Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Бучацького районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Бучацької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з внуками та визначення способу участі у їх вихованні, у якому просить суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні з її внуками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та визначити такі способи її участі у спілкуванні та вихованні з внуками: систематичні побачення у першу і третю суботу з 09.00 год. до 18.00 год. та другу і четверту неділю з 09.00 год. до 18.00 год. кожного місяця без присутності матері за місцем її проживання, спільний відпочинок із нею кожного року, як у зимовий період 10 днів, так і у літній період 15 днів. Позов мотивує\~тим,\~що відповідач\~перебувала у\~зареєстрованому шлюбі\~з її\~сином [PERSON] ,\~який 18.02.2021\~рішенням Бучацького\~районного суду\~розірвано.\~Після розірвання\~шлюбу [PERSON] \~із дітьми\~покинула будинок,\~у якому\~вони спільно\~проживали і\~переїхала до\~своїх батьків.\~Зазначає,\~що даний\~переїзд завдав\~їй значних\~душевних страждань,\~тому,\~що її\~внуки багато\~років проживали\~із нею,\~виросли на\~її очах,\~вона розраховувала,\~що і\~надалі буде\~брати участь\~у їх\~вихованні та\~спілкуватись із\~ними.\~Проте,\~з моменту\~розлучення,\~у неї\~з відповідачкою\~виникли непорозуміння\~та суперечки\~щодо участі\~у вихованні\~внуків,\~їх відвідин.\~Зі сторони\~ [PERSON] \~та її\~батьків створюються\~різноманітні штучні\~перешкоди у\~її спілкуванні\~з внуками,\~вона не\~може спілкуватись\~з ними\~навіть по\~телефону.\~Гадає,\~що ситуація\~обумовлена тим,\~що вони\~налаштовують внуків\~проти неї.\~З моменту\~переїзду [PERSON] \~і по\~сьогоднішній день\~вона намагалась\~налагодити зв`язок\~із внуками,\~приймати участь\~у їх\~вихованні,\~розвитку їх\~здібностей та\~забезпечувати всім\~необхідним для\~нормального розвитку\~та становлення,\~за можливості\~фінансово допомагала\~та вітала\~з днем\~народження.\~Всі спроби\~мирним шляхом\~врегулювати вказаний\~спір призводять\~лише до\~конфліктів,\~оскільки [PERSON] \~ігнорує її,\~уникає зустрічей\~та не\~хоче з\~цього приводу\~спілкуватись,\~внаслідок чого\~свідомо створює\~такі умови,\~за яких\~вона позбавлена\~можливості зустрічатися\~та спілкуватися\~зі своїми\~внуками та\~брати учать\~у їх\~вихованні.\~З огляду\~на зазначене,\~вважає,\~що [PERSON] \~систематично порушує\~як її\~права,\~так і\~права внуків\~на особисте\~спілкування між\~ними,\~а також\~її право на участь у їх вихованні, тому змушена звертатись до суду. Зважаючи на вік її внуків, стан їхнього здоров`я, стійкий психологічний зв`язок, який був сформований за роки спільного проживання, а також те, що пройшов відносно незначний проміжок часу з моменту їхнього переїзду, вказує, що побачення із ними мають відбуватись без присутності матері, оскільки саме в такому разі будуть створені сприятливі умови для повноцінного спілкування та їхнього виховання нею. За даних обставин будуть максимально враховані їх інтереси та потреби. Ухвалою судді від 03 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] не скористалась своїм правом подати відзив на позовну заяву, натомість 24 листопада 2021 року від представника відповідача адвоката Берегуляка В.Ф. до суду надійшли письмові пояснення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та третьої особи служби у справах дітей Бучацької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з внуками та визначення способу участі у їх вихованні, у яких представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Вказує на те, що твердження позивача стосовно створення різноманітних штучних перешкод у спілкуванні з онуками зі сторони відповідача, а також щодо відсутності змоги спілкуватися з онуками навіть по телефону, є голослівними і такими, що не відповідають дійсності. Позивач не доводить жодним чином, що з боку відповідача вчиняються перешкоди в побаченнях з онуками. Крім того, при вирішенні даного питання, вважає за необхідне дослухатися до думки дітей. Зазначає, що рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 18.02.2021 шлюб між відповідачкою [PERSON] та сином позивачки [PERSON] розірвано. [PERSON] змушена була звертатись до суду з позовом про стягнення аліментів з останнього на утримання їх неповнолітніх дітей, оскільки [PERSON] самостійно участі у вихованні дітей не брав. Заявлені вимоги судом було задоволено частково та вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 3000 грн на кожну дитину, починаючи з дати звернення позивача до суду. Посилаючись на рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України», вважає, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а в даному випадку варто поставити під сумнів користь зустрічей з [PERSON] для дітей. Крім того, представник позивача адвокат Федорончук А.В. в підготовчому засіданні надав суду письмові пояснення, які суд бере до уваги в частині пояснень по суті позову за змістом яких на даний час діти [PERSON] та [PERSON] є малолітніми, проживають разом із матір`ю, тому вони не можуть сформулювати усвідомлену, об`єктивну та аргументовану позицію щодо ролі та значення у їхньому житті позивача та відповідача. Звертаючись із позовною заявою [PERSON] прагне зберегти адекватні родинні відносини між нею та її внуками, які існували до того часу, як вони проживали разом в одному будинку. Вона жодним чином не причетна до того, що шлюб був розірваний між її сином та відповідачем, а тому не має бути позбавлена можливості спілкуватися зі своїми внуками та брати участь у їх вихованні. Якщо [PERSON] мала б можливість брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, то не зверталася б до суду. 12 квітня 2022 року ухвалою суду підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Бучацької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з внуками та визначення способу участі у їх вихованні, закрито, справу призначеного до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з відповідачем по справі [PERSON] у неї ніколи конфліктних ситуацій не виникало. Разом з [PERSON] спільно проживали протягом 14 років, при цьому остання продовжувала також проживати з ними протягом 5-ти місяців після розірвання шлюбу з її сином. Вказала на те, що протягом спільного проживання вона також брала участь в догляді за дітьми, водила їх у садочок та до школи, а коли [PERSON] їздила у відрядження, на заняття в Тернопіль, чи здавати іспити, діти залишала з нею. Пояснила, що ніколи не сварились, ні з батьками, ні з дітьми, поки батьки [PERSON] не приїхали і не забрали її, ставлячи при цьому їй претензії. Зазначає, що вона просила [PERSON] , аби та не забирала дітей до села, щоб вони й надалі навчались у гімназії, оскільки в місті є де жити. [PERSON] спочатку погодилась, проте згодом батьки приїхали і наполягли, щоб вони переїхали в с.Осівці. Пояснила, що її син [PERSON] неодноразово передавав дітям посилки з-за кордону, зокрема солодощі, вітаміни, канцелярію, гроші та інші необхідні дітям речі, проте мати забороняла виходити до неї та щось забирати. Так, коли вона приїжджала до школи де навчаються діти, щоб віддати їм передані батьком пакунки, ті відмовлялись виходити через заборону матері. Також, коли вона приїжджала додому до [PERSON] аби залишити посилку, двері їй не відчиняли і ніхто не виходив. Діти на телефонні дзвінки не відповідають, заблокували і її, і батька. [PERSON] також телефонні дзвінки ігнорує. Діти на даний час змінились. Було таке, що батько написав СМС-повідомлення до молодшого сина в якому йшлося про те, що він любить їх, буде їм допомагати, хоче з ними спілкуватись, проте дитина у відповідь надіслала лайливе повідомлення. Однак, вона вважає, що сама дитина таке не могла написати. Вона звернулася з позовом до суду задля того, щоб спілкуватись з дітьми, проводити з ними час. Зазначила, що у будинку за її місцем проживання створено всі необхідні умови для перебування там дітей. Представник позивача адвокат Федорончук А.В. вказав, що позивач [PERSON] , звертаючись із даною позовною заявою, хоче зберегти нормальні, адекватні відносини зі своїми внуками, бажає спілкуватись із ними та брати участь у їх вихованні. Остання вживала різних заходів для того, щоб бачитись із внуками, намагалась поспілкуватись із матір`ю дітей, проте позивач залежна від настрою і бажань [PERSON] . Тобто, не було можливості нормально домовитись про те, коли вона може їх бачити та в які періоди, завжди є якісь перепони зі сторони, як матері дітей, так і її батьків. Вказує на те, що вона має право, як бабуся, бачитись із внуками, спілкуватись із ними, брати участь у їх вихованні, але на жаль, на даний час, реалізувати свого права [PERSON] не може. Іншим шляхом вирішити це питання, аніж звернувшись до суду, вони не змогли. Щодо висновку органу опіки та піклування Бучацької міської ради зазначає, що у ньому некоректно написано у 3 пунктах «за попередньою домовленістю з матір`ю». Таким чином, у цій частині він не погоджується із висновком, бо за такого формулювання він є двозначним. За наведених обставин, просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомленою. Представник відповідача адвокат Берегуляк В.Ф. у залі судових засідань просив відмовити у позовних вимогах з мотивів, наведених у письмових поясненнях. Додатково вказав, що не погоджується з висновком органу опіки та піклування та пояснив, що бабця не може приїжджати і забирати дітей без погодження матері, остання намагається таким чином звести рахунки. Вважає, що мати дітей має погоджувати всі перебування і всі відлучення дітей з місця проживання і від неї. Водночас, рідна мати має право обмежити в праві дітей чи вберегти їх від спілкування з іншими родичами. Представник Служби у справах дітей Бучацької міської ради Мельник Н.Б. у судове засідання не прибула, у поданій заяві просить суд проводити розгляд справи за її відсутності. Висновок, наданий виконавчим комітетом Бучацької міської ради від 27.01.2022 підтримує повністю. Заслухавши позивача, її представника та представника відповідача, дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~та відповідач\~по даній\~справі [PERSON] з 14 грудня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2021 року (справа №595/1694/20) розірвано. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області, 29 вересня 2011 року) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області 21 травня 2008 року). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого райвідділом ЗАГСу Бучацького району Тернопільської області 17 липня 1982 року, [PERSON] народився [INFO] у м.Бучач Бучацького району Тернопільської області. Його матір`ю є [PERSON] , батьком [PERSON] . Отже, позивач по справі [PERSON] є матір`ю колишнього чоловіка відповідача [PERSON] та, відповідно, бабусею [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Із долученого до матеріалів справи висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Бучацької міської ради щодо усунення перешкод у спілкуванні [PERSON] з онуками та визначення способів участі у їх вихованні, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бучацької міської ради від 27 січня 2022 року №23, вбачається, що орган опіки та піклування - виконавчий комітет Бучацької міської ради, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, з урахуванням якнайкращих інтересів дітей, приходить до висновку про можливість часткового задоволення заявлених вимог та встановлення часу та способу участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні зі своїми онуками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а саме: за попередньою домовленістю з матір`ю дітей два рази на місяць, через тиждень, в п`ятницю з 18:00 год. по неділю 12:00 год. з можливістю відвідування місця проживання баби (будинок [ADDRESS] ) без присутності матері, за попередньою домовленістю з нею та враховуючи бажання дітей; побачення та спілкування з онуками у день їх народження та під час свят, враховуючи бажання дітей, за попередньою домовленістю з матір`ю та в її присутності; побачення та спілкування з онуками під час канікул за попередньою домовленістю з матір`ю. Саме в такий спосіб будуть враховані інтереси дітей, коли не порушується режим їх дня та навчання, не відриває їх від нормального, звичайного для дітей середовища та не заважає нормальному існуванню. Відповідно до\~статей 3,\~18\~Конвенції про\~права дитини,\~прийнятої Генеральною\~Асамблеєю ООН\~20\~листопада 1989\~року,\~ратифікованої постановою\~Верховної Ради\~України від\~27\~лютого 1991\~року,\~зі змінами,\~схваленими\~резолюцією 50/155\~Генеральної Асамблеї\~ООН від\~21.12.1995\~року (далі\~ Конвенція),\~в усіх\~діях щодо\~дітей,\~незалежно від\~того,\~здійснюються вони\~державними чи\~приватними установами,\~що займаються\~питаннями соціального\~забезпечення,\~судами,\~адміністративними чи\~законодавчими органами,\~першочергова увага\~приділяється якнайкращому\~забезпеченню інтересів\~дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Положеннями статті 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі\~«Johansen v. Norway»\~від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі\~«Kruskic v. Croatia»\~від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі\~«Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82). Подібні правові висновки щодо врахування найкращих інтересів дитини висловлені у рішенні ЄСПЛ від 23 липня 2019 року у справі «Швець проти України» (заява № 22208/17), а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15, провадження № 61-14491сво20. Як вбачається з доводів позовної заяви, показань позивача, його представника та представника відповідача, висновку органу опіки та піклування щодо рекомендації [PERSON] здійснювати участь у вихованні онуків у визначені дні, між сторонами склалися такі стосунки, які позбавляють позивача спілкуватися зі своїми внуками, що свідчить про те, що існує спір щодо спілкування баби з онуками. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідачка та її представник свій варіант способу участі баби у спілкуванні з онуками не запропонували, а під час розгляду справи представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Однак, належних та достатніх доказів на підтвердження того, що таке спілкування баби у визначений судом спосіб завдасть шкоди фізичному чи психічному здоров`ю дітей відповідач не надала. При цьому, у випадку виникнення негативних наслідків для дитини за результатами спілкування з бабою відповідач не позбавлена права поставити питання про зміну способу її участі у вихованні дитини. Таким чином, повне невизнання позову свідчить про ухилення відповідача від виконання обов`язку не чинити бабусі обмежень у спілкуванні з онуками, яке в силу наведеного положення сімейного законодавства має бути безперешкодним (частини 2, 3 ст. 257 СК України). За наведених обставин, суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що відповідачка не чинить перешкоди в спілкуванні позивачки зі своїми онуками, у зв`язку із чим, в задоволенні позову слід відмовити. На думку суду, це порушить принцип правової визначеності, так як сторонами не погоджено способи участі позивача у вихованні внуків (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дітей місця її проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, а тому наявний спір про право, який підлягає вирішенню судом. (Подібна правова позиція викладена в постановах ВС від 22 липня 2020 року у справі №295/13297/18 та 12 лютого 2020 року у справі №\~638/19703/17). Тому, суд вважає, що відповідача слід зобов`язати не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з онуками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та визначити спосіб спілкування позивачки та її участі у вихованні малолітніх онуків. При визначенні способу участі баби у вихованні внуків, суд виходить з принципу домінування саме інтересів дітей, враховує пояснення учасників процесу, бере до уваги вік дітей, яким виповнилося повних 10 та 13 років, тому спілкування онуків з бабусею, на переконання суду, має відбуватись за бажанням дітей, той факт, що діти тривалий час спільно проживали з бабусею, яка спілкувалася з онуками без обмежень, та припинили спільне проживання лише після розірвання шлюбу між батьками (18 лютого 2021 року), жодних доказів що таке спілкування шкодило дітям суду не надано, а також частково виходить із висновку органу опіки та піклування Бучацької міської ради, згідно якого позиція органу опіки та піклування Бучацької міської ради зводиться до часткового задоволення заявлених вимог та встановлення часу та способу участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні зі своїми онуками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а саме: за попередньою домовленістю з матір`ю дітей два рази на місяць, через тиждень, в п`ятницю з 18:00 год. по неділю 12:00 год. з можливістю відвідування місця проживання баби (будинок [ADDRESS] ) без присутності матері, за попередньою домовленістю з нею та враховуючи бажання дітей; побачення та спілкування з онуками у день їх народження та під час свят, враховуючи бажання дітей, за попередньою домовленістю з матір`ю та в її присутності; побачення та спілкування з онуками під час канікул за попередньою домовленістю з матір`ю, оскільки наведений у висновку порядок спілкування бабусі з онуками виходить за межі позовних вимог, що суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства. Так, відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Пропонуючи визначити час спілкування бабусі з онуками два рази на місяць, через тиждень з можливістю відвідування місця проживання останньої, в п`ятницю з 18:00 год. по неділю 12:00 год. (тобто включаючи ночівлю онуків за місцем проживання позивачки), орган опіки і піклування не врахував, що позивач в позовній заяві просила встановити їй час на спілкування з онуками у визначені години протягом дня (без ночівлі), а тому в цій частині висновок органу опіки та піклування суд вважає необґрунтованим. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в частині, а саме:\~зобов`язати [PERSON] , не чинити перешкоди у спілкуванні [PERSON] з онуками: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; визначити\~\~[PERSON] спосіб участі у вихованні онуків в такі дні: першу і третю суботу та другу і четверту неділю з 09.00 год. до 18.00 год. кожного місяця без присутності матері за бажанням дітей за місцем проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . З приводу позовної вимоги про\~визначення часу для спільного відпочинку бабусі [PERSON] з онуками: [PERSON] та [PERSON] кожного року, як у зимовий період 10 днів, так і у літній період 15 днів, суд зазначає наступне. Так, норми Сімейного кодексу України захищають право батьків, діда, баби, прабаби та прадіда на спілкування та виховання своїх дітей, внуків та правнуків відповідно. Отже, захисту підлягає саме особисте спілкування зазначених осіб. Так, позивач, заявляючи про визначення часу на спільний відпочинок з онуками в позовній заяві не вказала, як саме буде проходити такий відпочинок під час літніх та зимових канікул. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню розмір судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову до суду, в сумі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial