Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Ульяновського районного суду із зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання договорів оренди земельної ділянки. Позов мотивовано тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,6207 га, кадастровий номер 3525585500:02:000:0434, розташованої на території Мечиславської сільської ради, Благовіщенського району, Кіровоградської області згідно свідоцтва про право на спадщину, серії та номер: 1-206, виданого 16.02.2019 року, Кривоозерського державною нотаріальною конторою, Миколаївської області та земельної ділянки площею 2,6211 га, кадастровий номер 3525585500:02:000:0433, розташованої на території Мечиславської сільської ради, Благовіщенського району, Кіровоградської області згідно свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1-205, виданого 16.02.2019 року, Кривоозерського державною нотаріальною конторою, Миколаївської області, що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про право на спадщину, копії яких додаються (оригінали зберігаються у позивачки). Згідно з договором оренди земельної ділянки, укладеним між [PERSON] те відповідачем 01 березня 2019 року, який був зареєстрованим приватним нотаріусом Хлопчанюк Ростиславом Вікторовичем, Благовіщенського районного нотаріального округу, Кіровоградської області земельна ділянка площею 2,6207 га, кадастровий номер 3525585500:02:000:0434, розташована на території Мечиславської сільської ради Благовіщенського району, Кіровоградської області перебуває в оренді у відповідача - [PERSON] . Згідно з договором оренди земельної ділянки, укладеним між [PERSON] т відповідачем 01 березня 2019 року, який був зареєстрованим приватним нотаріусом Хлопчанюк Ростиславом Вікторовичем, Благовіщенського районного нотаріального округу, Кіровоградської області земельна ділянка площею 2,6211 га, кадастровий номер 3525585500:02:000:0433, розташована на території Мечиславської сільської раді Благовіщенського району, Кіровоградської області також перебуває в оренді відповідача - [PERSON] . Зазначені вище договори оренди від імені [PERSON] були укладені та підписані [PERSON] , відповідно до довіреності посвідченої Білявською Т.Г приватним нотаріусом Кривоозерського районного нотаріального округу Миколаївської області. Відповідно до пункту 9 даних договорів річна орендна плата за всю земельну ділянку становить - 3200 грн., що становить 3% від її нормативної грошової оцінки. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Відповідно до пункту 11.1 даних договорів орендна плата повинна бути сплаче повністю (враховуючи попередні платежі, здійснені, наприклад, шляхом передачі сільськогосподарської продукції) починаючи з 15 серпня та не пізніше 31 груд поточного року. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строї порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Частиною 1 ст. 96 Земельного Кодексу України до обов`язків землекористувача віднесено своєчасна сплата земельного податку та орендної плати. На даний час відповідачем [PERSON] не виплачено орендну плату за вищевказаними оспорюваними договорами оренди земельної ділянки, укладеними між [PERSON] та відповідачем 01 березня 2019 року, предметом, яких є земельна ділянка площею 2,6207 га, кадастровий номер 3525585500:02:000:0434, розташована на території Мечиславської сільської ради, Благовіщенського району, Кіровоградської області та земельна ділянка площею 2,6211 га, кадастровий номер 3525585500:02:000:0433, розташована на території Мечиславської сільської ради, Благовіщенського району, Кіровоградської області за 2019- 2020 роки. [PERSON] неодноразово зверталася в усній формі до відповідача [PERSON] з питання виплати заборгованості за оспорюваними договорами оренди земельної ділянки від 01 березня 2019 року, але питання до цього часу так і залишилося не вирішеним, орендну плату позивачці за період 2019 та 2020 року не виплачено за жодним договором. Порушення строків виплати орендної плати за користування даними земельними ділянками у 2019-2020 рр. позивач вважає порушенням статті 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання мають виконуватися належним чином, у передбачений договором термін та спосіб. зазначені обставини змусила позивача звернутись з позовом до суду. 05.10.2021 року судом винесено ухвалу про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачем подано відзив на позов у якому він не погоджується з позовом та просить відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що позивачка протягом 2019/20 років не з"являлась для одержання орендної плати за вказаною в Договорах адресою, рахунок на який можливо здійснити оплату орендної плати орендарю не направила, про виплату орендної плати в зручному для неї місці не повідомила, чим допустила порушення умов укладених Договорів оренди, що має наслідком звільнення Орендаря від відповідальності за порушення строків виплати орендної плати (п.11.1. Договорів). Крім того, відповідач зазначив, що 19.01.2022 року він перерахував 19 тис.285 грн. орендної плати, що підтверджується копією квитанції Укрпочти, даний факт позивачка у судовому засіданні підтвердила. Суд дослідивши матеріли справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно Витягів ( а.с.9,11) з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником земельних ділянок. Між позивачем та відповідачем укладено два договори оренди земельних ділянок від 01.03.2019 року (а.с. 13-15, 17-19). Згідно з ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України "Про оренду землі" - орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Статтею 22 названого закону передбачено, що орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Відповідно до умов договорів оренди земельних ділянок від 01.03.2019 р. відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати орендну плату протягом дії договору починаючи з 15 серпня та не пізніше грудня поточного року. Якщо Орендодавець не з"явився для отримання орендної плати до Орендаря за адресою, що вказана у п.11.2 договору, у визначені даним договором строки, Орендар звільняється від відповідальності за порушення строків виплати орендної плати. В разі звернення Орендодавця за отриманням орендної плати після 31 грудня, оредна плата сплачується протягом 14 робочих днів з моменту такого звернення. Відповідно до умов спірних Договорів п 11.1 - відповідач зобов`язаний був щорічно сплачувати позивачу орендну плату. Отже відповідач в порушення умов договорів оренди земельної ділянки від 01.03.2019 року не сплатив орендну плату позивачу у строки визначені договором за період користування земельною ділянкою протягом 2019-2020 роки. Відповідно до ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За ч.1 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. За ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12 : відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст. 24 та 25 цього закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Судом встановлено, що на момент подання представником позивача позову до суду - відповідачем за період 2019-2020 рр. орендна плата згідно договорів оренди землі на користь позивачки не сплачена. До твердження відповідача та представника відповідача щодо відмови у задоволенні позову також у зв"язку із тим, що позивач 18.01.22 року перерахував заборгованність через Укрпочту на рахунок позивачки суд відноситься критично. При цьому судом не приймаються до уваги твердження представника відповідача про те, що невиплата орендної плати сталася не звини відповідача, а через невиконання умов договору в цій частині позивачем, оскільки відповідач та представник відповідача не надали суду належних доказів нарахування позивачу орендної плати за 2019 та 2020 роки та належних доказів того, що відповідач намагався повідомити позивача про можливість отримання орендної плати. Суд оцінює критично доводи представника відповідача про те, що неявка позивача за отриманням орендної плати за місцезнаходженням орендаря, відсутність листа - заявки, щодо отримання орендної плати на картковий рахунок, вважається що Орендар зробив все можливе для виплати в термін, і він звільняється від відповідальності за несвоєчасне внесення орендної плати. Вказані доводи є необґрунтованими, оскільки суду не доведено, що позивач з власної вини не отримував орендну плату як це передбачено договором. Суд дійшов висновку, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати, є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Зазначене положення ЦК України повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991р. у справі "Пайн Велей Девелопментс ЛТД" проти Ірландії" зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховував позивач, відповідачем порушені. Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЗК України, до обов`язків землекористувачів віднесено своєчасну сплату земельного податку та орендної плати. Відповідач зобов`язаний був щорічно сплачувати позивачу орендну плату. Крім того, Відповідач відповідно Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05 березня 2009 року мав можливість вчасно, у встановлений договорами термін, а не після звернення позивачки до суду за захистом своїх прав, сплатити Позивачці орендну плату поштовим переказом та виконати в такий спосіб покладені на орендаря обов`язки відповідно до Договорів. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про систематичну несплату орендної плати відповідачем позивачу: за 2019-2020 роки так, як відповідачем взагалі не надано доказів сплати орендної плати, що є підставою для розірвання спірних договорів.

Outcome: approved