Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-08 00:00:00

29.12.2021 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право на приватизацію квартири [ADDRESS] , якою він користується більше 40 років та зобов`язати Виноградівську міську раду провести приватизацію займаної ним квартири у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Позовні вимоги обґрунтовує тим, що його мати [PERSON] вселилася в квартиру та прописана там у 1969 році. На момент вселення позивач мав 12 років та проживав в цій квартирі з моменту вселення, а після досягнення повноліття був прописаний у квартирі як член сім`ї наймача у 1974 році. Мати померла [INFO] . Як єдиний наймач та особа, що не має іншого житла, [PERSON] , 10.10.2018 року звернувся до керівника органу приватизації, голови Виноградівської міської ради, з заявою до якої додав передбачені законом документи з проханням оформити передачу найманої квартири у приватну власність. Листом від 09.11.2018 року №02-9/1692 Виноградівська міська рада відмовила позивачу у проведенні цієї дій, пославшись на неможливість приватизації квартири, через неналежність її до власності територіальної громади міста. Не погоджуючись з відмовою, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право на приватизацію, належної до комунальної власності територіальної громади м. Виноградів, трикімнатної квартири [ADDRESS] та зобов`язати Виноградівську міську раду провести приватизацію вищезгаданого житлового приміщення. Окрім цього, позивач проси стягнути з відповідача на свою користь понесені ним витрати на правничу допомогу у сумі 30000 грн та витрати на сплату судового збору у розмірі 1816 грн. Ухвалою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.01.2022 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23.03.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. В судове засідання на судовий розгляд справи представник відповідача не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягав позивач. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак надали письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримали, обставини справи підтвердили. Просили розглядати справу без участі сторони позивача. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії паспорта гр. України (а.с.11) в квартирі [ADDRESS] , зареєстрований з 14.04.1980 року позивач [PERSON] , [INFO] . Згідно Акту від 17.09.2018 року, затвердженого Виноградівським міським головою (а.с.32), у квартирі [ADDRESS] проживає наймач [PERSON] . Відповідно до копії довідки КП "Виноградівське районне БТІ"(а.с.20), будинок [ADDRESS] є трьохквартирним, загальною корисною площею 176,2 кв.м., житловою 93, 5 кв.м. Розмір квартири [ADDRESS] становить: загальна площа 43,1 кв.м.;\~ житлова площа 25,0 кв.м. Виноградівським РБТІ 27.10.2015 року, на замовлення Виноградівської міської ради, виготовлено техпаспорт на одноповерховий трьохквартирний житловий будинок з надвірними господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] . Згідно даних цього технічного паспорту цей об`єкт інвентаризації складається з 3-х квартир та коридору площею 13,4 кв.м.: кв. [ADDRESS] площею 45,0 кв.м.; кв.№2 площею 43,1 кв.м.; кв.№2 площею 43,1 кв.м.; всього 176,2 кв.м. (а.с. 33-36). Наявність технічного паспорту свідчить про те, що будинок не є об`єктом самочинного будівництва. Розрахункова книжка по оплаті за квартиру та комунальні послуги (копія, а.с.25) свідчить про те, що [PERSON] , як відповідальний наймач, сплачував за найм та комунальні послуги. Державне майно радгоспу "8 Березня", створеного згідно постанови ЦК КП України і Ради міністрів УРСР від 10.08.1976 №380 було приватизовано 15.10.1996 року товариством покупців радгоспу "8 Березня" за Договором безоплатної передачі державного майна (а.с.62-64). Земельна ділянка, на якій розташований спірний будинок, знаходиться в комунальній власності і в розпорядженні Виноградівської міської ради, що підтверджується листом управління Держземагенства у Виноградівському районі від 12.06.2013 року №01-08/1938. (а.с.42). Для оформлення своїх прав на квартиру, позивач звернувся до Виноградівської міської ради із заявою про приватизацію квартири (а.с.27), однак йому було відмовлено листом № 02-9/1692 від 09.11.2018 року (а.с.28). Відмова була аргументована тим, що будинок по [ADDRESS] не відноситься до спільної власності територіальної громади міста Виноградів, у комунальну власність не передавався та не перебуває ні в господарському віданні, ні в оперативному управлінні Виноградівської міської ради Закарпатської області та її виконавчих органів. Факт проживання позивачки у спірній квартирі, в якості наймача, сторонами не оспорювався, а отже не підлягає додатковому доказуванню в суді. Суд констатує, що\~ після приватизації державного майна радгоспу "8 Березня" державний житловий фонд, що знаходився у віданні радгоспу (в тому числі і трьохквартирний житловий будинок, в якому розташована квартира яку наймає позивач), в силу імперативного припису п.9 ст.8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» (2482-12), мусив перейти у власність територіальної громади м. Виноградів.\~ Це підтверджується і п.58 Правових позицій, висловлених судовою\~ колегією\~ в цивільних справах Верховного Суду України, в зв`язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році, де зазначено - що Законом 2482-12 «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено правонаступника цього житлового фонду, у разі банкрутства, припинення\~ діяльності підприємства, установи, організації внаслідок ліквідації або приватизації функції\~ власника житлового фонду переходять до відповідної ради (її виконавчих органів) незалежно від часу закінчення оформлення акта його приймання - передачі, в тому числі обов`язки по виконанню умов договору найму жилого приміщення, тощо. Згідно із статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Спеціальним законодавством, яке регулює приватизацію державного житлового фонду, є Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Як встановлено статтею 2 Закону №2482-ХІІ до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до ст. 8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Такі випадки визначені в ч. 2 ст. 2 цього Закону, відповідно до якої не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним. Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11.08.2016 року у справі 299/1923/16-ц, яке залишено в силі рішенням Закарпатського апеляційного суду від 28.01.2020 року\~ надано критичну оцінку реєстрації права власності на спірний будинок за ФГ "Колос", яка відбулась у 2015 році на підставі в подальшому скасованого рішення суду та зазначено про порушення законів про приватизацію житлового фонду під час вчинення даних дій. В цих же рішеннях, які набрали законної сили, констатовано, що будинок [ADDRESS] не міг бути включений до складу цілісного майнового комплексу, який підлягав приватизації, так як він не виконував виробничих функцій та не входив до завершеного циклу виробництва. У зв`язку з цим ФГ "Колос" було зобов`язано передати вищезазначений будинок, а Виноградівську міську раду -\~ прийняти його у комунальну власність. Як вбачається з матеріалів справи та вищевказаних судових рішень, з жовтня 1996 року функції власника державного житлового фонду, що перебував у віданні радгоспу «8 березня», до складу якого входила і квартира, яку наймав позивач, перейшли до Виноградівської міської ради Закарпатської області (її виконавчого органу). Тому суд вважає, що права позивача підлягають захисту, а позовні вимоги - задоволенню, шляхом визнання його права на безоплатну приватизацію квартири та зобов`язання Виноградівської міської ради здійснити її приватизацію на підставі Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". У зв`язку із задоволенням позову з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір сплачений за звернення до суду за позовними вимогами у визначеному законом розмірі. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат сторона позивача\~ подала Акт виконаних робіт (наданих послуг) (а.с.66). Вартість наданих послуг за Угодою про представництво та надання правової допомоги від 05.12.2021 (а.с.44)\~ зі змісту Акта в загальному розмірі склала 30000 (тридцять тисяч) грн. Отже, у зв`язку із задоволенням позову, відповідач повинен відшкодувати позивачу 1816,00 грн судових витрат (сплачений при поданні позову судовий збір) та 30000 грн витрат на правову допомогу, а всього 31816,00 грн.

Outcome: approved