Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 14 вересня 2021 року надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення успадкованої суми недотриманих спадкоємцем пенсійних витрат. У своєму позові [PERSON] посилалась на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . 02 лютого 2021 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 78048,41 грн. [PERSON] отримала від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області 68508,73 грн. в рахунок недоотриманої пенсії, що складає спадщину за законом після смерті [PERSON] . Позивач зазначає, що відповідач не виплатив всю належну суму недоотриманої пенсії, яка належала її матері, а тому залишок недоотриманої пенсії, яка залишилась після її смерті складає 9539,68 грн. У зв`язку із викладеним позивач була вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 вересня 2021 року указана цивільна справа передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. Ухвалою судді від 20 вересня 2021 року відкрито провадження у вищевказаній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін до положень ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 17 листопада 2021 року на адресу суду надійшов письмовий відзив представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Судом встановлено, що мати [PERSON] - [PERSON] , [INFO] - померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05 вересня 2020 року, виданим Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в яку увійшла недоотримана пенсія у сумі 78048,41 грн. На зазначену спадщину приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко В.Л. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 02 лютого 2021 року. Таким чином, позивач, у встановленому законом порядку, набула право власності на грошову суму в розмірі 78048,41 грн., шляхом її спадкування після смерті [PERSON] [PERSON] отримала від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області 68508,73 грн. в рахунок недоотриманої пенсії, що складає спадщину за законом після смерті [PERSON] , за період з 24 лютого 2018 року по 25 березня 2020 року. Позивач зазначає, що відповідач не виплатив всю належну суму недоотриманої пенсії, яка належала її матері, а тому залишок недоотриманої пенсії, яка залишилась після її смерті складає - 9539,68 грн. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як вбачається з письмового відзиву ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, відповідач визнає право [PERSON] лише на грошову суму яка була виплачена позивачу. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що право на недоотриману пенсію [PERSON] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02 лютого 2021 року, яке видане на її ім`я та не є предметом спору в даній справі. Відповідно до положення ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не надано належних доказів недійсності свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 лютого 2021 року, яке видане на ім`я позивача, тому, в цій частині заперечення відповідача є необґрунтованими та безпідставними. Посилання відповідача на положення ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що «… нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії …», також не мають правових підстав, оскільки жодних доказів в підтвердження наявності вини спадкодавця в зверненні до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії саме у листопаді 2020 суду не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до переконливого висновку, що залишок грошової суми, набутої позивачем в порядку спадкування, не виплачена їй відповідачем до теперішнього часу. Відповідно до ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст цього права становлять можливості власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном. При цьому на зміст права не впливає місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п.2.26 Постанови Правління Пенсійного Фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Зазначені вище вимоги були виконані позивачем. Відповідно до абзацу 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Права і свободи людини та їх гарантії, відповідно до ст. 3 Конституції України, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. З системного аналізу викладених вище норм права, суд вважає, що право позивача на мирне володіння, користування, розпоряджання власним майном у вигляді отриманої спадщини після смерті її матері порушено з боку відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача сум недоотриманої пенсії. Крім того, позивач просила суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, що підтверджуються договором про надання правової професійної допомоги від 16 лютого 2021 року, додатком № 1 до договору про надання правової професійної допомоги від 16 лютого 2021 року, актом прийому-передачі наданої правової професійної допомоги від 25 липня 2021 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 03 червня 2021, відповідно до якої [PERSON] було сплачено 5000 грн. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За змістом норм ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. При цьому згідно статті 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката співмірна із складністю справи, кваліфікацією і досвідом адвоката. Сам факт надання правової допомоги адвокатом та отримання її клієнтом підтверджується актом прийому-передачі наданої правової професійної допомоги від 25 липня 2021 року, а її фактична оплата - товарним чеком від 16 липня 2021 року, відповідно до якого квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 03 червня 2021, відповідно до якої [PERSON] було сплачено 5000 грн. Тому, суд вважає, що позивач належними доказами довела понесені нею витрати на професійну правничу допомогу адвоката, тому вказана сума підлягає до стягнення з відповідача. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved