Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 07.12.2021 надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що батьком позивача є [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Після смерті батька залишилось три спадкоємці першої черги за законом - його дружина [PERSON] , та двоє його дітей - [PERSON] та [PERSON] . Після смерті батька позивачу стало відомо, що він складав два заповіти. Перший - в 2014 році, згідно якого все належне йому майно заповідав доньці [PERSON] , а другий - в 2017 році, яким залишив їй лише садовий будиночок в садовому товаристві « [INFO] », тим самим скасувавши попередній заповіт. 08 лютого 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А. за заявою позивача була відкрита спадкова справа за № 02/2021 після померлого [INFO] [PERSON] . До складу спадщини, яка залишилась не охопленою заповітом, входить наступне нерухоме майно: 1/3 частка квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 87,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м.; Ѕ частка гаражу за адресою: [ADDRESS] кооператив автолюбителів індивідуальних гаражів, гараж № [NUMBER] . 02 вересня 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] , але правовстановлюючі документи на квартиру і гараж він не міг надати, оскільки вони в нього були відсутні. Постановою від 02 листопада 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А. було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку із ненаданням відомостей та документів, необхідних для вчинення зазначеної нотаріальної дії. У зв`язку з викладеним, позивач змушений звернутись до суду та просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] на 1/9 частку трикімнатної квартири загальною площею 87,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; та 1/6 частку гаражу № [NUMBER] , загальною площею 21,2 кв. м, з підвалами загальною площею 19,9 кв. м. за адресою: [ADDRESS] , «Біологічний» кооператив автолюбителів індивідуальних гаражів, а також стягнути судові витрати. Позивач надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачі в судові засідання, які призначалися на 21.04.2022 та 11.05.2022 не з`явились. Про дати судових засідань були повідомлені належним чином, будь-яких заперечень або відзиву на позов не надали. З урахуванням положень п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату та час слухання. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що батьком позивача є [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а.с. № 13). Після смерті батька залишилось три спадкоємці першої черги за законом - його дружина [PERSON] , та двоє його дітей - [PERSON] та [PERSON] . Після смерті батька позивачу стало відомо, що [PERSON] складав два заповіти. Перший - в 2014 році, згідно якого все належне йому майно заповідав доньці [PERSON] , а другий - в 2017 році, яким залишив їй лише садовий будиночок в садовому товаристві « [INFO] », тим самим скасувавши попередній заповіт. Відповідно до ч. 2, 3 статті 1254 ЦК України заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Відповідно до частини 1 статті 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. 08 лютого 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А. за заявою позивача була відкрита спадкова справа за № 02/2021 після померлого [INFO] [PERSON] . До складу спадщини, яка залишилась не охопленою заповітом, входить наступне нерухоме майно: 1/3 частка квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 87,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м.; Ѕ частка гаражу за адресою: [ADDRESS] кооператив автолюбителів індивідуальних гаражів, гараж № [NUMBER] . 02 вересня 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] , але правовстановлюючі документи на квартиру і гараж він не міг надати, оскільки вони в нього були відсутні (а.с. № 15). Постановою від 02 листопада 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А. було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку із ненаданням відомостей та документів, необхідних для вчинення зазначеної нотаріальної дії (а.с. № 20). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2022 було витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Людмили Анатоліївни копію спадкову справу № 02/2021, відкриту після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , копії якої надійшли до суду 19.04.2022 (а.с. № 58-114). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі , якщо це право не визнається іншою особою, втрачено або відсутній правовстановлюючий документ. Згідно із ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ч. 1 ст. 1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що доводи позивача знайшли підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 936,11 грн. пропорційно до задоволеної частини вимог по 968,06 грн. з кожного.

Outcome: approved