Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

21.01.2022р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. № 4-6). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.02.2022р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (а.с.№17). Позивач в позовній заяві в обґрунтування вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 08.08.2008р. зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом №567. Від шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Причиною припинення шлюбних відносин стали різні погляди на ведення спільного господарства та подружні відносини, через що виникали конфлікти. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно, примирення між ними неможливе (а.с. № 4-6). Сторони в судове засідання 19.04.2022р. не з`явилися, про дату розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. № 28, 34). Позивач заявах до суду від 23.02.2022р. та 25.03.2022р. підтримав поданий позов та просив ухвалити рішення за його відсутності. Також зазначив, що подружжя остаточно припинило шлюбні відносини з листопада 2021р. В заяві від 25.03.2022р. позивач додатково зазначив, що він наполягає на стягненні з відповідачки на його користь судових витрат по оплаті судового збору (а.с. №21, 30). Відповідачка в заяві до суду від 15.04.2022р. зазначила, що визнає позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності. Також підтвердила період остаточного припинення шлюбних відносин з чоловіком, а саме листопад 2021р. та причини, з яких вони з чоловіком припинили подружні стосунки. В цій заяві відповідачка зазначила, що прізвище змінювати не бажає (а.с. №38). Таким чином, на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України суд ухвалив рішення в судовому засіданні 19.04.2022р. за відсутності обох сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін від 23.02.2022р., 25.03.2022р. та 15.04.2022р., вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом\~встановлено,\~що сторони\~08.08.2008р.\~ зареєстрували\~шлюб в\~Жовтневому \~відділі державної\~реєстрації \~актів \~цивільного \~стану Дніпропетровського\~міського управління\~юстиції під актовим записом №567 (а.с.№5). Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилася донька - [PERSON] (а.с. №6). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та ведення спільного господарства, що призводило до конфліктов та фактично і призвело до припинення шлюбних відносин. Сторони припинили шлюбні відносини з листопада 2021р., та з того часу не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, оскільки у відповідності до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені з листопада 2021р. (майже півроку), з того часу не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідачка визнала позовні вимоги та не заперечувала проти розірвання шлюбу, а також підтвердила період та причину припинення шлюбних стосунків, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При ухваленні рішення суд також приймає до уваги положення ч.1 ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідачка визнала позовні вимоги та погодилася на розірвання шлюбу. Питання щодо зміни прізвища відповідачки, відповідно до положень 113 СК України, не вирішується, оскільки остання не виявила бажання змінювати прізвище на те, що в неї було до шлюбу (а.с. №38). Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги те, що позовні вимоги задоволені та позивач наполягає на стягненні з відповідачки судових витрат по справі, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним при подачі позову судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 9992грн. 40коп. (а.с. № 2). З урахуванням положень п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд не вбачає можливості задовольнити заяву відповідачки від 15.04.2022р., яка просила не стягувати з неї на користь позивача сплачений ним при подачі позову судовий збір (а.с. № 38). На підставі викладеного,

Outcome: approved