Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом, до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, 14.10.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] рішенням Суворовського районного суду м. Одеси розірвано. 14.07.2017 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі якого внесений запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за позивачем. 15.01.2018 року позивач, її син та відповідач зареєстрували місце проживання за вказаною адресною. Однак, з серпня 2018 року відповідач не проживає у вказаній квартирі, не користується нею, його особистих речей там не має. Голова ОСББ нараховує оплату комунальних послуг позивачу лише на двох осіб, на позивача та на її сина. Добровільно зняти з реєстрації відповідач не спромігся. Зазначила, що такі дії зі сторони відповідача позбавляють позивача можливості розпоряджатися належним їй нерухомим майном на власний розсуд. У житловому будинку відповідач прописаний як член сім`ї позивача. Враховуючи, що вказана особа понад одного року у вказаному житлі не проживає та не користуються ним без поважної причини, позивачка просить визнати останнього таким, що втратив право на користування житлом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, звернувшись з заявою про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду (судова повістка, оголошення на сайті судової влади про виклик). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З огляду на вищевикладене, з урахуванням приписів ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі доказами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.10.2011 року по справі № 2/3555 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 14.07.2017 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі якого внесений запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за позивачем. Вказана обставина також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно про реєстрацію права власності № 92033553 від 14.07.2017 року. Згідно відомостей про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні будинку № Ш1-230731-ф/л наданих Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради відповідач зареєстрований з 18.01.2018 року по [ADDRESS] . Відповідно до акту від 22.09.2021 р. засвідченим головою правління ОБСС «Одеській Двір» Оганесян С.А., по [ADDRESS] відповідач з серпня 2018 року за місцем своєї реєстрації не проживає. В сукупності вищевикладеного вбачається, що відповідач з моменту реєстрації місця проживання без поважних причин більше одного року не користується житловим приміщенням квартири позивачки та відсутній там, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали відповідачу, у квартирі не має, що в свою чергу, свідчить про втрату ним інтересу щодо права на користування цим житлом. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла, охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Стаття 47 Конституції України передбачає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Водночас, ст. 41 Конституції України визначено, що закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст. 379, 380 ЦК України, об`єктом власності особи може бути, зокрема житло-житловий будинок. Положення ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України передбачають право власника використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України, право члена сім`ї власника будинку, який не є співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним з ним проживанням у цьому будинку. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Таким чином порушене право власника житла підлягає захисту шляхом визнання відповідача такою особою, що втратила право на користування цим житлом, що дасть можливість власнику квартири зняти його з реєстрації місця проживання, в порядку визначеному Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved