Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 17 жовтня 2006 року. Зазначила, що з 24.12.1994 вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бучацького районного суду від 06.09.2012 розірвано. Відповідач з 2016 року у спірному домоволодінні не проживає, комунальні послуги не сплачує та не несе будь-яких витрат по утриманню вказаного будинку. Враховуючи те, що [PERSON] більше п`яти років фактично не проживає у вищезазначеному будинку, добровільно не знявся з реєстрації місця проживання після розірвання шлюбу, що порушує її права, як власника та призводить до додаткових витрат по утриманню будинку (спати додаткових комунальних платежів) та створює перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю, вважає, що право відповідача щодо користування чужим майном підлягає припиненню. За наведених обставин просить суд позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у позовній заяві просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не прибув повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не повідомив, відзиву та заяв про відкладення розгляду справи до суду не направляв. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Позивач [PERSON] є власником цілого житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» № 12469066 від 10 листопада 2006 року (реєстраційний номер 16354587). Сторони [PERSON] та [PERSON] з 24 грудня 1994 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 вересня 2012 року (справа №1903/1788/2012) розірвано. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.321 ЦК України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів його сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч.4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За даними довідки №46, яка видана Бучацькою міською радою об`єднаної територіальної громади Чортківського району Тернопільської області 03 лютого 2022 року [PERSON] , колишній чоловік [PERSON] зареєстрований у житловому будинку в [ADDRESS] , однак за вказаною адресою не проживає з 2016 року. Даний факт підтвердили також свідки, жителі [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що вбачається із акту опитування свідків від 03 лютого 2022 року, який засвідчений старостою Осівецького старостинського округу Г.Орищій та відбитком штемпеля Бучацької міської ради Чортківського району Тернопільської області. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач в судове засідання не прибув, відзиву на позовну заяву не подав. У судовому засіданні не здобуто доказів, які давали б суду підстави вважати поважними причини відсутності відповідача [PERSON] за місцем постійного проживання за адресою: [ADDRESS] . Отже, відповідач [PERSON] відсутній по місцю постійного проживання понад один рік без поважних причин, його реєстрація в домоволодінні, яке належить позивачу, створює певні перешкоди в реалізації її прав, як власника, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку в [ADDRESS] , що належить позивачу [PERSON] . На підставі ст.41 Конституції України , ч.1 ст. 317 , ст. 319 , 321 , 383 , ст. 391 , ч.2 ст. 405 ЦК України , ст. 64 , ч.ч.1,4 ст. 156 ЖК України та

Outcome: approved