Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

31.12.2021 року позивач АТ «ОГС «Волиньгаз» звернулося до суду із вищевказаною позовною заявою на обґрунтування зазначивши, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з розподілу природного газу з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] , які надаються позивачем у її помешкання. За період з 01.10.2019 року по 30.09.2020 року, відповідачці було розподілено природного газу в кількості 2028,47 м.куб., за відповідними тарифами на послуги з розподілу природного газу. В свою чергу, [PERSON] своїх обов`язків по оплаті за розподіленого їй природного газу не виконувала належним чином, у зв`язку з чим у неї станом на 28.12.2021 року існує заборгованість перед АТ «ОГС «Волиньгаз» за послуги розподілу природного газу на суму 5223,84 грн. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «ОГС «Волиньгаз» заборгованість за розподіл природного газу в розмірі 5223,84 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що питання оплата послуг з транспортування природного газу врегульована постановами, а не Законами України, а тому такий нормативно-правовий акт не підлягає застосуванню. Крім того, газ до будинку був проведеним її батьками за власні кошти, а тому жодних підстав для оплати за транспортування природного газу не існує. Заяву-приєднання до умов Договору розподілу природного газу вона не підписувала, а наявний у вказаному документі підпис схожий на виконаний нею, але дійсність даного факту (проставлення підпису) викликає у неї сумніви. Також пояснила, що числові показання лічильника газу вона особисто не передавала, ймовірно це робив її брат. У задоволенні позову просила відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у відповідності із ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», «Про ринок природного газу» та «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), своєю постановою від 19.06.2017 року № 813 видала Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» (код ЄДРПОУ 03339459) ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Волинської області. В свою чергу, Регулятор постановою від 31.05.2019 року № 914 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 19.06.2017 року № 813» внесла такі зміни: 1) у назві абревіатуру «ПАТ» замінити абревіатурою «АТ»; 2) у тексті постанови слова «Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації» у всіх відмінках замінити словами «Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи» у відповідних відмінках. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з розподілу природного газу з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] , які надаються АТ «ОГС «Волиньгаз» в її житло. Відповідно до виписки з фінансового стану по особовому рахунку відповідача, Товариство надає послуги з розподілу природного газу до оселі споживача, який в свою чергу їх отримує, а оплату не проводить. Відносини, які виникають між оператором газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ), яким являється Товариство, та споживачами послуг розподілу природного газу, регулюються Законом України «Про ринок природного газу» та безпосередньо «Кодексом газорозподільних систем», затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1379/27824, зі змінами (далі - Кодекс ГРМ). Розділом VI Кодексу ГРМ передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної системи (далі - ГРМ) для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2498. Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Пунктом 4 частини 2 розділу 3 глави VI Кодексу ГРМ визначено, що укладення Договору розподілу природного газу між Оператором ГРМ та Споживачем не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Фактом приєднання Відповідача до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору) є підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу, сплата за послуги Оператора ГРМ 500,00 грн. в липні 2020 року та документальне підтвердження споживання природного газу, а саме: помісячні показання лічильника газу, які відображенні в доданій виписці з фінансового стану та довідках про споживання природного газу Відповідача по його особовому рахунку. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», житлово комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і не житлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексних будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюються на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону, виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Згідно положень п. 2 ч. 5 Закону зокрема передбачено, що до комунальних послуг відносяться послуги з постачання та розподілу природного газу. Згідно ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до обов`язків споживача належить оплата за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. В свою чергу абзац 2 даної норми встановлює, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п. 2.1. Типового договору Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Згідно положень пунктів 6.1, 6.2 розділу VI Договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, що є побутовим до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ (абз. 2 та 3 п. 6.6. розділу VI Договору). Згідно вимог п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Пунктом 6.3 розділу VI Договору встановлено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (абз. 2 п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу). Згідно п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік; визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу. Крім того, за приписами п. 2 та глави 6 розділу VI Кодексу, з 01.01.2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншою за: 39 м.куб. - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 126 м.куб. - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 м.куб. - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим. З урахуванням вказаного, на 2020 рік Товариство (Оператор ГРМ) визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за період з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року, на 2021 рік - за період з 01.10.2019 року по 30.09.2020 року. Відтак, за період з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року, [PERSON] було розподілено природного газу в кількості 1677,43 м.куб., що підтверджується довідкою по особовому рахунку № [NUMBER] , «побут, споживач [PERSON] (споживання за газовий рік 01.10.2018 р. - 30.09.2019 р.)». В свою чергу, за період з 01.10.2019 року по 30.09.2020 року, відповідачці було розподілено природного газу в кількості 2028,47 м.куб., що підтверджується довідкою по особовому рахунку № [NUMBER] , «побут, споживач [PERSON] (споживання за газовий рік 01.10.2019 р. - 30.09.2020 р.)». При цьому місячна вартість у 2020 році та 2021 році була розрахована як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (абз. 2 п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу). Постановою НКРЕКП № 3015 від 24.12.2019 року «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Волиньгаз»» Товариству було установлено тариф на послуги з розподілу природного газу з 01.01.2020 року до 30.06.2020 року включно в розмірі 0,91 грн. за 1 м.куб. на місяць (без урахування ПДВ). З врахуванням ПДВ (20 %) вартість послуг з розподілу природного газу складає 1,092 грн. за 1 м.куб. Також пунктом 2 частини 1 вказаної вище постанови НКРНЕКП в редакції постанови НКРЕКП № 1153 від 24.06.2020 року Товариству було установлено тариф на послуги з розподілу природного газу з 01.07.2020 року до 31.12.2020 року включно в розмірі 0,98 грн. за 1 м.куб. на місяць (без урахування ПДВ), з врахуванням ПДВ (20 %) вартість послуг з розподілу природного газу складає 1,176 грн. за 1 м.куб. Постановою НКРЕКП № 2766 від 30.12.2020 року «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Волиньгаз»» Товариству було установлено тариф на послуги з розподілу природного газу з 01.01.2021 року в розмірі 1,57 грн. за 1 м.куб. на місяць (без урахування ПДВ). З врахуванням ПДВ (20 %) вартість послуг з розподілу природного газу складає 1,884 грн. за 1 м.куб. Таким чином, з урахуванням вимог глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ та п. п. 6.1 та 6.2 Типового договору розподілу для Відповідача була розрахована щомісячна плата за розподіл газу по періодам: 1) з січня по червень 2020 року у розмірі: 01.10.2018 року - 30.09.2019 року = 1677,43 м.куб./ 12 міс. = 139,79 м.куб. х 1,092 грн. за 1 м.куб. = 152,65 грн. в місяць; 2) з липня по грудень 2020 року у розмірі: 01.10.2018 року - 30.09.2019 року = 1677,43 м.куб./ 12 міс. = 139,79 м.куб. х 1,176 грн. за 1 м.куб. = 164,39 грн. в місяць; 3) з січня 2021 року по даний час у розмірі: 01.10.2019 року - 30.09.2020 року = 2028,47 м.куб. / 12 міс. = 169,04 м.куб. х 1,884 грн. за 1 м.куб. = 318,47 грн. в місяць. Разом з тим, відповідач, являючись споживачем послуги з розподілу природного газу, в розумінні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Кодексу ГРМ, своїх обов`язків по оплаті за розподіленого їй природного газу не виконувала, у зв`язку з чим у неї станом на 28.12.2021 року утворилася заборгованість перед позивачем за послуги розподілу природного газу на суму 5223,84 грн. Заперечуючи щодо позову, [PERSON] посилалася на ту обставину, що Заяву-приєднання до умов Договору розподілу природного газу вона не підписувала, а тому й підстав для нарахування їй заборгованості за розподіл природного газу не було. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, в ході розгляду справи, відповідач [PERSON] не зверталася до суду із клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи щодо належності ій підпису у Заяві-приєднання до умов Договору розподілу природного газу, а тому об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність даного доказу у суду немає. Суд вважає, що на сьогодні судова почеркознавча експертиза є єдиним науково-дослідним методом точного встановлення належності підпису особі, яка оспорює його вчинення; доказова цінність висновку експерта є єдиним доказом з метою підтвердити або спростувати факт вчинення підпису конкретною особою. Крім того, відповідачкою, всупереч вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України, не надано будь-яких доказів того, що вона фактично не отримувала послуг від АТ «ОГС «Волиньгаз» з розподілу природного газу, або ж що такі послуги надавалися із порушеннями чи їх обсяги не відповідали фактично спожитому газу. Відповідно до ст. 8 Конституції України, - в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Згідно ст. 117 Конституції України, - Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом. Слід зауважити, що нормативно-правові акти, які регулюють спірні питання, які є предметом даного спору, як на момент звернення до суду з позовом, так і на момент постановлення даного судового рішення, зареєстровані є чинним, не конституційними не визнані. Наведене свідчить про безпідставність доводів відповідача щодо незаконного застосування позивачем нормативно-правових актів, які регулюють спірне питання, такі твердження є її власним тлумаченням норм чинного законодавства України, а тому суд оцінює їх критично та до уваги не приймає. Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач є споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються АТ «ОГС «Волиньгаз» в її житло, та у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань в останньої виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої станом на 28.12.2021 року складає 5223,84 грн. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно абз. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути примусове виконання обов`язку в натурі. В даному випадку порушення полягає в невиконанні умов договору розподілу природного газу побутовим споживачем в частині своєчасності оплати Відповідачем та примусове стягнення заборгованості за розподілений природний газ. Судом також встановлено, що відповідач в добровільному порядку заборгованість за надані послуги не сплачує, чим порушує виконання вимог типового договору в частині виконання обов`язку в натурі, таке цивільне право Позивача підлягає судовому захисту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачкою були порушені умови Договору, позовні вимоги АТ «ОГС Волиньгаз» є обґрунтованими, а тому із [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за розподіл природного газу в розмірі 5223,84 грн. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Із наведеного слідує, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2270 грн. На підставі ст.ст. 509, 526, 527, 530 ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Кодексу газорозподільних систем,

Outcome: approved