Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

10 лютого 2022 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до Білопільської міської ради з позовом, в якому вказують, що [INFO] помер їх батько [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на все його майно та майнові права. 29 грудня 1993 року Виконавчим комітетом Білопільської міської ради було прийняте рішення про передачу [PERSON] в приватну власність земельної ділянки загальною площею 0,1904 га, з яких 0,10 га призначені для індивідуального житлового будівництва господарських будівель і споруд, а 0,0904 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Але за життя останній приватизацію земельних ділянок не завершив. З метою прийняття спадщини після смерті батька вони звернулися до нотаріуса, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу. На даний час вони мають намір оформити право власності на зазначені земельні ділянки, але у зв`язку з тим, що їх батько за життя не завершив процедуру приватизації, у позасудовому порядку вони не можуть цього зробити. Посилаючись на викладені обставини, просять визнати за ними право на завершення процедури приватизації вказаних земельних ділянок. У зв`язку з тим, що позовна заява не відповідала вимогам ст. 177 ЦПК України, ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 11 лютого 2022 року її було залишено без руху. 14 лютого 2022 року до суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 14 лютого 2022 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позов просять задовольнити (а. с. 53, 54). Представник відповідача Білопільської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі їх представника (а. с. 55). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , а 10 травня 1985 року [PERSON] , батьком яких у свідоцтві про народження записаний [PERSON] (а. с. 8-9). 29 вересня 2009 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим їй було присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 8). Відповідно до копії технічного паспорта 24 жовтня 1986 року [PERSON] придбав домогосподарство, розташоване за адресою: [ADDRESS] (а. с. 12, 16). Як вбачається з архівного витягу з рішення Виконавчого комітету Білопільської міської ради Сумської області від 29 грудня 1993 року №227 «Про приватизацію земельних ділянок» та довідки Білопільської міської ради Сумської області від 30 січня 2020 року №12/02-16 [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] , було передано в приватну власність земельну ділянку загальною площею 1904 м2, а саме: 0,10 га для індивідуального житлового будівництва господарських будівель і споруд, 0,0904 га для ведення особистого селянського господарства. Документи, що підтверджують право власності на земельну ділянку [PERSON] не отримував (а. с. 10-11). [INFO] [PERSON] помер (а. с. 6). Відповідно до копії спадкової справи 21 січня 2000 року [PERSON] звернулася до Білопільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу (а. с. 42). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 18 червня 2007 року, яке набрало законної сили 29 червня 2007 року, [PERSON] було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] тривалістю три місяці (а. с. 43 зв.). 26 липня 2007 року [PERSON] звернулася до Білопільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька (а. с. 42 зв.). На даний час позивачі бажають оформити право власності на земельну ділянку під будинком та земельну ділянку біля нього, призначену для ведення особистого селянського господарства, але через те, що їх батько розпочав процедуру приватизацію вказаних земельних ділянок, але не завершив її до смерті, вони не можуть це зробити в позасудовому порядку (а. с. 15). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. З урахуванням викладеного в разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації. Саме такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року в справі №128/1911/15-ц, від 20 березня 2019 року в справі №350/67/15-ц. Відповідно до абз. 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Враховуючи викладене,\~суд вважає\~за необхідне\~визнати за\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~в порядку\~спадкування право\~на завершення\~процедури приватизації\~земельних ділянок\~площею 0,10\~га та\~0,0904\~га,\~переданих їх\~батьку [PERSON] \~для індивідуального житлового будівництва, будівництва господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства. На підставі викладеного,

Outcome: approved