Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-24 00:00:00

15.02.2022 позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання її, як матері малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи із 09.06.2021 і до досягнення дитиною трьох років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 28.07.2021 (справа 546/538/21, провадження 2/546/364/21) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Окрім цього, відповідно до даного рішення, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.06.2021 і до досягнення дитиною повноліття. На даний час у позивачки відсутня можливість у офіційному працевлаштуванні, через наявність у неї 2 групи інвалідності, потребу у систематичному проходженні дороговартісних медичних обстежень та лікувань, в зв`язку із чим вона потребує додаткових витрат на своє утримання та виховання їхнього сина. Належним періодом здійснення зазначених виплат вважає період часу з 09.06.2021 (з моменту пред`явлення позовної заяви у справі 546/538/21) і до 10.04.2022 (до дня набуття [PERSON] трирічного віку). 06.04.2022 відповідачем по справі подано до суду відзив на позовну заяву у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свої твердження обґрунтовує тим, що на даний момент у нього відсутня заборгованість щодо виплати аліментів на утримання їхнього неповнолітнього сина - [PERSON] . Окрім цього, вважає, що позивачкою належним чином не підтверджено потребу у додаткових витратах на її утримання. Щодо термінів стягнення зазначає, що аліменти на утримання дружини стягуються з моменту звернення до суду із відповідним позовом, а не з моменту звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, як того просить позивачка. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. 20.04.2022 позивачкою подано до суду клопотання у якому вона просить проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно і всебічно дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] ,є інвалідом другої групи, що підтверджується копією посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (а.с.6). Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 28.07.2021 (справа 546/538/21, провадження 2/546/364/21) розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 17.11.2018 Решетилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий записом № 82. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.06.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с.7-9). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: [PERSON] - батько, [PERSON] - мати, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.04.2019 (а.с.10). Рішенням виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області №303 від 28.09.2021 визначено участь [PERSON] у вихованні сина [PERSON] і встановленого порядок побачень (а.с.11). З довідки ТОВ «Полтавська бурова компанія» №125 від 10.02.2022 вбачається, що із заробітної плати [PERSON] стягуються аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Починаючи з грудня 2021 року у [PERSON] відсутня заборгованість по сплаті аліментів (а.с.52-53). Спір у справі виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього. Тобто, з чоловіка-батька дитини аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружину, як з чоловіка, і на дитину, як з батька. У Сімейному кодексі України не встановлено ні мінімального, ні максимального розмірів аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. А тому суд при визначенні розміру коштів, що належить стягнути як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Відповідно до ст.80 Сімейного кодексу України , аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною в даному випадку шести років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. При цьому, суд враховує, що відповідно до ст. 84 СК України для задоволення вимоги про стягнення аліментів подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини Судом встановлено, що малолітній син - [PERSON] , [INFO] , на момент звернення до суду із даним позовом не досяг трирічного віку, батьком якого є відповідач - [PERSON] , син проживає разом із матір`ю - [PERSON] , позивачка є інвалідом 2 групи. Відповідач є працездатним, отримує дохід, сплачує аліменти на утримання їх сина, при цьому ним не надано жодних доказів на підтвердження його неплатоспроможності чи відсутності прибутку на момент розгляду справи. Таким чином, з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки, як матері, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку у твердій грошовій суму, у розмірі 3000 гривен щомісячно. Щодо вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання з 09.06.2021 ( з моменту звернення до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини), суд зазначає наступне. Твердження позивачки про те, що право на отримання аліментів, як матері з якою проживає дитина, виникло у неї з моменту звернення до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - є хибним. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти на утримання одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 28.07.2021 у справі 546/538/21 вирішено спір в межах заявлених позовних вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку є самостійними вимогами та не залежать від попередньо заявлених вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Таким чином, з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] , як матері з якою проживає дитини, з 15.02.2022 (з моменту звернення до суду із даним позовом) до досягнення [PERSON] трирічного віку - [INFO] . У відповідності до вимог ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3. ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню, позивачку звільнено від сплати судового збору за пред`явлення позову про стягнення аліментів, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави з розрахунку ставки судового збору, чинної на день пред`явлення позову - 15.02.2022, що становила 992,40 грн. Так, при поданні даного позову, судовий збір повинен був бути сплачений у розмірі 992,40 грн - за одну вимогу майнового характеру. Таким чином, враховуючи норми ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 992,40 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 76, 79, 80, 84 СК України,

Outcome: partial