Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 14 лютого 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, між ним, [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис за № 146. Зазначає, що під час спільного подружнього життя у них з відповідачкою народилися діти: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Вважає, що їх сім*я розпалася з причин відсутності взаєморозуміння і довіри, різних поглядів на сімейні цінності, що призводило до конфліктів в сім`ї, внаслідок чого він з відповідачкою [PERSON] проживають окремо. Вказує, що шлюб носить формальний характер та на його думку збереження сім`ї неможливе. Також зазначає, що після фактичного припинення шлюбних відносин, малолітній син - [PERSON] залишився проживати разом з ним, за його місцем проживання та перебуває на його утриманні та вихованні, а донька - [PERSON] залишилася проживати разом із відповідачкою. Вказує, що спору у них з відповіджачкою з даного приводу немає. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, а також залишити проживати разом із ним сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.04.2022 року провадження в справі відкрито; справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.15). Сторони: позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] в судове засідання, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи, не з*явилися. Позивачем [PERSON] заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримано в повному обсязі. Відповідачем [PERSON] , до суду скеровано письмову заяву про розгляд справи за її відсутності; проти заявлених позовних вимог не заперечувала. Оцінивши усі докази, надані сторонами в справі, у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд прийшов до висновку\~про задоволення позовних вимог\~за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з розірванням шлюбу. \~ \~\~\~ В\~судовому\~засіданні встановлено,\~що\~сторони \~ [PERSON] \~та [PERSON] \~зареєстрували\~шлюб\~14\~лютого 2013\~року у\~відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Чернівецького міського\~управління юстиції,\~\~актовий\~запис за\~№\~146,\~отримавши\~свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с.6). У сторін у шлюбі народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 7,8). За з*ясованих обставин, позивач [PERSON] категорично миритися з відповідачем [PERSON] не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство подружжям не ведеться. Відповідачка [PERSON] позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Згідно приписів ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви NN 29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів.Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення..., держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Згідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч. 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З урахуванням викладеного, оскільки шлюб подружжя [PERSON] носить формальний характер, суд дійшов переконання, що розірвання шлюбу для них неминуче. Також, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, та права їх дітей. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує формально, а тому підлягає розірванню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved