Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

24.02.2022 року [PERSON] звернулася до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] , зазначивши третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Новобузьку міську раду Миколаївської області, в якому просила визнати за нею, [PERSON] , право власності на земельну ділянку, площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] з одночасним припиненням права власності на цю земельну ділянку за [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.12.2021 року вона є власником житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Однак, будучи власником вказаного житлового будинку, вона немає можливості розпорядитись ним, оскільки земельна ділянка на якій він розташований перебуває у власності іншої особи - [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 028229 від 29.09.1997 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутність. Посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 01.03.2022 року та 12.04.2022 року не з`явилась, належним чином повідомлялась про час і місце судового розгляду, причину своєї неявки не повідомила. Представник третьої особи - Новобузької міської ради Миколаївської області, міський голова Лагодієнко М.О. в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди позивача, вирішено розгляд справи проводити в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Положеннями статей 15,16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст..377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. У ст..392 ЦК України зазначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 30 ЗК України, в редакції 1991 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Частиною 8 статті 130 Земельного кодексу Ураїни передбачено, що істотною умовою договору, на підставі якого набувається право власності (частки у праві спільної власності) на об`єкт нерухомого майна (жилийбудинок (крім багатоквартирного),іншу будівлю або споруду),об`єкт незавершенного будівництва, пов`язаного з переходом права власності (крім державної, комунальної власності)на земельну ділянку або прав оренди, емфітевзису, суперфіцію земельних ділянок усіх форм власності, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на такий об`єкт. Укладення договору, що передбачає набуття права власності (частки у праві спільної власності) на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, пов`язаного з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення такої частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ст..125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У підпункті «ґ» п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 № «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року (в редакції Постанови Верховного Суду № 2 від 19.03.2010) з 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК України і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 року. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.12.2021 року [PERSON] , [INFO] , є власником житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та який набув право власності на вказаний житловий будинок за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Новобузького міського та районного нотаріального округу Савченко А.В. від 29.11.1997 року ( а.с.7). Однак, предметом вказаного договору слугував лише будинок, питання про передачу (продаж) у власність земельної ділянки, на якій розташований цей будинок (для обслуговування житлового будинку) при укладанні цього договору не вирішувалося, а тому, і в спадщину земельна ділянка не передавалась. Вищезазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,1 га, яка приватизована попереднім її власником - [PERSON] та значиться за нею відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК №028229, виданого 29.09.1997 року Новобузькою міською радою Миколаївської області на підставі рішення виконкому цієї ради від 23.09.1997 року за № 312 (а.с.09). З моменту передачі земельної ділянки у приватну власність [PERSON] і до цього часу цільове призначення земельної ділянки, для обслуговування житлового будинку, не змінилося. З огляду на викладене, у зв`язку з придбанням чоловіком позивачки [PERSON] 29.11.1997 року житлового будинку, до нього разом з правом власності на житловий будинок перейшло і право власності на земельну ділянку для його обслуговування, що автоматично припинило право власності [PERSON] на цю земельну ділянку, а з набуттям права власності на житловий будинок [PERSON] в порядку спадкування за законом від її чоловіка [PERSON] , до неї перейшло і право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку. Таким чином, дослідженні при судовому розгляді справи обставини, свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, остання не заявляла, тому суд відносить ці витрати на її рахунок.

Outcome: approved