Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються позивачем. 11 жовтня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги щодо виконання грошових зобов`язань з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Крім того, з 01 травня 2018 року відповідач не виконує зобов`язання по оплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого утворилася заборгованість. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення спожиті з 01 травня 2018 року у розмірі 25 276,20 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті з 01 травня 2018 року у розмірі 30 175,13 грн., заборгованість за послуги з централізованого опалення спожиті до 01 травня 2018 року у розмірі 21 962,58 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті до 01 травня 2018 року у розмірі 18 097,80 грн., витрати пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи у розмірі 33,00 грн. та витрати зі сплати судового збору. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 68) та споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються позивачем (а.с. 17-46). Згідно розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги у відповідача виникла заборгованість, яка складається із заборгованості за послуги з централізованого опалення спожиті з 01 травня 2018 року у розмірі 25 276,20 грн., заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті з 01 травня 2018 року у розмірі 30 175,13 грн., заборгованості за послуги з централізованого опалення спожиті до 01 травня 2018 року у розмірі 21 962,58 грн., заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті до 01 травня 2018 року у розмірі 18 097,80 грн. (а.с. 6, 7, 8, 9). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення спожиті з 01 травня 2018 року у розмірі 25 276,20 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті з 01 травня 2018 року у розмірі 30 175,13 грн., заборгованість за послуги з централізованого опалення спожиті до 01 травня 2018 року у розмірі 21 962,58 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті до 01 травня 2018 року у розмірі 18 097,80 грн. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг, на час виникнення спірних правовідносин, регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ч. 1 ст. 2 якого предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач) (ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (ч. 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Судом встановлено, що 28 березня 2018 року в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (а.с. 50-51). 11 жовтня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги щодо виконання грошових зобов`язань з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 8, 9, 49). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору цесії Позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в квартирі [ADDRESS] , а саме, заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 21 962,58 грн. та заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 18 097,80 грн. (а.с. 8, 9). Крім того, судом встановлено, що у відповідача не виконує зобов`язання по оплаті послуг з централізованого опалення, внаслідок чого за період з 01 травня 2018 року по 31 липня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 25 276,20 грн., а також відповідач не виконує зобов`язання по оплаті послуг з централізованого постачання гарячої води, внаслідок чого за період з 01 травня 2018 року по 31 липня 2021 року утворилася заборгованість у розмірім 30 175,13 грн. Будь-яких доказів на спростування наданого Позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надала, як і не надала доказів щодо належного виконання грошових зобов`язань щодо сплати за надані житлово-комунальні послуги. З урахуванням викладеного, позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню повністю: стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», код ЄДРПОУ 40538421, юридична адреса: 01001, пл. Франка, 5, м. Київ, заборгованість за послуги з централізованого опалення спожиті з 01 травня 2018 року у розмірі 25 276 (двадцять п`ять тисяч двісті сімдесят шість) грн. 20 коп., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті з 01 травня 2018 року у розмірі 30 175 (тридцять тисяч сто сімдесят п`ять) грн. 13 коп., заборгованість за послуги з централізованого опалення спожиті до 01 травня 2018 року у розмірі 21 962 (двадцять одна тисяча дев`ятсот шістдесят два) грн. 58 коп., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті до 01 травня 2018 року у розмірі 18 097 (вісімнадцять тисяч дев`яносто сім) грн. 80 коп. Позивачем понесено судові витрати пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи у розмірі 33 грн. 00 коп. (а.с. 5) та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270 грн. 00 коп. (а.с. 55). Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Отже, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи у розмірі 33 грн. 00 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Outcome: approved