Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: розділити спільне майно подружжя у вигляді транспортного засобу вантажного фургону «CITROEN BERLINGO» реєстраційний номер [NUMBER] , визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаного транспортного засобу; визнати за [PERSON] право власності на Ѕ транспортного засобу вантажного фургону «CITROEN BERLINGO» реєстраційний номер [NUMBER] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона, [PERSON] , зареєструвала шлюб з [PERSON] 06 грудня 1986 року, актовий запис №1106, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Кривого Рогу. Від шлюбу з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Під час шлюбу з [PERSON] було придбано транспортний засіб вантажний фургон «CITROEN BERLINGO» д.н.з. [NUMBER] . Зазначене рухоме майно було придбане та зареєстроване на ім`я чоловіка, проте майно є спільною власністю подружжя, оскільки було придбано в шлюбі. Станом на звітну дату виникла необхідність продажу даного транспортного засобу, але чоловік категорично заперечує щодо вказаного факту і не бажає відчужувати спільно нажите мано. За загальним правилом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто, конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено cт. 61 СК України, згідно з ч.3 якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма ч. 3 cт. 61 СК України кореспондує ч. 4 cт. 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно з ч.1 cт. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Ст.ст. 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.п. 22, 23, 25, 30 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. 60, 69 СК України, ч. 3 cт. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 cт. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 cт. 63, ч. 1 cт. 65 СК України. Спірний транспортний засіб був придбаний відповідачем в період перебування в шлюбі зі мною, тому є спільно сумісною власністю подружжя, в розумінні СК України, оскільки були придбані в період шлюбу, а тому сторони мають рівні права при поділі вказаної квартири. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Між нею та відповідачем не було жодних домовленостей щодо розподілу часток, тож їхні частки у праві спільної сумісної власності є рівними. \~ \~ \~ \~ \~ \~\~У судове засідання позивачка не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від представника позивачки адвоката Пивовара В.В., до суду надійшла заява, в якій останній просить справу розглядати за його відсутності та відсутності позивачки, позов підтримує, просить задовольнити. \~ \~ \~ \~ \~Відповідач у\~\~судове засідання\~не\~з`явився,\~про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. \~Подав о суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позов визнає, просить задовольнити. \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї вимогу повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст.206 ЦПК України.

Outcome: approved