Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-01 00:00:00

15 березня 2022 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Держаного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 27.08.1999 року він працював на шахті «Інгульська» Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на посаді підземного учня прохідника з повним робочим днем у підземних умовах. Починаючи з 13.03.2000 року позивача переведено на тому ж підприємстві на посаду підземного прохідника, зайнятого повний робочий день у підземних умовах по шостому розряду. 01 серпня 2012 року переведений підземним прохідником з повним робочим днем у підземних умовах по восьмому розряду. 02.01.2014 року переведений підземним прохідником з повним робочим днем у підземних умовах по сьомому розряду. 08 лютого 2016 року позивача звільнено з роботи. П. 7 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 27.07.2016 року, затвердженого начальником управління Держпраці у Кіровоградській області, встановлено наявність у позивача професійних захворювань: -вібраційна хвороба другої стадії від дії комбінованої дії загальної та локальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, частими акроангіоспазмами у поєднанні з вираженою полірадикулонейропатією (L5, S1, C6, C7) з двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ст.), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ першого-другого ст.) і колінних (ПФ другого ст.) суглобів, остеоартрозом дрібних суглобів кистей та трофічними порушеннями; -хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «А». Легенева недостатність першого-другого ступеня; -нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху). Згідно п.17 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст вільного двоокису кремнію: середній - 2,3-2,5 мг/м3, максимальний - 4,2 мг/м3 при нормі 2,0 мг/м3; підвищені та знижені температури, температура поверхні устаткування, матеріалів, повітря робочої зони +10,8 - +16,3 градуси С при нормі +17 +26 градуси С; рівень барометричного тиску 732 АТ, рівень вологості та рухомості повітря 92-95% при нормі 60-95%, рухомість 0,32-0,52 м/с при нормі 0,3-2,0 м/с, рівень вібрації: загальна технологічна 77-103 дБ при нормі 92 дБ, загальна транспортно-технологічна 110 дБ при нормі 101дБ, локальна 78-117 дБ при нормі 112 дБ, рівень шуму 86-102 дБА при нормі 80 дБА. Рівень фізичного перевантаження, а саме: підіймання та переміщення (разове) вантажів постійно протягом робочої зміни, час перебування в незручній робочій позі, кількість вимушених (більше 30 градусів) нахилів корпусу відносяться до ІІІ класу 1 ступеню важкості трудового процесу. За показниками напруженості праці вірогідний ризик для власного життя та нерегулярна змінність роботи) ІІІ клас 2 ступінь напруженості трудового процесу. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 23 серпня 2016 року №011007 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності та встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 25 липня 2017 року №011521 позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності та встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 25 липня 2017 року №610727 позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 16 липня 2019 року №011537 позивачу повторно безтерміново встановлено третю групу інвалідності та встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 16 липня 2019 року №564179 позивачу повторно безтерміново встановлено третю групу інвалідності. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обгрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності у відносно молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього професійного захворювання. Позивач вважає виваженим та справедливим розмір відшкодування йому моральної шкоди на рівні 60 мінімальних заробітних плат, тобто 390000 грн. (60 * 6500 грн. = 390000 грн.), які він просить стягнути з відповідача. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 березня 2022 року було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлявся належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав. Представнику відповідача ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" відповідно до вимог ЦПК України, було вручено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, про що свідчить підпис представника відповідача у розносній книзі, копія якої міститься в матеріалах справи. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень щодо розгляду справи у відсутність представника відповідача не надійшло. Відзив на позов не подано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 29 березня 2022 року від представника позивача на адресу суду надійшли пояснення в яких він зазначає, що лише в двох справах, розглянутих Дніпровським апеляційним судом, було визначено суму відшкодування в 60000 грн. Всі інші колегії суддів визначили суму відшкодування моральної шкоди у значно більших розмірах, а саме 120000 грн, 150000 грн, 156000 грн, 216000 грн при фактично однакових обставинах справи (діагнози за профзахворюваннями, ступінь втрати працездатності у відсотках, наявність третьої групи інвалідності, підстави для звільнення з роботи, приблизний стаж роботи та приблизний вік позивачів). На думку представника позивача, саме такі суми відшкодування певною мірою відповідають практиці Верховного Суду. Суми відшкодування в 60000 грн в практиці Дніпровського апеляційного суду у спорах з ДП «СхідГЗК» є одиничними та жодним чином не співмірні із сумами, які Верховий Суд та Дніпровський апеляційний суд в інших подібних справах визначили, як справедливі та виважені. Також представник позивача звертає увагу суду на те, що на даний час Дніпровський апеляційний суд не має єдиної позиції щодо оподаткування сум у відшкодування моральної шкоди. У переважній більшості випадків суми стягуються без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] , виданої на ім`я позивача - [PERSON] , останній дійсно працював на ДП «СхідГЗК»: з 27.08.1999 року він працював на шахті «Інгульська» Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на посаді підземного учня прохідника з повним робочим днем у підземних умовах. З 13.03.2000 року переведений на тому ж підприємстві на посаду підземного прохідника по шостому розряду. 01 серпня 2012 року переведений підземним прохідником з повним робочим днем у підземних умовах по восьмому розряду. 02.01.2014 року переведений підземним прохідником з повним робочим днем у підземних умовах по сьомому розряду. 08 лютого 2016 року позивача звільнено з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, яка перешкоджає продовженню даної роботи, п.2 ст.40 КЗпП України. /а.с.9-13/ Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27 липня 2016 року було встановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: незабезпечення з боку ДЗ «СМСЧ №19 МОЗ України» своєчасного виявлення ранніх ознак гострих і хронічних профзахворювань та ненадання роботодавцю відповідних рекомендацій. /а.с.14-16/ Згідно з п.14 акту Форми П-4 [PERSON] встановлений діагноз: «1. Вібраційна хвороба другої стадії від дії комбінованої дії загальної та локальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, частими акроангіоспазмами у поєднанні з вираженою полірадикулонейропатією (L5, S1, C6, C7) з двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ст.), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ першого-другого ст.) і колінних (ПФ другого ст.) суглобів, остеоартрозом дрібних суглобів кистей та трофічними порушеннями.2. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «А». Легенева недостатність першого-другого ступеня.3. Нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху)» Відповідно до п.17 акту Форми П-4, причинами виникнення професійного захворювання позивача є: запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст вільного двоокису кремнію: середній - 2,3-2,5 мг/м3, максимальний - 4,2 мг/м3 при нормі 2,0 мг/м3; підвищені та знижені температури, температура поверхні устаткування, матеріалів, повітря робочої зони +10,8 - +16,3 градуси С при нормі +17 +26 градуси С; рівень барометричного тиску 732 АТ, рівень вологості та рухомості повітря 92-95% при нормі 60-95%, рухомість 0,32-0,52 м/с при нормі 0,3-2,0 м/с, рівень вібрації: загальна технологічна 77-103 дБ при нормі 92 дБ, загальна транспортно-технологічна 110 дБ при нормі 101дБ, локальна 78-117 дБ при нормі 112 дБ, рівень шуму 86-102 дБА при нормі 80 дБА. Рівень фізичного перевантаження, а саме: підіймання та переміщення (разове) вантажів постійно протягом робочої зміни, час перебування в незручній робочій позі, кількість вимушених (більше 30 градусів) нахилів корпусу відносяться до ІІІ класу 1 ступеню важкості трудового процесу. За показниками напруженості праці вірогідний ризик для власного життя та нерегулярна змінність роботи) ІІІ клас 2 ступінь напруженості трудового процесу. Членом комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання І.В.Пасічником була висловлена окрема думка до Акту розслідування хронічного професійного захворювання у [PERSON] .Пасічник зазначає, що начальником Управління Держпраці у Кіровоградській області видано наказ «Про утворення комісії з проведення розслідування випадку хронічного професійного захворювання» від 02.07.2016 р. №02-П, у відповідності до якого з посиланням на норми Порядку утворено комісію з розслідування причин випадку професійного захворювання у [PERSON] , яким визначено обов`язок комісії у встановлені строки скласти акт розслідування хронічних професійних захворювань та подати на затвердження начальнику Управління Держпраці у Кіровоградській області. І.В.Пасічник вважає, що видання зазначеного наказу Управлінням Держпраці суперечить нормам чинного законодавства, оскільки Державна санітарно-епідеміологічна служба України перебуває лише в стані припинення, функції з розслідування хронічних професійних захворювань фактично не передані Управлінню Держпраці, так як на сьогодні відповідні документи відсутні. Тому, на думку І.В.Пасічника, Управління Держпраці та його територіальні органи не мають повноважень щодо організації розслідування обставин та причин виникнення професійного захворювання, проведення розслідування під головуванням та затвердження відповідних актів. Крім того, до складу комісії не включено представника діючого закладу державної санітарно-епідеміологічної служби. /а.с.17-18/ Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №011007 від 23.08.2016 року [PERSON] було визначено ступінь втрати професійної працездатності 60% з 23.08.2016 року по 31.08.2017 року та встановлено третю групу інвалідності. Зазначено про потребу в медикаментозному лікуванні, лікуванні МТЗ, санаторному лікуванні. /а.с.19/ Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №610727 від 25.07.2017 року [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності через професійне захворювання. Інвалідність встановлена на строк до 01 серпня 2019 року. Протипоказана робота в умовах дії вібрації, важкої фізичної праці, вимушеної робочої пози, пилу, шуму. /а.с.21/ Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №011521 від 25.07.2017 року [PERSON] було визначено ступінь втрати професійної працездатності 60% та встановлено третю групу інвалідності. Зазначено про потребу в медикаментозному лікуванні, лікуванні в МТЗ, санаторному лікуванні за призначенням МСК. /а.с.20/ Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №564179 від 16.07.2019 року [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності через професійне захворювання безтерміново. Протипоказана робота в умовах дії вібрації, важкої фізичної праці, вимушена робоча поза, пилу, шуму. /а.с.22/ Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №011537 від 16.07.2019 року [PERSON] було визначено ступінь втрати професійної працездатності 60% безтерміново та встановлено третю групу інвалідності. Зазначено про потребу в медикаментозному лікуванні, лікуванні в МТЗ, санаторно-курортному лікуванні, за термінами. /а.с.23/ У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обгрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього професійного захворювання. Суд під час розгляду цивільної справи керується та застосовує наступні положення Законів. Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності». Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Згідно зі ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про охорону праці» умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були б неможливими. Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Як слідує з аналізу норм ч. 2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) (далі - Постанова) роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. У пункті 13 Постанови роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №2, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. З огляду на положення ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця). За ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ст. 1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов`язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничо-геологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я, їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди, гірничі удари, обвалення, самозаймання гірничих порід, затоплення гірничих виробок тощо). Згідно з ст.38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, безпека гірничих робіт, охорона праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах. За таких обставин, з огляду на вище зазначені норми Законів, під час судового розгляду доведено, що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача професійного захворювання. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15). Таким чином, суд, при визначені розміру моральної шкоди виходить з розміру мінімальної заробітної плати встановленої на 01 січня 2022 року та оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, втрату 60% професійної працездатності, призначення позивачу третьої групи інвалідності безстроково, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача,

Outcome: partial