Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є сином відповідача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23.10.2003, та Свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , виданим 21.11.2019, з якого вбачається, що прізвище позивача « [PERSON] », було змінено на прізвище « [PERSON] ». Батьки позивача [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.02.2003, який було розірвано відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.08.2015. Після фактичного розпаду сім`ї сторони почали проживати окремо, позивач [PERSON] залишився проживати з матір`ю і спілкування з батьком припинилося. На даний час позивач навчається на ІІІ курсі Уманського медичного коледжу, відділення лікувальної справи, на денній формі навчання на бюджетній основі. Позивач досяг повноліття, проте працевлаштуватися не має можливості у зв`язку із навчанням та потребує матеріальної допомоги від батьків. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, тому позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою судді від 03.02.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями. За вх. № 6208 від 05.04.2022 від адвоката Гребенюка С.А., який представляє інтереси відповідача [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги визнає частково, пояснюючи те, що позивач є його сином, на даний час він повнолітній та навчається на ІІІ курсі Уманського медичного коледжу, відділення лікувальної справи, денна форма навчання на бюджетній основі та просить стягувати аліменти в розмірі 1/5 частини усіх видів його заробітку до закінчення навчання чи досягнення ним 23-річного віку, посилаючись на те, що він не має можливості працевлаштуватись, оскільки навчається, тому не отримує ніякого доходу, необхідного для проживання та навчання. Позивач [PERSON] навчається на бюджетній основі, тому за навчання він не сплачує, отримує стипендію, проживає в місті Умані, тому не потребує коштів на проїзд. Крім того, на утриманні відповідача перебувають: тимчасово непрацююча дружина [PERSON] , її дочка [PERSON] та їхній спільний син [PERSON] . Також, відповідно до договору оренди квартири від 03.10.2021, він разом з сім`єю орендує квартиру в м. Краматорськ Донецької області і щомісячна плата за оренду квартири становить 5000 грн., а також він несе витрати на оплату комунальних платежів. Відповідач не відмовляється від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , однак його заробітна плата на сьогоднішній день складає близько 20000 грн., а позивач просить стягувати аліменти в розмірі 1/5 частини його заробітку, що складає 4000 грн. щомісячно, що є для нього суттєвим фінансовим навантаженням, з урахуванням його сімейного стану, тому він вважає, що доцільним та справедливим було б присудження до стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., щомісячно. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.02.2003, який було розірвано відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.08.2015. Від вказаного шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23.10.2003. Відповідно до Свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 21.11.2019, прізвище позивача « [PERSON] », було змінено на прізвище « [PERSON] ». Тобто, із наданих документів судом з достовірністю встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] . Відповідно до довідки № 224 від 07.09.2021, що видана Уманським медичним коледжом, [PERSON] навчається на ІІІ курсі Уманського медичного коледжу, відділення лікувальної справи, на денній формі навчання на бюджетній основі. Термін навчання по 30.06.2023. Відповідно до довідки № 1858 від 07.10.2021 [PERSON] пройшов ЛКК при КНП «Уманський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», в результаті чого йому встановлений відповідний діагноз та за висновком ЛКК він потребує медикаментозного та оперативного лікування. Згідно\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу. Як зазначає позивач, він навчається на стаціонарі у навчальному закладі, ніякого джерела доходу не має, додатково йому необхідні кошти на лікування, а відповідач матеріальної допомоги, як батько, йому не надає. При цьому, суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини. У контексті обставин цієї справи, суд враховує можливість утримання й матір`ю повнолітнього сина. Верховний Суд у постанові від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц зазначив, що положеннями статей\~180,\~183,\~185,\~193,\~198,\~199 Сімейного кодексу України\~визначаються декілька видів виконання обов`язку утримувати дитину, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Також, суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, але з урахуванням матеріальної спроможності відповідача надавати таку допомогу повнолітньому сину. Крім того, посилаючись на те, що вибір способу стягнення аліментів віднесено до права стягувача, а також те, що в силу положень ст. 184 СК України, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача, тому в даному випадку суд вважає за необхідне стягувати аліменти в розмірі 1/5 частини зі всіх доходів відповідача, як просить у своєму позові позивач.

Outcome: approved