Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

29.10.2021 представник позивача адвокат Король Павло Васильович звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 04.11.2021,\~ обґрунтовуючи тим, що [INFO] помер\~ брат [PERSON] - [PERSON] ,\~ який проживав у селі Іванівка, Білоцерківського району Київської області. На момент життя спадкодавцю на підставі державного акту на земельну ділянку серії ЯА № 461822 від 20.05.2005, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право користування землею, договорів оренди № 01050290046, належала земельна ділянка площею 3,7393 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 3220481600:01:008:007, яка знаходиться у межах адміністративних одиниць с. Іванівка Білоцерківського району Київської області. Не дивлячись, що спадкодавець мав доньку, єдину дитину, усіма питаннями, які стосувалися його поховання та організації з цього приводу поминального обіду та встановлення, у майбутньому, надгробного пам`ятника, займалася виключно [PERSON] . Із донькою спадкодавця, як в минулому так і наразі, позивач не спілкується, і навіть не усвідомлена про нинішнє місце її проживання. На початку вересня поточного року, на\~ мобільний телефон позивача, зателефонував керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фермерський комплекс «Агро - Лідер - Україна» [PERSON] (підприємство яке обробляє, засіває та збирає врожай на земельних ділянках (пай) мешканців села Іванівка, на підставі договорів оренди, у тому числі на земельній ділянці спадкодавця) та поцікавився чому упродовж такого тривалого часу позивач не здійснила переоформлення права власності на земельну ділянку свого брата, та одночасно попередив, що відповідно до внесених Верховною Радою України змін у сфері земельного законодавства, усі земельні ділянки, права на які не будуть заявлені та оформлені до 01 січня 2025 року, рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним. У свою чергу позивач була дуже здивована інформацією, що її рідний брат на праві власності володів земельною ділянкою, оскільки він ніколи нічого подібного не повідомляв. Позивач також не проявляла особливої зацікавленості до майнового стану брата, вважаючи, що це виключно його справа, вона періодично відвідувала його, приїжджаючи з міста Києва. Більше того, позивач була переконана, що усі питання які стосуються спадщини та оформлення власності на майно давно вирішені донькою спадкодавця. Усвідомлюючи, що без відповідного документального підтвердження права власності на майно у померлого неможливо відкрити спадкову справу в органах нотаріату, позивач звернулася до відділу земельних відносин Білоцерківського району де їй було надано копію відповідного державного акту. 19 жовтня 2021 року державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Лесею Вікторівною було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо розгляду заяви гр. [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] [PERSON] . Мотиви відмови зводяться до того, що позивач не проживала постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори в строк шість місяців з дня відкриття спадщини. Із змісту наведеної постанови вбачається, що відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 66882714 від 19 жовтня 2021 року встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. Водночас, зазначеним нотаріусом роз`яснено позивачу її право на звернення до суду з вимогами оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Однак, позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, адже не була обізнана про наявність спадкового майна, а донька померлого не вжила жодних заходів направлених на оформлення права власності яким володів її батько. Необізнаність є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти повною інформацією через незалежні від волі особи обставини, а тому вона не може бути підтверджена відповідними доказами. Тому, просив у судовому порядку визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після померлого [INFO] [PERSON] ,\~ протягом трьох місяців з дня набрання рішення законної сили. 10.11.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 10.11.2021 судом постановлено ухвалу про витребування у державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. належним чином завіреної копії спадкової справи з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи/заповіти), щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , який проживав за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Іванівка. 03.12.2021 відповідач Узинська міська рада подала до суду відзив на позов та 06.01.2022 письмові пояснення у справі, в яких просила відмовити в задоволенні позову, в зв`язку з його недоведеністю. Так,\~ позов подано [PERSON] , яка стверджує, що є сестрою [PERSON] , при цьому,\~ доказів родинних стосунків зі спадкодавцем позивач не надала. В матеріалах справи відсутні докази тому, як [PERSON] стала [PERSON] . Крім цього, власником земельної ділянки є [PERSON] , тоді як в матеріалах справи у свідоцтві про смерть від 01.12.2010 померлий зазначений як [PERSON] . Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.10.2021\~ видана [PERSON] , тоді як позов складений в інтересах [PERSON] . Доказів поважності причини пропуску встановленого строку для прийняття спадщини згідно ст. 1270 ЦК України позивач не надає, в позові констатуються лише факти, без жодного тому підтвердження, що позивач не володіла інформацією про наявність спадкового майна. Зокрема, позивач лише стверджує, що копію відповідного Державного акта їй було видано у Білоцерківському районному відділі земельних ресурсів», але доказів свого звернення та/чи отримання офіційної відповіді від вказаної установи не надає. Так, у відповідності до ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Отже, щоб унеможливити визнання доказів недопустимими, позивач, має визначитися з їх обсягом та усунути наведені вище неточності. Крім цього, у позові про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідачами слід зазначати усіх спадкоємців, а у випадку їх відсутності орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, але позивач за наявності інформації про наявність спадкоємця першої черги - доньки [PERSON] - не визначає її учасником провадження. У відповідності до ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Застосування цієї норми позивачем проігноровано. Щодо поважності причин пропуску строків, то позивач основною причиною для поновлення строку для прийняття спадщини вказує, що не володіла інформацією про спадкове майно. У пункті 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 міститься роз`яснення, відповідно до якого судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як необізнаність особи про наявність спадкового майна. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (постанова Касаційного цивільного Суду у складі Верховного Суду від 11.08.2021 у справі № 720/1079/19). 21.12.2021 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач подав відзив на позов до суду без виконання вимог ЦПК України щодо його направлення іншим сторонам та надання до суду підтвердження такого направлення, а він ознайомився з даним відзивом перед початком підготовчого засідання по справі. Користуючись своїм правом на подання відповіді на відзив зазначив, що\~ відзив Узинської міської ради підлягає залишенню без розгляду. 26.01.2022 представник позивача подав до суду письмові пояснення по суті спору, мотивуючи тим, що відповідач у своїх поясненнях вказує на відсутність задокументованого факту зміни прізвища [PERSON] на [PERSON] та у відповідь на зазначений аргумент позивач надала свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Щодо міркування відповідача про те, що власником спірної земельної ділянки є [PERSON] , тоді як в свідоцтві про смерть померлий зазначається [PERSON] , то із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що причиною у відмові видачі свідоцтва про право на спадщину за законом слугувала обставина пропущення позивачем у встановленого законом строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але аж ніяк не співпадіння в написанні імені та по батькові спадкодавця у відповідних документах. Існують суперечності\~ в написанні по - батькові « [PERSON] » - « [PERSON] » при здійсненні означення позивача містяться у документах, які долучені до\~ матеріалів справи. Так у постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначається [PERSON] , поряд з цим у свідоцтві про народження та свідоцтві про шлюб значиться [PERSON] . З метою усунення наведених граматично мовних неузгодженостей та доведення суду та будь - яким іншим третім особам, що у названих документах йдеться про одну і ту саму особу, позивач звернулася до Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України. 13 січня 2022 року означена установа виклала свої міркування на наведене питання в експертному висновку, у якому застосувавши ряд науково - методичних підходів до пояснення ідентичності написання імені та по батькові у наданих документах\~ для експертизи, є ідентичними. Що стосується доводів про відсутність доказів звернення позивача до відділу земельних ресурсів з метою отримання державного акту про право власності на земельну ділянку на підставі якого її померлий брат володів нерухомими майном, яке є предметом позову, то зазначається, що означений документ був виданий при особистому зверненні останньої до відділу. Що стосується доводів незазначення доньки спадкодавця учасником справи: як уже зазначалося у позовній заяві, позивач не обізнана про місце її проживання та відсутні будь - які контакти, навіть спільні знайомі, за допомогою яких можливо було б дізнатися про її місцезнаходження. Таким чином, із системного аналізу норм матеріального права, які за своєю правовою природою призначені для врегулювання суспільних взаємовідносин у сфері спадкування, випливає висновок про те, що підставою для відкриття спадкової справи є відповідне звернення особи до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини, останні у свою чергу, після дослідження поданих документів, приймають рішення про відкриття спадкової справи у рамках якої інші особи, які вважають, що також мають право бути спадкоємцями, звертаються із письмовими правочинами до нотаріуса, у якого відкрита спадкова справа, про прийняття спадщини. Отже, позасудовий спосіб поновлення строку для прийняття спадщини можливий за умови наявності спадкової справи з оформленими заявами спадкоємців, які висловили свою згоду на поновлення строку для прийняття спадщини особою, шляхом написання відповідної заяви нотаріусу в якого відкрита справа. Однак, у ситуації яка надана на розгляд суду, обставини абсолютно протилежні - спадкова справа не відкривалася, будь - які спадкоємці відсутні. Безпідставними є посилання відповідача у тексті письмових пояснень на п. 2 листа ВССУ від 16 травня 2013 року, оскільки мотиви позивача, які викладені у позовній заяві, зводяться до того, що , зокрема, остання була впевнена у тому, що донька спадкодавця вирішила усі майнові питання які виникли після смерті її батька, брата позивача, та увесь цей час була переконана про відсутність будь - яких спірних питань пов`язаних із смертю її брата та правовими наслідками, що унаслідок цього настали. 01.04.2022 представник позивача подав до суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначив про необхідність доповнити обставини, які унеможливили вжиття позивачкою заходів направлених на прийняття спадщини після свого померлого брата. Так, у змісті позовної заяви зазначається, що позивачка не змогла, у встановлений законом строк звернутися до органів нотаріату, після смерті свого брата - [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини унаслідок того, що не володіла інформацією про наявність у останнього спадкового майна. Однак, даним процесуальним документом позивачка бажає перед судом висвітлити обставини, які свідчать про те, що остання не змогла звернутися до нотаріуса впродовж шести місяців шляхом подання заяви про прийняття спадщини до органів нотаріату унаслідок перебування на лікарняному, через злам променевої кістки лівого передпліччя в плечовому місті зі зміщенням зламків, травму плеча, нейропатії променевого нерву зліва. Позивачка знаходилася на лікарняному з 22.03.2011 по 31.05.2011, що підтверджується випискою із амбулаторної карти хворого, яка знаходиться в Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико - санітарної допомоги № 1» Солом`янського району м. Києва. Отже, незадовільний стан здоров`я позивачки, який був викликаний серйозною травмою лівого передпліччя зі зміщенням, об`єктивно робив неможливим настання факту подання заяви про прийняття\~ спадщини до органів нотаріату у визначений законом строк. Окремо також звертається увага, що позивачка замовила і встановила пам`ятник померлому брату, обробляла земельну ділянку (присадибну), робила поточний ремонт житлового будинку, де проживав останній. Усі ці факти підтверджуються довідкою виданою старостою Старостинського округу № 2 Узинської міської ради М.І. Щербак. 05.04.2022\~ судом, зокрема, вирішено питання щодо заяв по суті спору, уточнено підстави та предмет позову, прийнято до розгляду додаткові докази у справі, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, Узинська міська рада про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки представника суд не повідомила. Третя особа - державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Леся Вікторівна у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечувала та подала матеріали на виконання ухвали суду про витребування доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою . Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який проживав до дня смерті за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 7,8,11,87). З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 461822 від 20.05.2005 (а.с.10), зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право користування землею, договорів оренди № 01050290046, [PERSON] була надана у власність земельна ділянка площею 3,7393 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 3220481600:01:008:007, яка знаходиться у межах адміністративних одиниць с. Іванівка Білоцерківського району Київської області. Також, встановлено, що позивач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , у жовтні 2021 року звернулася до державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Лесі Вікторівни із заявою щодо оформлення спадкових прав на майно та видачі свідоцтва про право на спадщину, після померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджено матеріалами справи (а.с. 11,97-99). Як вбачається з постанови від 19 жовтня 2021 року (а.с. 11), державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. позивачу в оформленні спадкових прав на майно, що залишилося після померлого [INFO] [PERSON] , та видачі свідоцтва про право на спадщину, було відмовлено, оскільки [PERSON] спадщину у встановлений законом строк не прийняла, тобто не проживала постійно разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори в строк у шість місяців з дня відкриття спадщини. Також, з вказаної постанови вбачається, що спадкова справа щодо майна померлого [INFO] [PERSON] не відкривалася, на день смерті ніхто не був зареєстрований та не проживав разом з ним за однією адресою. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 18.11.2021 та 04.02.2022 (а.с. 28, 69), також вбачається, що спадкова справа щодо майна померлого [INFO] [PERSON] \~ не відкривалася та відсутні заповіти. Згідно довідки старостинського округу № 2 Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області від 11.02.2022 № 02/17/18-51 (а.с.87), померлий [PERSON] , [INFO] , був постійним жителем села Іванівка Білоцерківського району Київської області, проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] до дня смерті. [PERSON] , [INFO] , прийняла спадщину протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця, а саме: у період з 30.11.2010 по 30.05.2011 сплачувала страхові платежі, обробляла земельну ділянку, робила поточний ремонт житлового будинку, замовила і встановила пам`ятник померлому брату. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8) вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9) вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначено: [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] ( а.с.54), [PERSON] 07 березня 1980 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідач заперечуючи проти позову вказує на розбіжність у написанні, в документах належних позивачу та спадкодавцю, імені та по батькові, однак, суд критично оцінює вказані твердження, адже вони спростовуються експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/31-а від 13.01.2022 ( а.с.55) та долученими позивачем доказами, про які зазначено вище у рішенні. Так, з вказаного експертного висновку вбачається, що експертами були досліджені документи надані їм позивачем, і які наявні в матеріалах даної справи, та встановлено, що записи особового імені « [PERSON] » та « [PERSON] », а також російський запис « [PERSON] » є ідентичними, а розбіжності викникли внаслідок документальної фіксації офіційних варіантів особового імені; по батькові « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] » та російський запис « [PERSON] » « [PERSON] » є ідентичними, а розбіжності виникли внаслідок фіксації форм імені і по батькові від офіційних варіантів особового імені «Гнат», « [PERSON] », рос. « [PERSON] ». Крім того, державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. при винесенні постанови від 19 жовтня 2021 року не було встановлено підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії, як відсутність документів в підтвердження родинних зв`язків між заявником та спадкодавцем чи відсутність правовстановлючих документів на спадкове майно. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] , [INFO] , є сестрою померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,7393 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 3220481600:01:008:007, яка знаходиться у межах адміністративних одиниць с. Іванівка Білоцерківського району Київської області Позивач в підтвердження вимог посилається на те, що вона з поважних причин пропустила строк звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки їй не було відомо про наявність спадкового майна та вона вважала, що спадщину після смерті брата прийняла його дочка, однак вказані причини не є поважними, адже не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дії щодо подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Щодо заперечень відповідача про не залучення відповідачем до участі в справі дочки спадкодавця слід зазначити наступне. Як зазначено вище у рішенні, з постанови нотаріуса та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа щодо майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилася, отже дочка спадкодавця до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Згідно з нормами статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ч. 1 ст. 1262 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Положеннями статті 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Положеннями статті 48 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в чому процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи та держава. Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Як зазначено вище у рішенні, померлий [INFO] [PERSON] проживав до дня смерті за адресою: [ADDRESS] , та нерухоме майно, яке належало спадкодавцю знаходиться в с. Іванівка. Білоцерківського району, Київської області. На виконання вимог Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» № 157-VIII від 05.02.2015 (далі за текстом - Закон № 157-VIII) зокрема, с. Іванівка, вирішило вступити в об`єднану територіальну громаду із адміністративним центром в м. Узин. Статтею 1 Закону № 157-VII1 визначено, що він регулює відносини, що виникають у процесі добровільного об`єднання територіальних громад сіл, селищ, міст, а також добровільного приєднання до об`єднаних\~ територіальних громад. Суб`єктами добровільного об`єднання територіальних громад є суміжні територіальні громади сіл, селищ, міст (ст. 3 Закону № 157-VIII). Відповідно до статті 8 Закону № 157-VII1 (ч. 1) об`єднана територіальна громада вважається утвореною за цим Законом з дня набрання чинності рішеннями всіх рад, що прийняли рішення про добровільне об`єднання територіальних громад, або з моменту набрання чинності рішенням про підтримку добровільного об`єднання територіальних громад на місцевому референдумі та за умови відповідності таких рішень висновку, передбаченому частиною четвертою статті 7 цього Закону. (ч. 3) Об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою, (ч. 4). З дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою, у порядку, визначеному цим Законом, здійснюється реорганізація відповідних юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, та розміщених поза адміністративним центром об`єднаної територіальної громади, шляхом їх приєднання до юридичної особи - сільської, селищної, міської ради, розміщеної в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади. Після завершення реорганізації відповідні юридичні особи - сільські, селищні, міські ради припиняються у порядку, визначеному цим Законом. Юридична особа - сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків всіх юридичних осіб - сільських, селищних, сільських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою. Найменування представницького органу місцевого самоврядування об`єднаної територіальної громади юридичної особи складається з частини, яка є похідною від власного найменування населеного пункту, зазначеного її адміністративним центром, у формі прикметника та відповідного загального найменування із став ниць кого органу місцевого самоврядування (сільська, селищна, міська рада). У зв`язку із добровільним об`єднанням Іванівської сільської ради із низкою інших населених пунктів, з метою утворення спільного єдиного адміністративного центру у м. Узин, її статус юридичної особи, припинився, про що зроблено запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за № 13531120008005617 від 30.08.2018, підстава: рішення щодо реорганізації. А отже належним відповідачем по відповідній справі має виступати Узинська міська рада, як правонаступник прав та обов`язків Іванівської сільської ради. Як зазначено в Листі Вищого Спеціалізованого\~ Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013\~ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, враховуючи, що спадкова справа щодо майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилася, спадкоємець першої черги спадщину не прийняв та відсутні будь які відомості щодо дочки померлого та докази, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів у неї для прийняття спадщини, суд не вбачає підстав для залучення у даній справі іншого відповідача, та вважає Узинську міську раду належним відповідачем у даній справі. Згідно із ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Позивач обґрунтовуючи вимоги вказує на те, що вона не мала можливості подати у визначений законодавством строк заяву до нотаріуса, оскільки перебувала на лікуванні, що підтверджується довідкою Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико санітарної допомоги № 1» Солом`янського району м. Києва ( а.с.86), з якої вбачається, що позивач у період з 22.03.2011 по 31.05.2011 перебувала на лікарняному з діагнозом: злам променевої кістки лівого передпліччя в плечовому місті зі зміщенням зламків, травматична нейропатія променевого нерву зліва. Таким чином, суд вважає, що позивач з поважних причин пропустила строк для подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини, адже вказана причина пов`язана з істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дії щодо подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України", заява N 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності,\~ суд дійшов висновку, про\~ визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, після померлого [INFO] [PERSON] ,\~ протягом трьох місяців з дня набрання рішення законної сили. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 908,00 грн. (а.с.1) та її представник заявив клопотання про залишення судових витрат за нею без відповідного відшкодування.

Outcome: approved