Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] , зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] . 1/2\~ частину вищевказаного домоволодіння він отримав в дар від [PERSON] за договором від 16.02.1996 року. В тому ж році, на підставі договору купівлі-продажу від 21.05.1996 року, він придбав 1/4 частину вищевказаного домоволодіння у [PERSON] (надалі за текстом - Відповідач). Відповідач в силу не значимості своєї частки в домоволодінні та неможливістю користуватися такою малою часткою, а також зважаючи на її занедбаний стан, відмовився від володіння даною часткою та фактично передав позивачу у власність належну йому частину домоволодіння. Через брак коштів, а також економічну необґрунтованість, так як вартість переоформлення даної частини домоволодіння перевищувала її вартість, позивач з Відповідачем так і не переоформили дане нерухоме майно, через що він змушений тепер доводити правомірність набуття права власності на 1/4 частину домоволодіння. Одразу після продажу в 1996 році 1/4 частини, Відповідач покинув домоволодіння та позивач його вже не бачив. Приблизно з 2005 року, позивач зрозумів що в його частці ніхто не планує проживати, вона не опалюється, пліснявіє та спричиняє шкоду його помешканням, через що, було прийнято рішення присвоїти, відремонтувати та зберігати в належному стані. Слід зазначити, що після фактичної передачі своєї частини домоволодіння, Відповідач виїхав з будинку, після чого жодного разу не виходив на зв`язок. Неодноразові спроби зв`язатися з ним через сусідів та знайомих не дали результату, оскільки нікому не відоме його фактичне місце проживання та контактні дані. В 2018 році, Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу, було ухвалено рішення у справі № 210/1757/17, відповідно до якого Відповідача було визнано безвісті відсутнім, що остаточно обірвало надії відшукати його та переоформити власність на своє ім`я. Так, через неможливість оформити право власності на себе, позивач позбавлений можливості оформити право власності на землю, в тому числі, на якій знаходиться і його власність, так як для цього необхідно звернутися до органів місцевого самоврядування разом з співласником, що порушує законні права та інтереси. На даний час місце перебування Відповідача невідоме, через що, позивач не має можливості належним чином оформити вищевказану нерухомість та зареєструвати право власності на своє ім`я. Протягом останніх 16 років позивач безперервно та відкрито володів всім домоволодінням, у тому числі 1/4 частиною Відповідача, яку не встиг оформити на своє ім`я, слідкує за ним та територією біля нього, підтримує його у житловому стані, здійснює постійно капітальні та поточні ремонти, сплачує комунальні витрати, тощо. Отже, у зв`язку з неможливістю оформити право власності іншим, передбаченим законом способом, позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. В судове засідання сторони не викликались. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Письмовими матеріалами справи встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 21.05.1996 року, [PERSON] придбав 1/4 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , у [PERSON] (а.с. 12-13). Також, згідно договору купівлі-продажу від 16.02.1996 року, [PERSON] отримав 1/2\~ частину вищевказаного домоволодіння отримав в дар від [PERSON] (а.с. 10-11). Довідкою КП КРИВОРІЗЬКЕ РАЙОННЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ ДОР встановлено, що згідно архівної справи, станом на 31.12.2012р., право власності на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] , в КП ДОР Криворізьке БТІ зареєстроване на ім`я: - [PERSON] 3/4 частини житлового будинку; на підставі договору дарування, посвідченого 16.02.1996р, Третьою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 2-605 та договору купівлі-продажу, посвідченого 21.05.1996р. Третьою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 1-1875; - [PERSON] ,\~1/4\~частина житлового\~будинку, на підставі договору дарування, посвідченого 02.11.1976р. П`ятою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 3979. Також, письмовими матеріалами справи встановлено, що 07.06.2018 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу, було ухвалено рішення у справі № 210/1757/17, відповідно до якого Відповідача було визнано безвісті відсутнім, після чого позивач здійснював утримання вказаного домоволодіння шляхом здійснення ремонтів та сплати комунальних послуг (а.с. 17,18 20-22) Відповідно до ч.1 ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст.\~344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Отже, для застосування набувальної давності володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України закріплено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Згідно ст. 91 ЦПК України, виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі. В ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду. За вищевикладених обставин, зважаючи що викладені заявником обґрунтування знайшли своє підтвердження в письмових матеріалах справи, суд доходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved