Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] через представника адвоката Бондаренко Ірину Анатоліївну звернулася до Бобринецького районного суду Кіровоградської області із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування заяви зазначає, що [INFO] в смт. Новофедорівка, Сакського району, Республіки Крим помер її батько [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , про що 26 січня 2022 року Сакським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим складено відповідний актовий запис №170229910002800115002. Заявник, звернувшись до Бобринецького відділу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Кропивницькому районі\~Кіровоградської області\~Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Дніпро)щодо реєстрації смерті [PERSON] , отримала відмову з причин відсутності підстав для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразка, оскільки пред`явлений заявником документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Таким чином, здійснити державну реєстрацію смерті [PERSON] та отримати свідоцтво про його смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Зазначає, що встановлення факту смерті [PERSON] необхідне для оформлення спадщини за законом, яка відкрилася після його смерті, а саме земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Червонодолинської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03.05.2022 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Задоволено клопотання представника заявника про виклик свідка в судове засідання. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі та просила суд встановити факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України з метою оформлення заявником спадщини за законом. Представник заінтересованої особи Бобринецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні заявлених вимог не заперечила. (а.с.31) Суд, дослідивши докази, надані заявником на обґрунтування заяви, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в місті Бобринець Кіровоградської області народився [PERSON] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 12 вересня 2002 року Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області (а.с.8-9). На підставі розпорядження Бобринецької районної державної адміністрації від 30.03.2009 року №260-р [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,59 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Червонодолинської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, виданого 17 листопада 2010 року (а.с.15) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 серпня 1988 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . (а.с.13) 07 листопада 2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований 07.11.2019 року Бобринецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №28, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 07.11.2019 року. Після державної реєстрації шлюбу чоловік та дружина отримали прізвище « [PERSON] ». (а.с.14) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26 січня 2022 року 99100028 Сакським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим [INFO] в Республіці Крим, Сакського району, смт. Новофедорівка [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис №170229910002800115002. (а.с.10) Смерть [PERSON] констатована лікарем [PERSON] о 18 год. 35 хв. 21.01.2022 року, реанімаційні заходи не проводилися по причині наявності ознак біологічної смерті, що підтверджується протоколом про встановлення смерті людини.(а.с.12) Відповідно до медичного свідоцтва про смерть серії 35 №200015115, виданого 24.01.2022 року Сакською міською клінічною лікарнею причина смерті [PERSON] - набряк легень. (а.с.11). Заявник як спадкоємець майна померлого за законом звернулася до Бобринецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] . Відповідно до відмови від 29.04.2022 року за вих. №151/22.2-31, виданої Бобринецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] було відмовлено, оскільки з аналізу пред`явлених заявником документів, свідчить, що для підтвердження факту смерті надано документу, видані на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. (а.с.14) Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 8 ч.1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За змістом ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Встановлення факту смерті провадиться тільки у разі неможливості органом Державної реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті з підстав, що відсутні документи, які свідчать про смерть особи. Для встановлення факту смерті необхідні обставини, що свідчать про цю подію, а також про те, що заінтересована особа позбавлена можливості зареєструвати факт смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина у певний час за певних обставин. Відповідно до ст.\~134\~Конституції України та статей 1, 3, 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя являється тимчасово окупованою територією, яка є невід`ємною частиною території України і на яку поширюється дія Конституції та законів України. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Документи, які видані органом, що створений на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. Даючи оцінку допустимості таких доказів, суд керується положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати і висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v Turkey». «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Відповідно до ст.229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Частиною 1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Суд під час розгляду справи не приймає до уваги документи, що підтверджують факт смерті [PERSON] , як належний доказ у відповідності до вимог ст.77 ЦПК України, оскільки свідоцтво про смерть [NUMBER] від 26.01.2022 року (про смерть [PERSON] ) не відповідає вимогам діючого в Україні законодавства та є недійсним. Разом з цим, наданий документ оцінюється судом в сукупності з іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Так, факт смерті [PERSON] [INFO] на тимчасово окупованій території України, підтверджений показаннями свідка [PERSON] , яка в судовому засіданні надала показання, що з [PERSON] перебувала у шлюбі. З 2010 року шлюб між ними було розірвано та [PERSON] проживав у Криму разом з матір`ю. Підтримували зв`язок протягом трьох років. [INFO] їй повідомили що [PERSON] помер. На похороні не була присутня. Документи про смерть колишнього чоловіка отримала поштою. Вказала, що заявниця по справі є їх спільною донькою та спадкоємицею майна померлого батька за законом. На підставі викладеного, у сукупності з поясненнями свідка суд приймає до уваги письмову інформацію, яка викладена у свідоцтві про смерть, а саме, що [PERSON] помер [INFO] в Республіці Крим, Сакського району, смт. Новофедорівка, оскільки вказана інформація містить підтверджені дані щодо факту смерті. Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. Встановлення факту смерті [PERSON] , про який просить заявник, має юридичне значення, оскільки надає право заявнику для проведення державної реєстрації смерті на території України та отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку для подальшого його використання з метою оформлення спадщини за законом після смерті батька. Враховуючи той факт, що свідоцтво про смерть [PERSON] видане на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, воно є недійсним і не створює правових наслідків, що зумовило неможливість реєстрації його смерті у встановленому законом порядку, і оскільки усунення цього порушення іншим шляхом, ніж судовим, не вбачається можливим, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] у судовому порядку. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає\~негайне виконання\~рішень у\~справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved