Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

1.Позиція сторони позивача. Керівник Кам`янської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» звернувся із позовом до [PERSON] «про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення» згідно до якого заявив позовні вимоги: стягнути з [PERSON] на користь держави, в особі Кам`янської міської ради кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] , у розмірі 29073 гривні 39 копійок. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що подання позову відбувається на підставі ст. 131-1 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 7, 23 Закону України «Про прокуратуру», з врахуванням правової позиції Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі № 904/3953/17, 904/9169/17, 915/20/18, 911/620/17. А тому діючи в інтересах держави, прокурор, посилається на ст. 49 Конституції України, ст.ст. 32, 60, 61 Закону України «Про місцеве самоврядування України», п. 1 ч. 1 ст. 2, 70, 89-91 Бюджетного Кодексу України, ст. 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», зазначає про фінансування медичного закладу, який є комунальним і знаходиться на фінансування міської ради. Так, згідно до п. 1.12 рішення Дніпропетровської обласної ради від 16.08.2019 року № 493-17/VII «Про деякі питання управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» та рішення Кам`янської міської ради від 25.04.2019 року № 1392-32/VII «Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Кам`янського юридичних осіб та закріпленого за ними на праві оперативного управління майна зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області», передано у комунальну власність територіальної громади міста Кам`янського комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради». Рішення Кам`янської міської ради від 04.09.2019 року № 1532-35/VII «Про створення в результаті реорганізації (шляхом перетворення) комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», змінено організаційно-правову форму зазначеного закладу охорони здоров`я та затверджено його Статут. Відповідно до статті 1 Статуту створене в результаті реорганізації шляхом перетворення нове Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» є правонаступником усього майна та активів, всіх прав та обов`язків КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ДОР» код ЄДРПОУ 01985854), засновником, власником та органом управління якого є територіальна громада м. Кам`янське, в особі Кам`янської міської ради. Для здійснення господарської діяльності КНП КМР «МЛШМД» наділяється майном, яке є комунальною власністю і належить територіальній громаді міста Кам`янське, а джерелами формування майна та коштів э внески засновника, кошти місцевого бюджету, власні надходження від здачі в оренду майна або одержання від реалізації послуг, цільові кошти, та кошти, отримані за договором з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення, майно та кошти отримання з інших джерел, незаборонених чинним законодавством. Так, 21 березня 2019 року сталося ДТП, під час якого потерпіла [PERSON] зазнала тілесних ушкоджень, та проходила лікування в період з 21 березня 2019 року по 10.04.2019 року у КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ДОР», правонаступником якої є КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», яким були понесені витрати на лікування останньої у розмірі 29073 гривні 39 копійок. Згідно до Вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 208/3573/19 [PERSON] [INFO] , визнаний винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вирок набув законної сили 05 листопада 2020 року, за наслідком його перегляду Дніпровським апеляційним судом, який апеляційні скарги на вирок відхилив, залишив його в силі. При цьому згідно до відповідей КМР № 8вих-12/87 від 03.02.2021 року та КНП КМР «МЛШМД» № 085 від 01.02.2021 року, із позовами до [PERSON] , як винної особи, про відшкодування витрат на лікування потерпілої [PERSON] не зверталися, що обґрунтовує звернення прокурора із даним позовом в інтересах держави, для відшкодування понесених витрат на лікування лікувальним закладом потерпілої особи в межах кримінального провадження. 2.Позиція відповідача. Відповідач, будучи належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду до суду не прибув, заяв і клопотань не подавав, причину неявки не повідомив. 3.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 26.04 2021 року подано позовна заява до провадження суду. 03.06.2021 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, позовна заява прийнята до провадження суду і по справі відкрито спрощене позовне провадження. 07.09.2021 року від [PERSON] подана заява про відкладення розгляду справи з метою отримання правової допомоги, надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву. 12.09.2021 року між [PERSON] та адвокатом Стрельник Н.М. укладено договір правової допомоги за № 12/09/21 від 12 вересня 2021 року, що підтверджено копією ордеру серії АЕ № 1035122 від 22.09.2021 року (а.с. 43). 23.09.2021 від представника відповідача адвоката Стрельник Н.М. подана заява про надання матеріалів справи для ознайомлення та зняття копій власними технічними засобами, а також надання його часу для підготовки відзиву на позовну заяву. 23.09.2021 року сторона відповідача ознайомлена з матеріалами справи, що підтверджено даними відображеними у заяві (а.с. 42). 27.10.2021 року від КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» подана заява про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача. 18.11.2021 року [PERSON] подано заява про виклик в якості свідка потерпілу [PERSON] .. 10.02.2022 року від [PERSON] подано повторно заяву про допит в якості свідка [PERSON] 14.03.2022 року від КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» повторно подана заява про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача. 13.05.2022 року від прокурора подана заява про проведення судового розгляду за наявними матеріалами справи, зазначив про підтримання позовних вимог вцілому. 13.05.2022 року від представника відповідача адвоката Стрельник Н.М. подана заява про відкладення слухання справи. Враховуючи приписи ст. 223 ЦПК України, наявності заяви від сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності, та належного сповіщення відповідача про дату, час та місце судового розгляду, судом встановлено відсутність підстав для відкладення розгляду справи. 4.Фактичні обставини встановлені судом. 16 липня 2020 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області постановлено Вирок у справі № 208/3573/19 № провадження 1-кп/208/261/20, згідно до якого [PERSON] , [INFO] , визнано винним у скоєнні пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України, звільнено [PERSON] від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік. Та згідно ст. 76 КК України, на [PERSON] покладені зобов`язання протягом випробувального строку. Так, згідно до Вироку суду, встановлено, що «… [PERSON] , як водій транспортного засобу, 21.03.2019 року, приблизно о 17.00 годині, у світлий час доби, керуючи технічно справним легковим автомобілем «ВАЗ 2105» номерний знак [NUMBER] , що належить йому на праві приватної власності, рухався в м. Кам`янське по вулиці Макєєвській, з боку вулиці Стасова в напрямку вулиці Артема зі швидкістю до 50 км/год. При русі по вул. Макєєвській, водієві Онуфрієнко, при виявленні на смузі руху керованого транспортного засобу пішохода, що рухається в попутному йому напрямку, необхідно було вжити заходи для зниження швидкості аж до зупинки автомобіля або безпечного для інших учасників руху об`їзду пішохода, тобто він повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху Україну. В порушення вимог вищевказаних пунктів зазначених «Правил ...», водій [PERSON] , керуючи автомобілем та перебуваючи на прямій ділянці дороги, з необмеженою видимістю і оглядовістю, проявляючи злочинну недбалість, а саме своєчасно виявивши на смузі руху керованого ним транспортного засобу пішохода, що рухався в попутному напрямку з правого боку та маючи об`єктивну можливість застосувати гальмування або здійснити безпечний об`їзд пішохода, продовжував керування автомобілем не змінюючи його параметрів руху та допустив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної ДТП, пішоходу [PERSON] заподіяні тілесні пошкодження у вигляді сумісної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння черепа, з переломом кісток носу, що супроводжувалась явищами забою головного мозку; тупа травма таза з переломом лонної та сідаліщної кісток ліворуч, які відносяться до тяжких тілесних пошкоджень, по ознаці небезпеки для життя…». Також, висновком судово-медичної експертизи від 29.05.2019 року, потерпілій [PERSON] заподіяні тілесні пошкодження у вигляді сумісної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння черепа (скроневої та тім`яної ліворуч), з переломом кісток носу, що супроводжувалась явищами забою головного мозку; тупа травма таза з переломом лонної та сідаліщної кісток ліворуч, які відносяться до тяжких тілесних пошкоджень, по ознаці небезпеки для життя, з схематичним зображенням пошкоджень на таблиці скелету людини (а.с. 27-28). Таким чином, судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія [PERSON] , потерпілій [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження, з приводу чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії та відділенні полі травм Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в період з 21.03.2019 по 10.04.2019. Витрати вказаного закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої склали 19073 грн. 39 коп., чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму. Факт лікування потерпілої та витрат на її лікування підтверджується довідкою калькуляцією Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» від 10.04.2019 року (а.с. 17) 5.Норми права застосовані судом. Підстави для представництва - ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 327 ЦК України суб`єктами права комунальної власності є територіальні громади та утворені ними органи місцевого самоврядування. Стаття 22 ЦК України - \~Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди 1. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 2. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. 4. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. \Частина четверта статті 22 в редакції Закону\~№ 590-IX від 13.05.2020\ Стаття 1166 ЦК України - \~Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 3. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. 4. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. 6.Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Рішення Кам`янської міської радим від 04.09.2019 № 1532-35/VII «Про створення в результаті реорганізації (шляхом перетворення) комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» змінено організаційно-правову форму зазначеного закладу охорони здоров`я та затверджено його Статут. Відповідно до статті 1 Статуту створене в результаті реорганізації шляхом перетворення нове Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (надалі КНП КМР «МЛШМД») є правонаступником усього майна та активів, всіх прав та обов`язків КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ДОР (код ЄДРПОУ 01985854), засновником, власником та органом управління якого є територіальна громада м. Кам`янське в особі Кам`янської міської ради (п.1.1-1.4 ст.1 Статуту). КНП КМР «МЛШМД» є юридичною особою публічного права. Права та обов`язки юридичної особи підприємство набуває з дня його державної реєстрації (ст.4 Статуту). Згідно відомостей ЄДРПОУ державна реєстрація юридичної особи, яка утворена в результаті перетворення, проведена 17.10.2019, номер запису: 1\~223\~145 0000 007122. Основною метою створення КНП КМР «МЛШМД» є провадження медичної практики, надання медичної допомоги дорослим і дітям, проведення наукової та навчальної роботи. КНП КМР «МЛШМД» є міжрайонним центром із надання кардіологічної, хірургічної, травматологічної допомоги, спеціалізованим медичним центром для надання медичної допомоги при катастрофах, стихійних лихах. Входить до національної мережі медицини катастроф (п.3.1,3.2 Статуту). Для здійснення господарської діяльності КНП КМР «МЛШМД» наділяється майном, яке є комунальною власністю і належить територіальній громаді міста Кам`янське. Комунальне майно закріплюється за підприємством на праві оперативного управління. Майно, придбане закладом охорони здоров`я у процесі здійснення господарської діяльності, належить йому на праві оперативного управління, є комунальною власністю і належить територіальній громаді міста Кам`янське. Майно підприємства становлять оборотні та необоротні активи, основні засоби та грошові кошти, а також інші цінності, передані йому засновником (п.5.1 Статуту). Джерелами формування майна та коштів КНП КМР «МЛШМД» є внески засновника, кошти місцевого бюджету(бюджетні кошти), власні надходження від здачі в оренду майна або одержання від реалізації послуг, цільові кошти, та кошти, отримані за договором з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення, майно та кошти, отримані з інших джерел, незаборонених чинним законодавством та інше (п.5.2 Статуту). Таким чином, у даному випадку, органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, виступає Кам`янська міська рада , як управитель та розпорядник вказаного закладу, а також Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», яке понесло відповідні витрати на лікування потерпілої особи від злочину. Разом з тим, а ні Кам`янською міською радою, а ні Комунальним некомерційним підприємством Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (попередня назва - КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ДОР») - з моменту закінчення лікування [PERSON] , а саме з 10.04.2019 жодних заходів до відшкодування витрат, які понесла лікарня на лікування потерпілої [PERSON] від кримінального правопорушення, вчиненого [PERSON] , не вжито. Крім того, відповідно до листів виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 8вих-12/87 від 03.02.2021 та КНП КМР «МЛШМД» № 085 від 01.02.2021 з позовом до суду про стягнення витрат на лікування потерпілої [PERSON] з відповідача [PERSON] ні міська рада, ні лікарня не звертались та не заперечують проти подання такого позову прокурором у порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру». Таким чином, підставами для представництва у порядку ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», що також узгоджується із приписами ч. 3 ст. 128 КПК України. Щодо підстав для відшкодування понесених витрат на лікування потерпілої від кримінального злочину [PERSON] , суд виходить з наступного. Так, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія [PERSON] , потерпілій [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження, з приводу чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії та відділенні полі травм Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в період з 21.03.2019 по 10.04.2019. Витрати вказаного закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої склали 19073 грн. 39 коп., чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму. Факт лікування потерпілої та витрат на її лікування підтверджується довідкою калькуляцією Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (а.с. 17). Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 (545-93-п) від 16.07.1993 (надалі - Порядок). Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Крім того, п. 4 Порядку передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. У відповідності до ч.1 ст.1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово, внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з ч.2 ст.1206 ЦК України, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно з п. 3 «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних осіб. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.\~ Враховуючи те, що саме злочинними діями [PERSON] потерпілій [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких остання лікувалася у Комунальному некомерційному підприємстві Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» і вина [PERSON] доведена в суді, а відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, тому є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілої, тобто матеріальних збитків, завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення. Таким чином, встановивши всі фактичні обставини справи, всебічно їх дослідив, визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Крім того, судом враховується що відповідач будучи обізнаний з повним обсягом заявлених до нього позовних вимог, жодного доказу на спростування доказів наданих стороною позивача не надав, при цьому заявляючи клопотання про надання йому додаткового часу в тому числі подання відзиву, чим не скористався. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 7.Судові витрати. Оскільки, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.\~

Outcome: approved