Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Кілійської міської ради про встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що 23 серпня 2007 року дідусь позивача - [PERSON] на випадок його смерті заповідав позивачу - [PERSON] , належну йому земельну ділянку площею 4,3 гектари. [INFO] спадкодавець [PERSON] помер. Після смерті спадкодавця позивач звернувся у передбачений законом строк до нотаріуса з метою прийняття спадщини. Однак державним нотаріусом було відмовлено у оформленні спадщини, у зв`язку з невідповідністю прізвища у свідоцтві про смерть, де вказано « [PERSON] », з прізвищем у документі, що підтверджує право власності на нерухоме майно, а саме в Державному акті на право приватної власності на землю серії ОД-11-79, виданим 27 грудня 1994 року Кілійською районною радою Одеської області та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 79, в якому прізвище спадкодавця вказано як « [PERSON] ». Зазначена помилка в прізвищі спадкодавця [PERSON] унеможливила прийняття позивачем спадщини в передбаченому законом порядку. На підставі вищезазначеного, позивач просить суд: -встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на землю серії ОД-11-79, виданим 27 грудня 1994 року Кілійською районною радою Одеської області та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 79 - [PERSON] , який помер [INFO] ; -визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 4,30 га, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився. Представник відповідача, Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в підготовче судове засідання\~ не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд за відсутності сторін, ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні у зв`язку з визнанням відповідачем позову та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ОД № 11-79, виданого 27.12.1994 року Кілійською районною Радою народних депутатів встановлено, що « [PERSON] » на підставі рішення Кілійської районної Ради народних депутатів від 23.06.1994 року № 353-ХХІ-21 передано у приватну власність земельну ділянку площею 4, 30 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Кілійської міської Ради народних депутатів для ведення селянського (фермерського) господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 79, /а. с. 11/. Згідно заповіту від 23.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу за реєстровим № 5727 встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому земельну ділянку площею 4,30 гектарів, розташовану на території Кілійської міської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області, призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства, заповів [PERSON] , [INFO] , /а. с. 8/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.04.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 201 від 01.04.2014 року, /а. с. 10/. Згідно листа роз`яснення за вих. № 93/02-14 від 08.01.2020 року, наданого Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відмінностями в написанні прізвища спадкодавця, /а. с. 9/. Відповідно до листа за вих. № 9-15-0.63-6264/2-21 від 10.09.2021 року наданого Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області встановлено, що згідно наявних у відділі № 2 управління в Ізмаїльському районі Головного управління Книг записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних актів станом на 31.12.2012 року, зареєстровано державний акт на право приватної власності на землю серія ОД № 11-79 від 27.12.1994 року за № 79, на загальну площу 4,30 га, за [PERSON] . Земельна ділянка розташована на території Кілійської міської ради за цільовим призначенням - для ведення селянського (фермерського) господарства. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Стосовно встановлення юридичного факту правовстановлюючого документу, суд виходить з наступного: Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Зважаючи на\~встановлені з\~досліджених доказів\~обставини справи,\~суд приходить\~до висновку\~про обґрунтованість\~вимог позивача,\~щодо встановлення факту належності Державного акту на право приватної власності на землю серії ОД-11-79, виданим 27 грудня 1994 року Кілійською районною радою народних депутатів та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 79 - [PERSON] , який помер [INFO] . Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за позивачем, суд виходить з наступного. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до п. п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України\~ 22.02.2012 року за №\~282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п. п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач\~ не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, відповідно його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved