Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-24 00:00:00

ТОВ «Вендор-Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14 липня 2020 року між ТОВ «Вендор-Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № ВН23-01213, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит в розмірі 25 000,00 грн та зобов`язувалася повернути наданий їй кредит у розмірі 70 781,87 грн, здійснювати погашення кредиту та процентів єдиним платежем в розмірі 5055,85 грн відповідно до графіку внесків за кредитним договором, в т.ч. сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 18,3% на 30 днів та повернути кредитні кошти до 10 вересня 2021 року. Позичальник свої зобов`язання не виконує, у зв`язку з цим утворилась заборгованість, яка станом на 21 грудня 2021 року складає 87 574,56 грн, з яких: 24 526,00 - заборгованість по кредиту, 63 048,56 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 16 серпня 2020 року по 21 грудня 2021 року. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з цим позовом, а тому просив стягнути з відповідача 87 574,56 грн заборгованості за кредитним договором та відшкодувати судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 лютого 2022 року вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. Вказана ухвала разом з копією позовної заяви з додатками отримана відповідачем 22 лютого 2022 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення по вручення поштового відправлення 21050 2291653 3, однак відповідачка відзив на позов не надала, будь-які докази по справі чи інші клопотання від учасників справи на адресу суду не надійшли. Враховуючи вищевикладене та положення ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Між сторонами існують правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. 526, 530, 536, 553-554, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом установлено, що 17 липня 2020 року між ТОВ «Вендор-Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № ВН23-01213, відповідно до якого [PERSON] було надано кредитні кошти в сумі 25 000,00 грн зі сплатою відсотків у розмірі 18,3 % за кожні 30 днів від суми наданого кредиту, кошти надаються з 17 липня 2020 по 10 вересня 2021 (кінцевий термін повернення) (а.с. 5-6). Згідно п.п. 2.2 договору позичальник отримує готівкові кошти через каси кредитора, або шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок, який вказує позичальник при оформленні договору. Датою видачі кредиту є дата перерахування коштів з поточного рахунку кредитора на рахунок або через платіжні системи позичальнику або фактичного отримання ним готівкових коштів в касі відділення кредитора. Факт отримання позичальником кредитних коштів у розмірі 25 000,00 грн підтверджується видатковим касовим ордером від 17 липня 2020 (а.с. 10). Відповідно до п.1.7 договору кредитні кошти та нараховані проценти за користування ними, позичальник зобов`язувався повернути в касу або на рахунок кредитора (в т.ч. через термінальну мережу), відповідно до «Графіку внесків за Договором», що є додатком №1 до цього договору, єдиним платежем, який включає в себе розмір отриманих кредитних коштів та нарахованих процентів. Проценти за користування кредитними коштами нараховуються кредитором на фактичний залишок заборгованості кредитних коштів відповідно до ставки, про яку вказано в п. 1.6 цього договору. При розрахунку враховується день надання та не враховується день повернення. При розрахунку процентів використовується фактична кількість днів користування кредитом, а кількість днів у році приймається як 360 днів. (п.2.6 договору). В разі несвоєчасної сплати позичальником «єдиного платежу» більше ніж 6 день від дати, визначеної в Графіку внесків за договором позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 50 грн за кожен факт порушення умов договору (п. 4.2 договору). Кредитні кошти надаються строком на 14 періодів по 30 днів, а саме з 17 липня 2020 року по 10 вересня 2021 року. Днем кінцевого повернення кредиту є 10 вересня 2021 року (п.1.5 договору). Відповідно до п. 2.7 договору у разі неповернення кредиту (повністю або частково) після закінчення строку користування кредитом, кредитор має право продовжити нарахування процентів за користування коштами у розмірі встановленому п. 1.6 договору, аж до моменту повного фактичного погашення кредиту. У разі якщо прострочення кінцевого строку повернення кредиту триває більше 30 календарних днів, кредитор залишає за собою право у будь-який час, без необхідності додаткового повідомлення позичальника припинити нарахування процентів за простроченим кредитом. Відповідачка неналежно виконує умови кредитного договору та порушила умови договору щодо своєчасності погашення кредиту та процентів відповідно до графіку платежів. Як слідує із Розрахунку заборгованості, за даними позивача, станом 21 грудня 2021 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 87 574, 56 грн, з яких: 24 526,00 - заборгованість по кредиту, 63 048,56 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 16 серпня 2020 року по 21 грудня 2021 року (а.с. 15). Даний розмір заборгованості встановлений в судовому засідання і ніким не оспорюється. Розрахунок заборгованості проведений з урахуванням погоджених сторонами умов. Неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором призвело до порушення прав кредитора - позивача, а тому порушене право підлягає поновленню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № ВН23-01213 в сумі 87 574, 56 грн. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2270,00 грн. При виконанні цього рішення слід звернути увагу, що відповідно до п.10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: фізичні особи можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом не перевищує 100 тисяч гривень; припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації). На підставі викладеного,

Outcome: approved