Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13.06.2021 сталась до ДТП за участю автомобіля «Міцубісі», д.н.з. [NUMBER] , що належить відповідачу [PERSON] , та належним їй автомобілем «Тойота», д.н.з. [NUMBER] . Згідно з постановою Оболонського районного суду м.Києва від 15.07.2021 по справі № 756/10268/21 винуватцем ДТП визнано відповідача. Як зазначає позивач, про настання страхового випадку було повідомлено ТДВ «Страхова група «Оберіг», яке перерахувало їй страхове відшкодування в розмірі 30 897,89 грн., а також 15.11.2021 сплатило 2562,66 грн., однак, як вбачається з акту виконаних робіт № 159317 від 30.01.2021 вартість ремонту її автомобіля становить 68 918,64 грн., а тому невідшкодованими лишається сума в розмірі 35 458,09 грн., яка є різницею у вартості ремонту та страхових виплат з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Відтак, з відповідача належить стягнути різницю між фактичною шкодою та розміром страхового відшкодування в розмірі 35 458,09 грн. Крім того, позивач зазначає про те, що внаслідок дій відповідача їй було завдано моральної шкоди, оскільки вона була змушена докладати зусилля на подолання наслідків ДТП, що вимагало фінансових витрат. Оскільки на той час вона перебувала на обліку у Центрі зайнятості та не отримувала заробітної плати, то зазнала достатнього рівня стресу, аби віднайти кошти. Маючи у себе на утриманні літніх батьків вона позбавлена можливості їх доглядати та фінансово підтримувати, як це здійснювалось до ДТП, а також не має змоги продовжувати пошук роботи або тимчасового підробітку. Враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача та її родині, тривале знаходження в стані стресу, позивач оцінює розмір завданої шкоди у 8000,00 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити її вимоги та стягнути з відповідача на його користь різницю між розміром фактичної шкоди та розміром страхового відшкодування в розмірі 35 458,09 грн., моральну шкоду в розмірі 8000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.12.2021 ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Сторони, в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк, не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надходило заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Третьою особою пояснень щодо позовної заяви не надано. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 13.06.2021 о 14.50 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «Міцубісі», д.н.з. [NUMBER] , по пр-ту Оболонському, 1-Б в м.Києві, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після зазначеного [PERSON] покинув місце ДТП. Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 15.07.2021 відповідача визнано винним у вчиненні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП у вигляді штрафу. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «Страхова група «Оберіг» згідно полісу № ЕР-203134560, яке 07.09.2021 перерахувало позивачу страхове відшкодування в розмірі 30 897,89 грн., а також 15.11.2021 сплатило 2562,66 грн. В той же час, відповідно до наданих позивачем квитанцій та акту виконаних робіт, фактична вартість відновлювального ремонту становить 68 918,64 грн. Вирішуючи спір по суті, суд звертає увагу на наступне. Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з абзацом першим пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У статтях 28, 29 зазначеного Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) викладений правовий висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди». Отже, майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача різниці між завданою шкодою та сплаченим страховим відшкодуванням, що становить 35 458,09 грн., а тому стягує з відповідача на користь позивача вказану суму. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 8000,00 грн. Стаття 23 ЦК України встановлює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача. В підтвердження завдання моральної шкоди позивач посилається на заподіяння душевних страждань, пов`язаних з пошкодженням майна, тривалому перебуванні у стані стресу, викликаному в тому числі і пошуком коштів для усунення наслідків ДТП, оскільки вона не працювала та перебувала на обліку у Центрі зайнятості, про що відчить відповідна довідка. Суд приймає до уваги ці твердження позивача, оскільки вони підтверджуються наявними доказами по справі та вважає, що внаслідок дій відповідача, якій є винуватцем ДТП, позивачу була заподіяна моральна шкода. Виходячи із засад розумності та справедливості, обґрунтування спричинення позивачу моральних страждань, суд вважає суму в розмірі 5000 грн. обґрунтованою та співмірною обсягу завданих моральних страждань, а тому вимоги в цій частині є такими, що підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial