підприємстві, позивачем суду не надано. Окрім того, його захворювання мало періодичний характер, що не позбавляло його можливості у період з 21.02.2021 по 21.08.2021 звернутися із відповідною заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] .. Доказів перебування позивача на стаціонарному лікуванні у період із 21 лютого 2021 року по 21 серпня 2021 року суду не надано. Перебування на амбулаторному лікуванні, яке не передбачає госпіталізацію, не може розцінюватися як поважна причина пропуску строку для прийняття спадщини.\~У наданих лікувальним закладом документах відсутні застереження щодо фізичного стану позивача, які б унеможливлювали його звернення із заявою про прийняття спадщини. Відвідування [PERSON] медичного закладу свідчать про те, що він мав можливість пересуватись та відвідати нотаріуса з метою подання заяви про прийняття спадщини. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами викладені у позовній заяві обставини, які б переконливо свідчили про існування поважних причин, пов`язаних із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача як спадкоємця для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , а тому позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1221, 1222, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: dismissed