Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

1.Позиція позивача. У лютому 2021 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач - [PERSON] , просить: -визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] ; -внести відомості до актового запису №338 від 11 квітня 2018 року, складеного Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; -стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше 01 розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття; -стягнути з [PERSON] судовий збір. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона та відповідач по справі - [PERSON] в період з червня 2017 року по грудень 2017 року без реєстрації шлюбу підтримували близькі стосунки, спільного господарства не вели. Під час зустрічей позивач завагітніла. [INFO] у позивача та відповідача народилася спільна дитина - [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 338. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося. На даний час кожен проживає окремо один від одного. Відповідач з моменту народження дитини - [PERSON] визнавав своє батьківство, але подати заяву про визнання себе батьком, відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, з незрозумілих для позивача причин відмовився. Відповідач [PERSON] з моменту народження сина і до теперішнього часу не цікавився, не навідує, взагалі не приймає участі у житті дитини. Останній раз відповідач бачив свого сина [INFO] . Незважаючи на те, що відповідач є біологічним батьком малолітнього [PERSON] , ніколи не заперечував своє батьківство, матеріальної допомоги на утримання сина не надіє взагалі. На даний час позивач не здатна в повній мірі забезпечити дитину всім необхідним, адже вона з 01 лютого 2018 року знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та отримує лише соціальну допомогу у розмірі 860 гривень. Коштів не вистачає навіть на речі першої необхідності. Угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем та відповідачем не досягнуто. З даного приводу між позивачем та відповідачем постійно виникають конфлікти та суперечки, тому позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду. 2. Позиція відповідача. 02 серпня 2021 року через канцелярію суду відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву згідно до змісту якого, просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що позивач надала як додаток до позовної заяви копію свідоцтва про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , згідно до якого батьком дитини зазначений - [PERSON] , до якого відповідач не має жодного відношення. Крім того, зазначив, що позивач отримує допомогу від держави як одинок мати. Відповідно до статті 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли не має спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька у книзі реєстрації народжень, провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові записується за її вказівкою. Вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] до нього про визнання батьківства є необґрунтованими та такими, що не підтверджено належними допустимими доказами, а її вимога про мінімальний розмір аліментів у розмірі 1 прожитковий мінімум (замість 1/2 від прожиткового мінімуму) також необґрунтованими та таким, що суперечить чинному законодавству (а.с.38-39). 11 лютого 2022 року через канцелярію суду відповідач [PERSON] подав заяву згідно до змісту якої, з висновком експерта № 880 від 10 листопада 2021 року згоден у повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача судових витрат на оплату послуг з генетичного дослідження по встановленню спірного батьківства на суму 8266,02 гривні на користь позивача [PERSON] заперечує, вважає можливим стягнути з відповідача Ѕ від понесених витрат, що складає - 4133,01 гривню (а.с.100). 3. Позиція третьої особи. Третя особа, Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про дату, час та місце розгляду справи повідомлений згідно до вимог ст. 130 ЦПК України (а.с.42), в судові засідання явку свого представника не забезпечував. 08 червня 2021 року через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) «про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини» без участі представника відділу (а.с.35). 4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 09 лютого 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом (а.с.1-5). Одночасно з позовною заявою [PERSON] подала клопотання згідно до змісту якого, просить звільнити її від сплати судового збору, відстрочити або розстрочити сплату судового збору (а.с.6-7). 26 лютого 2021 року Ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) «про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини», постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Клопотання [PERSON] про відстрочення сплати судового збору задоволено, відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення (а.с.16-17). 22 квітня 2021 року через канцелярію суду від третьої особи,Заводського районного у місті Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшло клопотання про розгляд справи № 208/914/21 без участі представника відділу (а.с.25). 09 липня 2021 року через канцелярію суду від позивача [PERSON] надійшло клопотання про долучення довідки про отримання матеріальної допомоги (а.с.36-37). 02 серпня 2021 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, з гідно до змісту якого у задоволенні позовних вимог просить відмовити (а.с.38-39). 12 серпня 2021 року від позивача [PERSON] надійшла заява про виклик та допит у якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.44). 12 серпня 2021 року через канцелярію суду від позивача [PERSON] надійшло клопотання про призначення судово-генетичної експертизи з метою встановлення батьківства (а.с.45-46). 17 вересня 2021 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи за позовом [PERSON] (а.с.57). 17 вересня 2021 року через канцелярію суду від позивача [PERSON] надійшло клопотання згідно до змісту якого зазначає, що річний строк позовної давності не пропущений та просить долучити докази на обґрунтування своєї позиції (а.с.59-70). Ухвалою суду від 17 вересня 2021 року клопотання позивача [PERSON] про призначення судово-генетичної експертизи задоволено, провадження справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.71-72). 22 листопада 2021 року через канцелярію суду на виконання Ухвали від 17 вересня 2021 року надійшов висновок експерта № 880 молекулярно-генетичної експертизи по встановленню батьківства громадянина [PERSON] у відношенні дитини - [PERSON] , [INFO] . Згідно до висновку вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999 % (а.с.84-85). 24 листопада 2021 року через канцелярію суду від позивача [PERSON] надійшло клопотання про стягнення судових витрат з відповідача у сумі 8266,02 гривні (а.с.88-89). Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року поновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) «про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини» (а.с.93-94). 11 січня 2022 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшла заява згідно до змісту якої з висновком експерта № 880 погоджується, стосовно стягнення з нього витрат на проведення судово-генетичної експертизи заперечує, вважає за можливе стягнути з нього Ѕ від зазначеної суми (а.с.100). 11 січня 2022 року від позивача [PERSON] надійшла заява згідно до змісту якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить винести рішення, розгляд справи проводити без її участі на підставі поданих сторонами доказів (а.с.10). Ухвалою суду від 11 січня 2022 року закрито підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) «про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини», справу призначено до розгляду по суті. До судового засідання призначеного на 28 квітня 2022 року, 28 квітня 2022 року позивач [PERSON] подала клопотання згідно до змісту якого, відкликає раніше подану нею заяву про виклик та допит свідків від 12 серпня 2021 року. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. 5. Фактичні обставини встановлені судом. Позивач, [PERSON] , [INFO] , громадянка України, уродженка с. Червоний промінь Криничанського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією паспорта № [NUMBER] виданого 12 травня 2017 року (а.с.9). Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітнього - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 11 квітня 2018 року Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 338 (а.с.11). Згідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00023356113 від 11 липня 2019 року (а.с.12), зазначено наступне: -відомості про дитину: [PERSON] , [INFO] ; -відомості про батька: [PERSON] , громадянин України; -відомості про матір: [PERSON] , громадянка України. Малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 0010696558 про склад сім`ї від 08 лютого 2021 року (а.с.13-зворотна сторона). Крім того, згідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради від 14 травня 2020 року №19/5308 - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-зворотна сторона). [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Заводському управлінні соціального населення департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради як одержувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 01 лютого 2021 року до 01 серпня 2021 року, що підтверджується довідкою про отримання допомоги від 01 липня 2021 року (а.с.37). Відповідач, [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] , виданим 02 вересня 1996 року Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУУМВС України у Дніпропетровській області (а.с.27-29). Згідно до Висновку експерта № 880 від 10 листопада 2021 року встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999 % (а.с.85). Згідно до Договору про надання послуг від 01 листопада 2021 року Комунальний заклад «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» діючий на підставі Статуту, затвердженого рішенням обласної ради від 18 грудня 2000 р. № 17-14/ХХ111 - виконавець, в особі начальника Войченка В.В., замовник - [PERSON] , предмет договору - генетичне дослідження по встановленню спірного батьківства за стандартною панеллю локусів по договорам з юридичними і фізичними особами, вартість - 7945,80 гривень (а.с.91). Згідно до оригіналу квитанції № 0.0.2323986862.1 від 01 листопада 2021 року, сума - 7945,80 гривень, комісія - 320,22 гривні, всього сплачено - 8266,02 гривні (а.с.90). 6. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial