Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~АТ "Мегабанк" (далі - позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21 січня 2019 року між відповідачем та позивачем було укладено кредитний договір № 11-007-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами). Пунктами 2.2, 2.3 та 2.4 кредитного договору визначено, що кредит надається відповідачу у розмірі 11210,76 грн. на строк з 21 січня 2019 року до 20 січня 2022 року включно, процентна ставка за користування кредитом - 15% річних. Згідно п. 3.2.1. кредитного договору, відповідач зобов`язалася повернути кредит у повному обсязі до 16.00 години 20 січня 2022 року. \~ \~ \~ \~Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується випискою з рахунку та заявою про видачу готівки. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 01 листопада 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 17936,55 грн., яка складається із 10899,21 грн. заборгованості за кредитом; 579,94 грн. суми нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.03.2019 року по 31.10.2021 року включно; 1412,56 грн. залишку нарахованої та несплаченої комісії; 5044,84 грн. суми штрафу. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача кредитну заборгованість у розмірі 17936,55 грн. та судові витрати у розмірі 2481 грн. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 лютого 2022 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. \~ \~ \~ \~У судове засідання сторони не викликалися. \~ \~ \~ \~Віповідач про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак, відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч.8 ст.178 ЦПК України. \~ \~ \~ \~У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач в судове засідання не з`явилася, \~ \~ \~ \~У відповідності до положень ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки сторонами не направлено на адресу суду клопотань про інше. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 21 січня 2019 року між АТ "Мегабанк" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 11-007-850-2-19-Г, за умовами якого відповідачу надано кредит на споживчі цілі в розмірі 11210,76 коп. на строк з 21 січня 2019 року до 20 січня 2022 року включно, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 15% річних. Пунктом 1.1 кредитного договору закріплено обов`язок позичальника повернути кредитодавцю наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та інші платежі згідно з додатками. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 6.1 укладеного між сторонами кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне погашення ануїтетних платежів кредитодавець має право нараховувати та стягувати з позичальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу від несвоєчасно сплаченої суми, при цьому розмір пені не може перевищувати 15% суми простроченого платежу. Відповідно до пункту 6.2 кредитного договору, позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у наступних випадках: за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди у розмірі 10% від несвоєчасно сплаченої суми; за невиконання пункту 3.2.1 договору в розмірі 45% від суми кредиту; за використання кредиту не за цільовим призначенням у розмірі 25% від суми кредиту, що використано не за цільовим призначенням; за невиконання будь-яких інших прийнятих на себе зобов`язань за договором у розмірі 10% від суми отриманого кредиту. Пунктом 6.3 кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 (дев`яносто) календарних днів, позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 45% від суми кредиту. При цьому, за вимогами пункту 6.4 кредитного договору, сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань позичальника за цим договором, не може перевищувати половину суми кредиту, одержаного позичальником за цим договором. Окрім сплати процентів за користування кредитними коштами, за умовами кредитного договору, які викладені у пункті 2.8 договору, позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,15% від суми кредиту. Розмір щомісячного платежу по комісії зазначено в графіку платежів (додаток №1 до договору), який є невід`ємною частиною кредитного договору. Пунктом 2.9 кредитного договору визначено, що розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, сплачується позичальником щомісячно, не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Разом з тим, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Тобто, пунктом 2.8 кредитного договору фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена ч.1 ст.11 Закону України "Про споживче кредитування". При цьому, надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено. Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з ч.2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи наведене, оскільки позичальнику було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд констатує, що положення наведених вище пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі №194/1387/19 (провадження № 61-7416св20) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19 (провадження №61-22778св19) у справах з аналогічним суб`єктним складом та щодо аналогічних правовідносин (укладення кредитного договору після набрання чинності Законом України "Про споживче кредитування"). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За таких обставин стягненню підлягає заборгованості за кредитом, нараховані та несплачені відсотки та сума штрафу у розмірі 16523,99 грн., а тому позов підлягає до часткового задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 16523,99 гривень, що становить 92,12% (16523,99 / 17936,55 х 100) від заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2285,50 гривень (2482,00 / 100 х 92,12). На підставі викладеного вище,

Outcome: partial