Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

[PERSON] просить ухвалити рішення суду, яким встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Ульянівка Богодухівського району Харківської області, який помер [INFO] в с.Іванівка Великописарівського району Сумської області, відносно малолітньої дитини [PERSON] , який народився [INFO] в с.Яблучне Великописарівського району Сумської області, - сина заявниці, та зобов`язати Великописарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) внести відповідні зміни до актового запису №07 від 04 листопада 2011 року, складеного виконавчим комітетом Яблучненської сільської ради Великописарівського району Сумської області про народження [PERSON] . Встановлення факту батьківства необхідно заявниці для отримання соціальних виплат. Свої вимоги мотивує тим, що з 2010 року до дня смерті [PERSON] спільно проживала з ним без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, придбали будинок. У 2011 році народила сина [PERSON] , але запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень було проведено за її прізвищем, а ім`я та по батькові батька дитини записано з її слів, у відповідності до ч.1 ст.135 СК України. Біологічним батьком її сина був [PERSON] , який за життя визнавав себе батьком, після пологів забрав її з пологового будинку, доглядав за їх сином, забезпечував його матеріально та займався вихованням. За життя [PERSON] не наполягав на внесенні змін до актового запису про народження дитини. В судовому засіданні заявниця та її представник [PERSON] заяву підтримали та обґрунтували обставинами викладеними в заяві. Представники заінтересованих осіб: Великописарівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), Служби в справах дітей Кириківської селищної ради Сумської області, судове засідання не з`явились, але надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, заперечень не мають. Заінтересована особа: [PERSON] , повторно в судове засідання будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи не з`явилась. В своєму запереченні на заяву про встановлення факту батьківства зазначає, що її син [PERSON] , який помер [INFO] проживав з заявницею певний час, однак з 2001 року він перебував на заробітках в рф та не міг в 2010 році мати тісні стосунки із заявницею. Крім того з 17 лютого 2001 року по 1 листопада 2016 року перебував у зареєстрованому шлюбу з [PERSON] . [PERSON] після народження сина записала відомості про батька за власною вказівкою, оскільки [PERSON] не вважав цю дитину своїм сином за відсутності кровного споріднення. Просить відмовити в задоволенні заяви. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] його батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво серії [NUMBER] видано Яблучненською сільською радою Великописарівського району Сумської області 4 листопада 2011 року. (т.1 а.с. 12) З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України слідує, що відомості про батька [PERSON] , [INFO] записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. (т.1 а.с. 13) Відповідно довідки виданої виконкомом Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області [PERSON] , [INFO] , остання проживала однією сім`єю з [PERSON] , 1980 року народження та [PERSON] , 2011 року народження в [ADDRESS] (т.1 а.с. 14) З довідки виданої Кириківською селищною радою слідує, що [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті був зареєстрований та проживав з [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в [ADDRESS] (т. 1 а.с. 15) [PERSON] є учнем 3 класу Заводської ЗОШ I-III ступенів Кириківської селищної ради, що підтверджується характеристикою. [PERSON] , батько, цікавився шкільним навчанням дитини, відвідував батьківські збори, приходив на індивідуальні консультації до вчителя, допомагав у навчанні (т.1 а.с. 16) З характеристики [PERSON] , [INFO] , вихованця Заводського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Барвінок» слідує, що з жовтня 2015 року по червень 2018 року відвідував дошкільний заклад. Вихованням хлопчика займався батько - [PERSON] та мати [PERSON] . Батько дитини відвідував батьківські збори, підтримував зв`язок з вихователями. (т.1 а.с. 17) До матеріалів справи додано світлити з пологового будинку, з прогулянок, на яких [PERSON] тримає дитя на руках, купає, проводить з ним вільний час.(т.1 а.с.18-19, т. а.с. 216-219) З довідки про результати розгляду матеріалів ЄО № 3318 від 22 квітня 2021 року зареєстрованому Охтирському ГУ НП України в Сумській області за фактом повідомлення [PERSON] слідує, що остання зверталась із заявою про повернення їй належного на праві власності її покійному синові [PERSON] автомобіля, який зберігається у [PERSON] матері [PERSON] (т. 1 а.с. 110). В ході перевірки було опитано заявницю [PERSON] , яка пояснила, що в липні 2020 року трагічно загинув її син [PERSON] , який співмешкав з [PERSON] в с. Іванівка разом з їх спільним сином [PERSON] . (т. 1 а.с. 138.) Свідок [PERSON] пояснив, що сім`ю [PERSON] знає близько 5 років, коли вони стали проживати в с. Іванівка. [PERSON] проживав разом з [PERSON] та їх спільним сином [PERSON] , займався його вихованням та цікавився його навчанням. Свідок [PERSON] пояснив, що сім`ю [PERSON] знає близько 15 років. [PERSON] проживав разом з [PERSON] , але не був розлучений з першою дружиною. В період спільного їх проживання народився син [PERSON] . [PERSON] попросив його зробити фотографії біля пологового будинку разом з народженим сином. [PERSON] працював та забезпечував сім`ю матеріально. [PERSON] також працювала, їздила на заробітки до Польщі, в цей час [PERSON] залишався з сином. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] знає з 2011 року, як він став проживати разом з [PERSON] у тещі в с. Яблучне Великописарівського району Сумської області. [PERSON] займався ремонтом автомобілів, а [PERSON] їздила на заробітки до Польщі. В їх народився син [PERSON] , вихованням якого займався [PERSON] , який залишався з ним, коли дружина була на заробітках. У 2014-2015 році в с.Іванівка Великописарівського району Сумської області, вони купили будинок і стали жити самостійно. Він часто бував у господарстві [PERSON] в с.Іванівка, бо живе через город, [PERSON] дружить з його внуком. Свідок [PERSON] пояснила, що з [PERSON] познайомилась років 15 тому, коли він став жити в с. Яблучне Великописарівського району Сумської області разом з [PERSON] . Він купував [PERSON] сукню на випускний в школі. Після школи [PERSON] продовжила навчання і [PERSON] допомагав їй. Після народження сина [PERSON] стала їздити на заробітки, а [PERSON] залишався з дитиною. Років 5 тому вони купили будинок в с.Іванівка Великописарівського району і переїхали, але дуже часто приїздили в с.Яблучне, щоб допомогти мамі [PERSON] по господарству. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] знає з 1 класу, вони разом навчались. З [PERSON] познайомилась у 11 класі школи, коли останній став проживати разом з [PERSON] .. Він оплачував їй навчання в інституті, залишався з їх сином, а вона їхала на навчання. Коли [PERSON] повинен був іти до школи, вони купили будинок в с.Іванівка Великописарівського району Сумської області, поближче до школи. [PERSON] займався ремонтом автомобілів. Він був одружений, але з дружиною не проживав. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] знав як майстра по ремонту автомобілів. Познайомились років 5 тому, коли він став жити в с.Іванівка Великописарівського району Сумської області. Позивачку знає, як дружину [PERSON] .. Також постійно біля [PERSON] перебував [PERSON] , якого останній називав своїм сином. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ч.1 ст. 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України Обставина, що питання визначення батьківства за рішенням суду відповідно до ст.128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування ст.130 СК України .Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20). Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. З ст. 130 СК України слідує, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України ( ст. 128 СК України). Як зазначено у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20) доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 12 грудня 2019 року в справі № 562/1155/18 (провадження № 61-11709св19). Крім того, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", зазначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 110 ЦПК України , згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року в справі «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34, зауважив, що на сьогодні ДНК -тест є єдиним науковим методом встновлення батьківства стосовно конкретної дитини ; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Таким чином, висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень ч. 2 та ч. 3 ст. 89 ЦПК України , згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Судом по даній справі було призначено посмертну судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи , визначено провідною експертною установою Харківський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України. Експертам Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи доручено відібрати необхідний для проведення генетичної експертизи біологічний матеріал від трупа [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Ульянівка Богодухівського району Харківської області, який помер [INFO] в с.Іванівка Великописарівського району Сумської області та похований на цвинтарі в с.Рябина Охтирського (в минулому - Великописарівського) району Сумської області та передати в упакованому, опечатаному вигляді до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення експертизи. В ухвалі суду про призначення посмертної судово-генетичної експертизи зазначено, що у разі відсутності згоди заінтересованої особи [PERSON] , на втручання у місце поховання її сина, [PERSON] для відібрання необхідного для проведення молекулярно-генетичної експертизи біологічного матеріалу від трупу сина, у відповідності до ст.109 ЦПК України суд може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена. В ході виконання ухвали суду, відібрання біологічного матеріалу для провення генетичної експертизи, зацікавлена особа [PERSON] , мати покійного [PERSON] , якій було роз`яснено положення ст. 109 ЦПК України не дала згоди на ексгумацію трупа для відібрання зразків необхідних для проведення експертизи, про що надала письмому заяву та був складений акт. Право на повагу до приватного й сімейного життя, гарантоване ст.8 конвенції, поширюється й на випадки залишення в спокої тіла людини, яка померла. У випадках ексгумації трупів, на думку ЄСПЛ (рішення у справі «Сольська і Рибицька проти Польщі», заява №30491/17), необхідно відшукувати механізми поєднання публічних інтересів держави з правами близьких і родичів. Відповідно до положень ст.6 Закону України «Про поховання та похоронну справу» , усі громадяни мають право на поховання їхнього тіла та волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті. Волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті може бути виражене у: згоді чи незгоді на проведення патолого-анатомічного розтину; згоді чи незгоді на вилучення анатомічних матеріалів для трансплантації та/або виготовлення біоімплантатів; побажанні бути похованим у певному місці, за певними звичаями, поруч з певними раніше померлими чи бути підданим кремації; дорученні виконати своє волевиявлення певній особі; іншому дорученні, що не суперечить законодавству. Контроль за виконанням волевиявлення громадян про належне ставлення до їхнього тіла після смерті в частині надання згоди на проведення патолого-анатомічного розтину, згоди чи незгоди на вилучення анатомічних матеріалів для трансплантації та/або виготовлення біоімплантатів здійснюється відповідно до закону. Відповідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Заяву зацікавленої особи [PERSON] та акт складений за участі сторін, представника селищної ради, експерта, суд вважати офіційним запереченням на проведення ексгумації. Отже суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту батьківства підлягає задоволенню. Задовольняючи заяву про встановлення факту батьківства та зобов`язання внести зміни до актового запису про народження, суд виходить з того, що призначення судової генетичної експертизи є необхідним у цій справі, проте така експертиза не була проведена саме внаслідок ухилення зацікавленої особи від дачі згоди для відібрання біологічного матеріалу для її проведення. Зацікавленій особі було роз`яснено зміст ст. 109 ЦПК України до якої у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Крім того, допитані у судовому засіданні свідки підтвердили ті обставини, що саме [PERSON] з 2010 року до дня смерті проживав з [PERSON] однією сім`єю, мали єдиний сімейний бюджет та турбувались про дитину, спільно займались її вихованням. [PERSON] супроводжував [PERSON] до лікаря під час вагітності, тобто піклувався про матір майбутньої його дитини, забрав останню з сином з пологового будинку, утримував сім`ю. Факт проживання [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] підтверджується довідками сільських рад, фотосвітлинами. У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 №» Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства (материнства) та стягнення аліментів» роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Отже суд повно та всебічно перевірив докази надані суду та приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved