Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

09 липня 2020 року представник позивача звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позову, представник позивача зазначив, що 14.08.2019 року о 15:00 год біля с. Тухолька Соколівського району Львівської області на автодорозі Київ - Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення транспортних засобів BMW 525, д.н.з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та KIA Sorento, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 29.11.2019 року, ДТП сталася внаслідок вчинення відповідачем правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП власнику автомобіля KIA Sorento - [PERSON] була завдана матеріальна шкода, розмір якої згідно звіту № 74/10/19 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ від 31.10.2019 р. становить 367936,19 грн. На момент скоєння ДТП, цивільна відповідальність водія BMW 525, д.н.з [NUMBER] була застрахована в АТ СГ «ТАС» за полісом № АМ/007131159. 16.09.2019 року АТ СГ «ТАС» на підставі звіту № 74/10/19 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ від 31.10.2019 р. виплатила відшкодування матеріального збитку позивачу в межах встановленого полісом ліміту з вирахуванням безумовної франтити в розмірі 99000,00 грн. Враховуючи те, що розмір матеріального збитку завданого позивачу, згідно звіту № 74/10/19 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ від 31.10.2019 р., складає 367936,19 грн., а страховик відповідача відшкодував лише 99000,00 грн, частина матеріального збитку у розмірі 268936,19 грн залишилася не відшкодованою та підлягає стягненню з відповідача. При виплаті страхового відшкодування матеріального збитку АТ СГ «ТАС» не відшкодувало понесені позивачу додаткові витрати, а саме: за проведення незалежної експертизи для визначення вартості матеріального збитку в розмірі 2200,00 грн та за послуги перевезення евакуатором автомобіля KIA Sorento, д.н.з. [NUMBER] , в розмірі 11800,00 грн. Таким чином, сума невідшкодованого матеріального збитку позивачу становить 282936, 19 грн. Окрім того, позивачу внаслідок ДТП було завдано моральну шкоду, оскільки в результаті останньої він, його дружина, син та донька отримали тілесні ушкодження, що призвело до фізичних та моральних страждань. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП в розмірі 282936,19 грн, моральну шкоду завдану ДТП в розмірі 20000,00 грн, судовий збір в розмірі 3029,36 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 14000,00 грн. Позивач і відповідач в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на підстави та обставини, викладені в ньому, просила його задовольнити. Додатково вказала, що автомобіль позивача під час ДТП було фізично знищено. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з підстав, які вказані в письмових запереченнях на позов. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Як вбачається з копії постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2019 року, [PERSON] 14.08.2019 о 15 год 00 хв біля с. Тухолька Сколівського району Львівської області на а/д Київ - Чоп, керуючи автомобілем BMW 525, державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожню обстановку і допустив зіткнення із транспортними засобами КІА SORENTO, д.н.з. [NUMBER] і BMW 520, д.н.з. [NUMBER] , в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП. Постанова набрала законної сили 10 грудня 2019 року (а.с.51). Згідно ч. 2 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України,особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як зазначено в ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1. ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Приймаючи до уваги те, що вина [PERSON] у вчиненому ДТП встановлена постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2019 року, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, тому суд дійшов висновку, оскільки діями [PERSON] завдано шкоду майну позивача, тому він повинен нести відповідальність по відшкодуванню такої шкоди. Згідно звіту № 74/10/19 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ KIA Sorento, д.н.з. [NUMBER] від 31.10.2019 р., складеного ФОП суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , вартість матеріального збитку складає 367936,19 грн. (т. 1 а.с.24-48). Представник відповідача в судовому засіданні та в письмових поясненнях від 24.11.2021 року зазначив, що звіт № 74/10/19 про оцінку вартості збитку не є належним, допустимим та достатнім доказом нанесеного матеріального збитку, оскільки він проведений суб`єктом оціночної діяльності без участі відповідача. Крім того, до звіту не додано документів, які підтверджують наявність у суб`єкта оціночної діяльності - ФОП [PERSON] кваліфікацій судового експерта з правом проведення транспортно - товарознавчих експертиз, а у самому Звіті не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 07 вересня 2020 року з урахуванням постанови Полтавського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року було призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу (т.1 а.с.87-88, 153-158). 07.09.2021 року з Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи у зв`язку з тим, що позивач не є власником автомобіля та не може надати ТЗ для проведення експертизи (т. 1 а.с.205). Судом встановлено, що 06.10.2020 року позивачем продано належний йому автомобіль KIA Sorento, д.н.з. [NUMBER] (т.1 а.с.184-185). Отже, визначити розмір завданих позивачу збитків внаслідок ДТПтаким засобом доказування як висновок експерта неможливо. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що звіт № 74/10/19 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ KIA Sorento, д.н.з. [NUMBER] від 31.10.2019, який надано представником позивача містить інформацію щодо предмета доказування, а саме стосовно розміру матеріального збитку завданого позивачу внаслідок ДТП, при цьому спростовуючих відомостей, викладених у вказаному звіті стороною відповідача надано не було, тому суд дійшов висновку, що звіт є належним письмовим доказом, який підтверджує розмір завданих збитків позивачу на суму 367936,19 грн. Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в АТ «СГ «ТАС» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Серія АМ № 7131159 та розмір страхової виплати за ним становить 100000,00 грн, розмір франшизи 1000,00 грн (т.1 а.с.139-140). Відповідно до п. 9.1 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 99000,00 грн. Вказана обставина не заперечується сторонами, тому у відповідності з положеннями ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин, суд дійшов висновку, що враховуючи те, що страхової виплати недостатньо для повного відшкодування шкоди позивачу, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування в сумі 268936,19 грн. (367936,19 грн. - 99000,00 грн.), тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Приймаючи до уваги те, що позивачем для відновлення свого порушеного цивільного права було понесено витрати, які полягають у проведенні оцінки транспортного засобу для визначення вартості матеріального збитку в розмірі 2200,00 грн (а.с.52-54) та за послуги перевезення евакуатором автомобіля KIA Sorento, д.н.з. [NUMBER] в розмірі 11800,00 грн (а.с.55-58), останні підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] , тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Стосовно позовної вимоги в частині відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п.п. 1-3 ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Як зазначено в ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов`язковому з`ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Судом встановлено, що позивач, його дружина [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] внаслідок ДТП, спричиненого [PERSON] отримали тілесні ушкодження (т.1 а.с.20-23) та внаслідок ДТП було пошкоджено майно позивача. Приймаючи до уваги те, що дії [PERSON] як заподіювача шкоди перебувають у причинному зв`язку з наслідками, які виразилися у пошкодженні майна позивача, завданню тілесних ушкоджень позивачу та його родині, виходячи з засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку, що моральна шкода підлягає частковому задоволенню, яку суд оцінює у 5000,00 грн, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено позовні вимоги на суму 302936,19 грн., позов задоволено частково на суму 287936,19 грн., що становить 95,04 % від заявлених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір на суму 3029,36 грн (т.1 а.с. 9) та понесено витрат на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн (т.1 а.с.60-67). Враховуючи те, що позов [PERSON] задоволено частково на 95,04 %, тому судовий збір та витрати пов`язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: 2879,10 грн. судового збору; 6652,80 грн витрат на правову допомогу.

Outcome: partial