Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

Адвокат Скочиляс Галина Миколаївна, яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перша Ужгородська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна. На обґрунтування позову представник позивача вказує, що [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] . Право власності ним набуте на підставі свідоцтва про право власності, видане виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 29.05.2019 року № 187. Вказує, що маючи намір здійснити реєстрацію права власності на житло, позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради, після чого йому стало відомо, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт. Зазначає, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за № 240521900 від 15.01.2021 року, на квартиру [ADDRESS] Ужгородським MB ДВС накладено арешт на підставі постанови АА 582684 від 09.06.2003 року, особа, майно якої обтяжується - [PERSON] . 06.06.2019 року позивач звернувся до Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області (на даний час - Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано- Франківськ)) із заявою про зняття арешту з квартири [ADDRESS] у зв`язку з тим, що він є власником даного нерухомого майна, але отримав відмову з підстав того, що не являється стороною виконавчого провадження для отримання інформації по виконавчим документам, а також що згідно інформаційної довідки із Реєстру прав власності на нерухоме майно та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником вище зазначеного нерухомого майна зазначено - [PERSON] . Проте позивач стверджує, що дане твердження є неправомірним, оскільки згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за № 241282739 від 21.01.2021 року у [PERSON] відомості про речові права на нерухоме майно відсутні. Враховуючи вищенаведене просить зобов`язати Ужгородський міський відділ державної виконавчої службит Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), зняти арешт з квартири [ADDRESS] , який було накладено в межах виконавчого провадження Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби, на підставі постанови АА 582684 від 09.06.2003 року, реєстраційний номер обтяження № 19637 від 28.05.2004 року та стягнути з відповідача на його користь судовий збір. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи без їх участі та підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з свідоцтва про право власності від 29.05.2019 року, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, [PERSON] є власником квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 240521900 від 15.01.2021 року на квартиру [ADDRESS] Ужгородським MB ДВС накладено арешт на підставі постанови АА 582684 від 09.06.2003 року, власником майна зазначений [PERSON] . Відповідно до листа Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області №38073 від 21.06.2019 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про скасування арешту майна, оскільки він не є стороною виконавчого провадження. В цьому ж листі зазначено, що згідно інформаційної довідки із Реєстру прав власності на нерухоме майно та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, арешт Ужгородським МВ ДВС накладався на квартиру по [ADDRESS] , де власником зазначено [PERSON] , інших осіб або співвласників при цьому не зазначалось. Позивач з даним твердженням не погоджується, зазначаючи, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за № 241282739 від 21.01.2021 року у [PERSON] відомості про речові права на нерухоме майно відсутні. Проте з даною позицією суд не погоджується, оскільки в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за № 241282739 від 21.01.2021 року, яку позивач надав на підтвердження своєї позиції, в параметрах запиту зазначений [PERSON] , а не як зазначає позивач [PERSON] . Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2022 року Ужгородський міський\~відділ державної\~виконавчої служби\~Південно-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Івано-Франківськ)\~зобов`язано надати суду виконавче провадження на підставі якого було накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] . На виконання зазначеної ухвали Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надіслав до суду лист, згідно якого строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, а отже виконавче провадження, у межах якого винесена постанова про арешт майна, знищене, а тому Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді не має можливості надати матеріали виконавчого провадження на вимогу суду. Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~3\~ст.\~182\~ЦК України\~право власності\~та інші\~речові права\~на нерухомі\~речі,\~обтяження цих\~прав,\~їх виникнення,\~перехід і\~припинення підлягають\~державній реєстрації. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Таким чином суд констатує, що [PERSON] на момент звернення до суду, не зважаючи на наявність свідоцтва про право власності від 29.05.2019 року, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, не є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , як він стверджує в позовній заяві. Неможливість здійснення державної реєстрації на зазначене майно у зв`язку з накладенням арешту на нього і стала причиною звернення до суду. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином в разі накладення арешту на майно, яке особа вважає своєю власністю, законом передбачений спосіб захисту цивільного права у вигляді звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Суд констатує, що позивач звернувся тільки з позовною вимогою про зняття арешту з квартири [ADDRESS] , не заявляючи вимоги про визнання права власності на зазначене майно. Виходячи з викладеного, суд вважає позовні вимоги щодо зняття арешту з квартири [ADDRESS] , який було накладено в межах виконавчого провадження Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби, на підставі постанови АА 582684 від 09.06.2003 року, реєстраційний номер обтяження № 19637 від 28.05.2004 року, не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed