Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, у якому просить визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , право на середню земельну частку площею 0,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Мильчицької сільської ради та належала її матері на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю серії ЛВ № 140223, виданого 27.03.1997 Мильчицькою сільською радою народних депутатів, зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 371. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на право на середню земельну частку (пай) площею 0,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка знаходиться на території Мильчицької сільської ради. Оскільки за життя мати заповіту не склала, її майно підлягає спадкуванню за законом. Зазначає, що є спадкоємцем першої черги спадкування після смерті матері, інші спадкоємці першої черги на майно спадкодавця не претендують. Вона зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку для прийняття такої. Позивачка в підготовче засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задоволити. Представник відповідача - Городоцької міської ради Львівської області у підготовче засідання не з`явився, подав відзив на позов, згідно якого вимоги такого визнає та просить проводити розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача - Львівської районної державної адміністрації,в підготовче засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Треті особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в підготовче засідання також не з`явилися, проте подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов [PERSON] підтримують та просять його задоволити. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, з дотриманням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, беручи до уваги визнання позову представниками відповідачів, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи та прийняття рішення у ній у підготовчому засіданні на підставі ч.3 ст.200 ЦПК України. Відповідно до ст.ст.124,129 Конституції Україниі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. Відповідно до вимогст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8-9). Факт родинних відносин між померлою [PERSON] та позивачкою [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження останньої (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що до складу спадщини [PERSON] увійшло право на середню земельну частку площею 0,80 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Мильчицької сільської ради, яка належала їй на підставі сертифікату на право приватної власності на землю серії ЛВ № 140223, виданого 27.03.1997 Мильчицькою сільською радою народних депутатів, зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 371 (а.с.14). З витягу зі Спадкового реєстру № 68591018 від 17.02.2022 вбачається, що від імені [PERSON] заповіт не складався та не посвідчувався (а.с.10-12). [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус листом від 14.02.2022 за № 30/01-16 відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що нею пропущено строк для прийняття спадщини та у зв`язку з невідповідністю сертифіката на право власності на земельну частку (пай) затвердженій формі відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай)» від 12.10.1995 року № 801 (а.с.13). Згідно положень ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2007 року відомо, що в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року № 801, якою затверджено форму сертифіката на право на середню земельну частку (пай), у сертифікаті повинна бути зазначена назва колективного сільськогосподарського підприємства, член якого мав право на середню земельну частку (пай) та вартість землі. Згідно п.5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 05.08.1995 року, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація проводяться відповідно районною державною адміністрацією. Отже, сертифікат на право на середню земельну частку (пай) може бути видано лише громадянину, який має право на середню земельну частку (пай). Сертифікат спадкодавцю видано, а це свідчить що він мав право на земельну частку (пай). Відповідно до ст.ст.15,16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права Згідно п.17 розділу X «Перехідних положень» Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За п.2 Указу Президента України від 08.08.1995р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.2 цього ж Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Оскільки матеріалами справи встановлено, що [PERSON] належало право на земельну ділянку площею 0.80 гектари без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка знаходиться на території Мильчицької сільської ради Городоцького району Львівської області, що підтверджувалося витягом з книги реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) - сертифікат серії ЛВ № 140223 від 27.03.1997, який зареєстровано в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 371, таке право увійшло до складу її спадкового майна. Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом майна [PERSON] , інші спадкоємці першої черги спадкування за законом не заперечують проти задоволення позову, позивач зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, проте у видачі свідоцтва їй було відмовлено в т.ч. з огляду на те, що сертифікат на право власності на земельну частку (пай) не відповідає зразку затвердженої форми, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved