Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

1.Позиція позивача. У квітня 2021 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов позов, за яким позивач - [PERSON] , просить: - звільнити його, [PERSON] , від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягнутих рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержин\-ська Дніпропетровської області від 22 січня 2013 року по цивільній справі №415/8329 та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 17 грудня 2012 року по цивільній справі № 415/8329; - звільнити його, [PERSON] , від сплати заборгованості по аліментам на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в сумі 136 522 грн. 93 коп.; - стягнути з [PERSON] на його, [PERSON] , користь, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із заявою і до досягнення сином віку повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що відповідачем по справі він перебував у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2005 року. Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у сторін по справі не склалося. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 січня 2013 року, за заявою [PERSON] , шлюб розірвано. Дитина після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з матір`ю. Крім того, відповідач звернулася до суду з позовом про стягнення з нього, [PERSON] аліментів. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 січня 2013 року по цивільній справі №415/8329 з [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь [PERSON] , починаючи з 11 жовтня 2012 року. Після винесення рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів, позивач дійшов усної домовленості з [PERSON] , що буде у добровільному порядку сплачувати обумовлену ними суму аліментів, а вона не буде пред`являти виконавчий лист до виконання. [PERSON] дотримався домовленості і у добровільному порядку сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] , перераховуючи гроші на картку [PERSON] , а також надавав додаткову матеріальну допомогу на утримання дитини, купуючи необхідні речі та взуття, а також продукти харчування. У 2015 року син [PERSON] висловив своє бажання проживати разом з батьком - [PERSON] , оскільки відповідач почала зловживати спиртними напоями, перестала займатись вихованням дитини та доглядом за ним, ображала сина і не приділяла належної йому уваги. Тому, з травня 2015 року дитина проживає разом з батьком (позивачем) за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на його повному матеріальному утриманні. Оскільки син [PERSON] став проживати разом з позивачем (батьком), позивач перестав пересилати відповідачці гроші на утримання дитини. Але у лютому 2021 року за місцем моєї роботи у ФОП [PERSON] прийшла Постанова державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 05 січня 2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника, зі змісту якої позивачу стало відомо про існування виконавчого провадження №36158826 щодо стягнення з мене аліментів і, що на теперішній час у мене існує велика заборгованість зі сплати аліментів. Звернувшись до Південного ВДВС, позивач надав всі чеки про сплату аліментів в період з жовтня 2013 року по травень 2015 року, і отримав розрахунок заборгованості, згідно якого з січня 2012 року (хоча аліменти за рішенням суду стягуються з [PERSON] з 11 жовтня 2012 року) по 31 грудня 2020 року позивачу нараховано заборгованість в розмірі 136 522 грн. 93 коп. [PERSON] категорично не погоджується із зазначеною заборгованістю, оскільки в період з січня 2012 року по 11 листопада 2012 року аліменти з нього не стягувалися, а, відповідно і заборгованості за цей період у нього не могло утворитись, а заборгованість, яка виникла з травня 2015 року по 31 грудня 2020 року не може йому нараховуватися, оскільки вона утворилась за той період, коли дитина проживала разом з батьком (позивачем) і знаходилась на його повному матеріальному утриманні, в той час як відповідач повністю звільнила себе від будь-яких обов`язків по утриманню та вихованню сина [PERSON] . Як зазначив позивач, між ним і [PERSON] існувала домовленість про те, що вона не буде пред`являти виконавчий лист до виконання, але вона не виконала умов усної домовленості і одразу звернулась до виконавчої служби, про що позивачу стало відомо лише у лютому 2020 року, оскільки жодних викликів чи повідомлень від виконавчої служби за місцем своєї реєстрації він не отримував, тому не мав змоги звернувся ще у 2015 році до суду із позовом про звільнення його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . На теперішній час, звернення до суду із даним позовом є єдиним способом захисту інтересів позивача та інтересів дитини, так як до теперішнього часу з нього безпідставно стягуються аліменти та заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина, який проживає разом з позивачем (батьком) і знаходиться на його повному матеріальному утриманні, а відповідач має на меті отримання грошових коштів для витрачання їх виключно на свої потреби. Звертаючись до суду з позовом про звільнення [PERSON] від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, позивач вважає за можливе просити суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за період з січня 2012 року по 11 жовтня 2012 року в сумі 6805 грн. 32 коп., оскільки в цей період він не був зобов`язаний до сплати аліментів, та в період з травня 2015 року по 31 грудня 2020 року в сумі 115 453 грн. 87 коп., оскільки син [PERSON] проживав і продовжує проживати разом позивачем (батьком). Тобто, реальна сума заборгованості зі сплати аліментів в період з 11 листопада 2012 року по травень 2015 року складає 15 863 грн. 74 коп., від якої позивач також просить його звільнити, оскільки у разі сплати у теперішній час даної суми відповідачу, кошти не будуть витрачені за цільовим призначенням - на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , в той час, як звільнення позивача від сплати заборгованості дадуть можливість витратити ці кошти на потреби неповнолітньої дитини. Крім того, позивач вважає за доцільне просити суд стягнути аліменти з [PERSON] на його, [PERSON] , користь на утримання сина [PERSON] , оскільки у добровільному порядку вона надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не бажає. 2. Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлена згідно ст. 130 ЦПК України, що підтверджується квитанціями направлення (а.с.51-52, а.с.55-56, а.с.57), в судові засідання не прибувала, заяв та клопотань не подавала, причину неявки суду не повідомляла.Крім того, відповідач не скористалася своїм правом та не подала в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подавала зустрічний позов. 3.Позиція третьої особи. Третя особа Південний відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про місце дату та час судового засідання повідомлена згідно до ст. 130 ЦПК України, в судове засідання явку свого представника не забезпечила, заяв та клопотань не подавала, причину неявки суду не повідомляла. 4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. У квітні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з матеріалами позовної заяви до [PERSON] «про звільнення від сплати аліментів на неповнолітню дитину, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, звільнення від сплати заборгованості по аліментам та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини» (а.с.2-7). 05 травня 2021 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито справу в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.41). 11 листопада 2021 року через канцелярію суду від позивача [PERSON] надійшла заява згідно до змісту якої, просить розгляд справи проводити без його участі та без застосування засобів технічної фіксації, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року залучено у якості третьої особи - Південний відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). В судове засідання призначене на 26 квітня 2022 року сторони по справі не прибули, про дату, місце та час судового засідання повідомлені згідно до ст. 130 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 26 квітня 2022 року постановлено провести заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Південний відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)«про звільнення від сплати аліментів на неповнолітню дитину, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, звільнення від сплати заборгованості по аліментам та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини», на підставі наявних у справі доказів. 5. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 січня 2013 року (справа № 415/9611/12, № провадження 2/208/410/13), розірвано (а.с.12). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18 травня 2006 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 340 (а.с.11). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 грудня 2012 року (справа № 415/8329/12, № провадження 2/415/3779/12) вирішено стягувати щомісяця з 11 жовтня 2012 року аліменти з [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в особі матері дитини [PERSON] , до повноліття дитини. 05 січня 2021 року державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пілінкевич І.В., при примусовому виконанні виконавчого листа № 415/8329 від 17 грудня 2012 року винесено постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.14). Згідно до змісту постанови заборгованість по аліментам станом на 30 листопада 2020 року складає 143 943,18 гривень. Згідно до розрахунку заборгованості по аліментам у відношенні [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з 11 жовтня 2012 року по 31 грудня 2020 року складає 136 522,93 гривні, яка складається з наступного: МІСЯЦЬнараховано, грнсплачено , грнмісяцьнараховано, грнсплачено, грнмісяцьнараховано, грнсплачено, грн 2012 2013 2014 січень677,750,00січень771,001000,00січень820,59500,00 лютий677,750,00лютий771,00500,00лютий820,59500,00 березень677,750,00березень771,000,00березень820,59500,00 квітень677,750,00квітень771,001000,00квітень820,59500,00 травень677,750,00травень771,00500,00травень820,59500,00 червень735,520,00червень786,660,00червень836,65500,00 липень735,520,00липень786,661000,00липень836,650,00 серпень735,520,00серпень786,66500,00серпень860,900,00 вересень735,520,00вересень820,59500,00вересень860,900,00 жовтень735,520,00жовтень820,59500,00жовтень860,900,00 листопад735,520,00листопад820,590,00листопад879,230,00 грудень735,520,00грудень820,59500,00грудень879,230,00 Всьго8537,390,00Всьго9497,346000,00Всьго10117,413000,00 МІСЯЦЬнараховано, грнсплачено , грнмісяцьнараховано, грнсплачено, грнмісяцьнараховано, грнсплачено, грн 2015 2016 2017 січень879,23500,00січень1035,000,00січень1115,000,00 лютий879,23500,00лютий1035,000,00лютий1115,000,00 березень879,23300,00березень1035,000,00березень1115,000,00 квітень879,23300,00квітень1035,000,00квітень1115,000,00 травень879,230,00травень1115,000,00травень1200,000,00 червень879,230,00червень1115,000,00червень1200,000,00 липень879,230,00липень1115,000,00липень1200,000,00 серпень879,230,00серпень1115,000,00серпень1200,000,00 вересень992,300,00вересень1115,000,00вересень1200,000,00 жовтень992,300,00жовтень1115,000,00жовтень1200,000,00 листопад992,300,00листопад1115,000,00листопад1200,000,00 грудень992,300,00грудень1115,000,00грудень1200,000,00 Всьго11003,041600,00Всьго13060,000,00Всьго14060,000,00 МІСЯЦЬнарахова но, грнсплачено , грнМІСЯЦЬнараховано, грнсплачено, грнмісяцьнараховано, грнсплачено, грн 2018 2019 2020 січень1577,000,00січень2100,000,00січень2749,250,00 лютий1577,000,00лютий2100,000,00лютий2749,250,00 березень1577,000,00березень2100,000,00березень2749,250,00 квітень1577,000,00квітень2323,000,00квітень2828,000,00 травень1577,000,00травень2323,000,00травень2828,000,00 червень1577,000,00червень2323,000,00червень2828,000,00 липень1577,000,00липень2405,500,00липень2915,000,00 серпень1577,000,00серпень2405,500,00серпень2915,000,00 вересень1577,000,00вересень2405,500,00вересень2915,000,00 жовтень1577,000,00жовтень2405,500,00жовтень2915,000,00 листопад1577,000,00листопад2405,500,00листопад2915,000,00 грудень1577,000,00грудень2405,500,00грудень2915,000,00 Всьго18924,000,00ВСЬГО:-:27702,000,00Всьго34221,750,00 Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з грудня 2014 року, що підтверджується актом №33 про проживання без реєстрації від 15 лютого 2021 року (а.с.16), та за адресою: [ADDRESS] , з серпня 2018 року, що підтверджується актом №55 про проживання без реєстрації від 10 лютого 2021 року (а.с.15). Крім того, згідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради від 17 червня 2020 року №19/6995, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 08 серпня 2018 року (а.с.10). У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із заявою про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 січня 2013 року по цивільній справі про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 лютого 2021 року у задоволенні заяви [PERSON] «про забезпечення позову до подання позовної заяви» відмовлено (а.с.37). 6. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. У відповідності до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 цього Кодексу визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Таким чином, повне чи часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у разі обчислення державним виконавцем розміру заборгованості, визнання розміру заборгованості обчисленої державним виконавцем платником аліментів та за умови, що вона виникла у платника аліментів у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Як роз`яснено в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. У ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 3 ст.181, ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини. Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. 7. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Позивач [PERSON] у своїй позовній заяві, обґрунтував позовні вимоги щодо: припинити стягнення з нього на користь [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, згідно рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 грудня 2012 року по цивільній справі № 415/8329/12; визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист по цивільній справі № 415/8329/12 від 17 грудня 2012 року, виданий Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, згідно рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 грудня 2012року по цивільній справі № 415/8329/12. Судом встановлено, що дитина припинила проживати з матір`ю і почала проживати з батьком та перебуває на його утриманні з грудня 2014 року по теперішній час. Повідомлення відповідача про розгляд справи, за місцем її реєстрації, не забезпечило участь відповідача під час розгляду справи, якою відзиву на позов не подано. В той же час, доказів тому, що кошти, які стягуються з позивача на користь відповідача за судовим рішенням від 03 грудня 2012 року, станом на час розгляду справи, та використовуються в інтересах дитини сторін, матеріали справи не містять. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Зважаючи на те, що з грудня 2014 року дитина фактично проживає разом з батьком у квартирі [ADDRESS] , а з серпня 2018 року - у квартирі [ADDRESS] , в якій позивач зареєстрований, а [PERSON] , [INFO] , проживає в ній без реєстрації, що підтверджено актом КП КМР «Добробут» від 10 лютого 2021 року, складеного комісією, за підписом сусідів (а.с.15), та актом від 15 лютого 2021 року (а.с.16) вказані обставини, на думку суду, мають істотне значення, які у відповідності до ч.2 ст.197, ст.181 СК України дають підстави для звільнення батька від сплати аліментів на утримання дитини, яка безпосередньо проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Виходячи з наведеного, саме за період з 01 грудня 2014 року по час винесення рішення судом, позивач набуває підстави для звільнення його від заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з ним починаючи з 01 грудня 2014 року та по час винесення рішення по справі, та знаходиться на його безпосередньому утриманні. Крім того, суд враховує, що у дитини - [PERSON] , [INFO] , є право на самостійне звернення з вимогами до батьків про стягнення аліментів, гарантоване Сімейним Кодексом України - Відповідно до стаття 18 Сімейного кодексу України, захист сімейних прав та інтересів визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Щодо вимог позивача про визнання виконавчого листа № 415/8329/12 від 17 грудня 2012 року про стягнення з нього, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, згідно рішення згідно рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 грудня 2012року по цивільній справі № 415/8329/12, є такими що враховуючи приписи ч. 2 ст. 432 ЦПК України, підлягає задоволенню на час розгляду справи по суті, з підстав звільнення позивача від такого обов`язку, як виплати аліментів на утримання сина, який з ним проживає на користь матері дитини. Так, згідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Південний відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)«про звільнення від сплати аліментів на неповнолітню дитину, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, звільнення від сплати заборгованості по аліментам та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини», які частково знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому позовна заява підлягає частковому задоволенню. 8. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Згідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивачем [PERSON] при зверненні з даним позовом до суду сплачений судовий збір, що підтверджується квитанцією № 0.0.2080208961.1 від 17 серпня 2021 року у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок, (а.с.15) - підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial