Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

В січні 2022 року позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатись, посилаючись на наступні обставини. Відповідач по даній справі [PERSON] є її батьком. Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 11.09.2018 року по справі № 357/3812/18 відповідач сплачував на позивача аліменти. 24 січня 2022 року позивачу виповнюється 18 років і виконання рішення суду буде припинено в зв`язку з досягненням повноліття. В даний час вона є студентом вищого державного навчального закладу України «Одеська юридична академія» на денній формі навчання. Відповідно до вимог ст. 199 СК України якщо дочка чи син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. На сьогодні позивач не має власних джерел існування. Матеріальну допомогу добровільно їй надає лише мама, а відповідач ухиляється від надання такої допомоги. Хоча він є працездатним за віком та фізично здоровим, тобто є спроможним надавати позивачу матеріальну допомогу. Їй необхідні кошти для оплати за проживання, на проїзд у м. Одеса, де знаходиться навчальний заклад, на харчування, для придбання одягу, необхідних для навчання канцелярських знарядь, підручників тощо. Тому виникла необхідність звернутись до суду з даним позовом. Згідно ст. 200 СК України розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначається у твердій грошовій сумі. Враховуючи ту обставину, що відповідач є приватним підприємцем, вважає що з відповідача на її користь повинно бути стягнено 5000,00 грн щомісячно до закінчення навчання або досягненням 23-річного віку. На користь інших осіб відповідач аліментів не платить. Просила суд стягнути на її користь з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Біла Церква Київської області, проживаючого в [ADDRESS] , працюючого приватним підприємцем, аліменти у розмірі 5000,00 грн щомісяця, починаючи з дня звернення з цим позовом до суду і до досягнення 23- річного віку (а.с. 1-2). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2022 року (а.с. 11), головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 20 січня 2022 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача (а.с. 15). 07 лютого 2022 року за вх. № 5267 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача (а.с. 16). З отриманої інформації вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. Ухвалою судді від 08 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 17-18). 18 лютого 2022 року за вх. № 7450 судом отримано відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву позивача [PERSON] , обґрунтовуючи наступним. Даний позов не визнає і вважає що позовні вимоги є необґрунтовані і безпідставні, виходячи із наступного. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона, як повнолітня дочка, продовжує навчання в Національному університеті «Одеська юридична академія», в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Однак, позивач не надала до суду жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог, а саме доказів понесених нею витрат на навчання. Окрім довідки № 012-21 від 13.09.2021 року про те, що вона являється здобувачем освіти 1 курсу до позовної заяви не додано. Більше того, вищевказана довідка не містить інформації про строк її навчання. В постанові від 20.05.2020 року Верховний Суд зробив правовий висновок, згідно якого, «Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).» Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідач не може сплачувати аліменти в розмірі 5000,00 гривень на місяць, оскільки має мінливий, нерегулярний дохід. Окрім цього в нього на утриманні знаходиться ще одна малолітня дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане 23.02.2016 року відділом ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Беручи до уваги частину другу статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року «батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини». Тому вважає за справедливе стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, що майже відповідає прожитковому мінімуму, що становить 2000,00 гривень на місяць, оскільки інших доказів понесення позивачем витрат на навчання до позовної заяви не надано. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Таким чином, вважає, що позовні вимоги в такій редакції не підлягають задоволенню. Вважає доцільним стягнути аліменти в твердій грошовій сумі 2000,00 гривень щомісячно. В задоволенні позову [PERSON] до нього про стягнення аліментів на її утримання, як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч гривень) щомісячно - відмовити (а.с. 23-24). 23 лютого 2022 року за вх. № 8230 судом отримано відповідь на відзив позивача [PERSON] , в якому остання зазначала наступне. Відносно викладених у відзиві заперечень може пояснити наступне. Посилання відповідача на ту обставину, що позивачем не надані суду жодні докази на підтвердження понесених нею витрат на навчання є надуманими. Витрати на навчання є очевидними, адже позивач потребує місця для проживання, потребує коштів на харчування, на одяг, на учбову літературу, на проїзд та таке інше. Крім того, позивач надає суду копії квитанцій про оплату навчання на суму 15525,00 грн. та 15680,25 грн. Посилання відповідача на наявність у нього на утриманні ще одної малолітньої дитини також не витримує критики, оскільки нею врахована дана обставина при визначенні розміру аліментів. У відповідача хоча і мінливий, нерегулярний, за його визначенням, однак доволі високий рівень доходу. Цей дохід дозволяє йому купувати останнім часом під Києвом квартиру, автомобіль RENAULT SCENIC та таке інше. При таких обставинах позов позивача підлягає до задоволення (а.с. 31-32). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву, отримана судом 15.02.2022 року за вх. № 6695, в якій просила справу за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатись, розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 20). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву, який зареєстрований судом 18.02.2022 року за вх. № 7450, просив суд справу за позовом [PERSON] до нього про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатись, розглянути за його відсутності, при вирішенні справи взяти до уваги його заперечення, викладені у відзиві (а.с. 23-24). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатись, підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , являється рідною донькою відповідача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження, виданої 28 січня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 139, з якої вбачається, що батьками повнолітньої дійсно є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). З наявної у матеріалах справи копії довідки про реєстрацію місця проживання особи, яка видана Центром надання адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , з 21.03.2019 року по теперішній час прописана та проживає позивач [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). З довідки № 012-21 від 13 вересня 2021 року, яка видана Національним університетом «Одеська юридична академія» студентці [PERSON] убачається, що остання дійсно є здобувачем вищої освіти 1 курсу (бакалавр) денного відділення Судово-адміністративного факультету Національного університету «Одеська юридична академія» (а.с. 4). Відповідно ч.ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стаття 198 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та не має ніяких джерел доходу, тому потребує матеріальної допомоги батька, відповідача по справі [PERSON] . Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначений правовий висновок викладений в постанові ВС у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року справа № 346/103/17, провадження № 61-20178св18. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналізуючи правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання відповідача у відзиві на те, що на його утриманні знаходиться неповнолітня донька, при визначенні розміру аліментів не заслуговує на увагу, так як необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній донці [PERSON] , яка її потребує. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року, справа № 644/3610/16-ц, провадження № 61-12782св18. Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201). Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 гривень, при цьому зазначаючи, що відповідач спроможній сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Однак, жодних належних та допустимих доказів цьому з боку позивача суду не надано. Як не надано і доказів того, що відповідач останнім часом придбав автомобіль та інше, про що зазначено позивачем у відповіді на відзив. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Крім цього, позивач у позовній заяві зазначає, що їй необхідні кошти для оплати за проживання, однак докази того, що остання потребує та несе такі витрати, позивачем не надано. Направляючи до суду відзив на позовну заяву, відповідач [PERSON] вважає доцільним сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 2000,00 грн., тобто тим самим фактично визнав позовні вимоги позивача частково. Згідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, як зазначено вище, відповідач визнав вимоги позивача частково, саме позовні вимоги в розмірі 2000,00 гривень. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, позивач навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Зазначений правовий висновок викладений в постанові ВС у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року справа № 346/103/17, провадження № 61-20178св18. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Враховуючи матеріали справи та докази надані сторонами, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позивач є повнолітньою донькою відповідача, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на період навчання у розмірі 2000,00 гривень. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Тому, враховуючи вищенаведені обставини, матеріальне становище позивача (дитини), матеріальне становище платника аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] , [INFO] підлягають стягненню аліменти на користь позивача [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з 19 січня 2022 року і до закінчення навчання, але не пізніш ніж до досягнення позивачем двадцяти трьох років. З 1 січня 2022 року відповідно до Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» ставки судового збору змінюються. Як визначено у Законі, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення заборгованості, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивач [PERSON] при звернені до суду з вищевказаним позовом була звільнена від сплати судового збору, то з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок). Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial