Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

03.02.2022 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про повернення безпідставно набутого майна. В позовній заяві вказував на те, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 05.07.2016 року з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] було стягнуто аліменти у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі виконавчого листа Київським ВДВС м.Полтави у Полтавській області відкрито виконавче провадження №51895541. 10.02.2020 року [PERSON] подала до Київського ВДВС у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) заяву у якій просила зробити перерахунок аліментів у зв`язку з отриманням [PERSON] доходу від продажу Ѕ частини їхньої квартири, у сумі 392 000,00 грн. На підставі поданої заяви, державним виконавцем було зроблено перерахунок суми аліментів та донараховано [PERSON] суму аліментів від продажу Ѕ частини квартири. Не бажаючи добровільно сплачувати безпідставно нараховану суму аліментів, 04.03.2020 року та 23.03.2020 року він звернувся до державного виконавця з проханням виправити помилку в перерахунку аліментів, та виключити безпідставно нараховані кошти. Дану його заяву було залишено без задоволення. Не погоджуючись з діями державного виконавця, він звернувся до суду за захистом своїх прав проте, 03.09.2020 року ухвалою Київського районного суду м.Полтави у задоволенні його скарги було відмовлено. 16.11.2020 року постановою Полтавського апеляційного суду вищевказану ухвалу залишено без змін. Постановою Верховного суду від 24.03.2021 року скасовано ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 03.09.2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16.11.2020 року та ухвалено нове рішення, яким скаргу [PERSON] на дії державного виконавця Київського відділу ДВС у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) задоволено. Визнано неправомірними дії державного виконавця Київського відділу ДВС у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) Черненко І.В. із включенням до доходів [PERSON] за жовтень 2018 року грошових коштів отриманих від продажу Ѕ частки квартири. Зобов`язано державного виконавця Київського відділу ДВС у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) Черненко І.В. виконати розрахунок заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №51895541 без включення до його доходу коштів, отриманих від продажу Ѕ частки квартири. На даний час його донька досягла повноліття. ВП № 51895541 закінчено. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП №51895541 №8957 від 02.02.2022 року станом на 06.11.2021 рік заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Переплата становить 61 956,98 грн. Листом від 26.01.2022 року він звернувся до [PERSON] з пропозицією повернути безпідставно набуті кошти. Проте, на даний час відповідач кошти не повернула. В зв`язку з чим просив суд стягнути з [PERSON] на його користь безпідставно набуті грошові кошти у сумі 61 956, 98 грн. та 3 % річних у сумі 443,04 грн., а всього: 62 400 грн. 02 коп., а також сплачену суму судового збору в розмірі 992,40 грн. 04.02.2022 року судом відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. 22.02.2022 року на адресу суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву про стягнення безпідставно набутого майна. У даному відзиві [PERSON] просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Остапенко О.П. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в задоволенні позову відмовити. Враховуючи згоду учасників судового процесу, суд приходить до висновку про розгляд справи в попередньому судовому засіданні. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] адвоката Остапенка О.П., відповідача [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку Судом встановлено, що 05.07.2016 року рішенням Київського районного суду м.Полтави стягнуто з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , не працюючого на користь [PERSON] проживаючої за адресою [ADDRESS] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевказаного рішення 07.07.2016 року Київським районним судом м.Полтави було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. 10.08.2016 року старшим державним виконавцем Київського ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області Пилипенко А.В. відкрито виконавче провадження №51895541 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. 10.02.2020 року [PERSON] подала до Київського ВДВС у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) заяву, у якій просила зробити перерахунок аліментів у зв`язку з отриманням [PERSON] доходу від продажу Ѕ частини їхньої кварти, у сумі 392 000,00 грн. На підставі поданої заяви державним виконавцем було зроблено перерахунок суми аліментів та донараховано [PERSON] суму аліментів від продажу Ѕ частини квартирою. 02.03.2020 року та 17.03.2020 року [PERSON] звернувся до начальника Київського ВДВС у м.Полтава Північно-Східного управління Міністерства юстиції (м.Суми) Міщаніна О.В. з заявою про проведення перерахунку нарахованих для сплати ним аліментів на утримання дитини [PERSON] , 2003 року народження. Проте, йому було відмовлено у здійсненні даного перерахунку. 14.08.2020 року [PERSON] звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця. 03.09.2020 року ухвалою Київського районного суду м.Полтави у задоволенні скарги [PERSON] було відмовлено. Не погоджуючись з даним рішенням суду, [PERSON] оскаржив дану ухвалу до Полтавського апеляційного суду. 16.11.2020 року постановою Полтавського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] , в особі представника - адвоката Селецького Олександра Анатолійовича залишено без задоволення. Ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 03.09.2020 року залишено без змін. 24.03.2021 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 03 вересня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення. Скаргу [PERSON] на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Черненко Ірини Вікторівни задоволено. Визнано неправомірними дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Черненко Ірини Вікторівни із включення до доходів [PERSON] за жовтень 2018 року грошових коштів отриманих від продажу 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Зобов`язано державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Черненко Ірину Вікторівну виконати розрахунок заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 51895541 без включення до його доходу коштів, отриманих від продажу 1/2 частки квартири [ADDRESS] . 25.01.2022 року постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Черненко І. В. закінчено виконавче провадження №51895541 в зв`язку з досягненням [PERSON] повноліття, та відсутністю заборгованості по аліментах. Крім того, судом встановлено, що на даний час по виконавчому провадженні №51895541 мається переплата в розмірі 61 956,98 грн. Згідно із частинами1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Також особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Дані положення цивільного кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та інших елементів кондикційного зобов`язання. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України. Якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов`язання, то у разі виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення статті 1212 ЦК України. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України». При таких обставинах, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів підлягають задоволенню. Частиною 2 ст.1214 ЦК України передбачено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, згідно з розрахунку 3% річних з 07.11.2021 року по 02.02.2022 рік, що наданий позивачем, сума 3% річних становить 443,04 грн. (443,04 грн. = 61 956,98 грн. сума заборгованості*87 днів*3%/365). Так, враховуючи вищевикладені обставини з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню 3% річних в розмірі 443,04 грн. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. А тому, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved