Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що вона працює на посаді вихователя у ДНЗ (яслах-садку) №3 Бориспільської міської ради Київської області. Наказом директора ДНЗ (ясел-садка) №3 Бориспільської міської ради Київської області №53 від 8 листопада 2021 року позивач був відсторонений від роботи без збереження заробітної плати у зв`язку з ненаданням ним документу, що підтверджував наявність щеплень від COVID-19, або довідки про абсолютні медичні протипоказання до цих щеплень. [PERSON] вважає наказ протиправним та посилається на те, що факт відмови чи ухилення позивача від здійснення щеплення проти COVID-19 не був зафіксований у встановленому порядку. Крім того, ст.43 Конституції України гарантує право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Обмеження цього конституційного права підзаконними нормативно-правовими актами, до яких належить постанова КМУ №1236 від 9 грудня 2020 року та наказ МОЗ України №2153 від 4 жовтня 2021 року, не допускається. 1.2. Тому [PERSON] просить суд визнати незаконним та скасувати наказ директора ДНЗ (ясел-садка) №3 Бориспільської міської ради Київської області №53 від 8 листопада 2021 року, поновити позивача на посаді вихователя та стягнути з управління освіти і науки Бориспільської міської ради Київської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, визначений з урахуванням середньоденного заробітку в розмірі 650 гривень 24 копійок, за період часу з 8 листопада 2021 року до дня допуску позивача до роботи. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 січня 2022 року (а.с.21-22) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 27 січня 2022 року (а.с.23-24) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.3. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 15 квітня 2022 року (а.с.53-54) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. 3.1. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримують позов та наполягають на його задоволенні. 3.2. Представник ДНЗ (ясел-садка) №3 Бориспільської міської ради Київської області Сацик Р.В. не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що 27 жовтня 2021 року [PERSON] було повідомлено про необхідність подання до 8 листопада 2021 року документу, який підтверджував наявність у неї щеплень від COVID-19, або довідки про абсолютні медичні протипоказання до цих щеплень. Позивача було попереджено про те, що у випадку ненадання вказаних документів до 8 листопада 2021 року його буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати. 5 листопада 2021 року [PERSON] було вдруге повідомлено про необхідність подання до 8 листопада 2021 року документу, що підтверджував наявність у неї щеплень від COVID-19, або довідки про абсолютні медичні протипоказання до цих щеплень. Позивача було повторно попереджено про те, що у випадку ненадання вказаних документів його буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати. 8 листопада 2021 року [PERSON] не надала документ, що підтверджував проходження нею курсу вакцинації від COVID-19, а також не надала довідку про абсолютні медичні протипоказання до щеплень. Ці обставини свідчать про те, що відсторонення позивача від роботи відповідає ст.46 КЗпП України та ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Тому представник ДНЗ (ясел-садка) №3 Бориспільської міської ради Київської області Сацик Р.В. просить суд відмовити у задоволенні позову. 3.3. Представники управління освіти і науки Бориспільської міської ради Київської області Лук`янова Н.М. та [PERSON] також не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що обмеження права на працю, гарантованого ст.43 Конституції України, запроваджено не постановою КМУ №1236 від 9 грудня 2020 року та наказом МОЗ України №2153 від 4 жовтня 2021 року, а ст.46 КЗпП України та ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Крім того, з вимогою про поновлення на посаді мають право звернутись виключно звільнені працівники, а не працівники, яких було лише тимчасово відсторонено від роботи. Ця обставина свідчить про те, що [PERSON] обрала неналежний спосіб захисту права. Тому представники управління освіти і науки Бориспільської міської ради Київської області Лук`янова Н.М. та [PERSON] просять суд відмовити у задоволенні позову. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. [PERSON] працює на посаді вихователя у ДНЗ (яслах-садку) №3 Бориспіль-ської міської ради Київської області. Ця обставина підтверджується копією трудової книжки, заведеної на ім`я позивача (а.с.10-11). 4.2. 5 листопада 2021 року директор ДНЗ (ясел-садка) №3 Бориспільської міської ради Київської області виніс наказ №53, яким він відсторонив [PERSON] від роботи без збереження заробітної плати у зв`язку з ненаданням нею документу, що підтверджував наявність щеплень від COVID-19, або довідки про абсолютні медичні протипоказання до цих щеплень. Ця обставина підтверджується переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, що міститься на DVD-диску (а.с.52). 4.3. 8 листопада 2021 року директор ДНЗ (ясел-садка) №3 Бориспільської міської ради Київської області виніс ще один наказ №53 (а.с.12), яким він вдруге відсторонив [PERSON] від роботи без збереження заробітної плати у зв`язку з ненаданням нею документу, що підтверджував наявність щеплень від COVID-19, або довідки про абсолютні медичні протипоказання до цих щеплень. 4.4. Спірні правовідносини регулюються главою ІІІ «Трудовий договір» КЗпП України та розділом ІІІ «Правове регулювання відносин у сфері захисту населення від інфекційних хвороб» Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. 5.2. Як вбачається з абз.2 п.3.2 рішення КСУ №10-р/2020 від 28 серпня 2020 року, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватись виключно законом актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1, 3, 6, 8, 9, 64 Конституції України. 5.3. Згідно із ст.46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. 5.4. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. 5.5. Згідно з п.3 Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого наказом МОЗ України №2153 від 4 жовтня 2021 року, обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. 5.6. Відповідно до п.4 ч.3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є змагальність сторін. 5.7. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України вказаний принцип полягає у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5.8. Відповідно до п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України ще однією з основних засад цивільного судочинства є диспозитивність. 5.9. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України вказаний принцип полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 5.10. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 5.11. Згідно із ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. Встановлено, що станом на 8 листопада 2021 року [PERSON] була відсторонена від роботи починаючи ще з 5 листопада 2021 року. Чинним трудовим законодавством не передбачено відсторонення від роботи працівника, який вже відсторонений від роботи. Ця обставина свідчить про те, що наказ директора ДНЗ (ясел-садка) №3 Бориспільської міської ради Київської області №53 від 8 листопада 2021 року не ґрунтується на ст.46 КЗпП України. 6.2. З огляду на це суд вважає, що належить визнати незаконним та скасувати наказ директора ДНЗ (ясел-садка) №3 Бориспільської міської ради Київської області №53 від 8 листопада 2021 року. Однак підстави для допуску [PERSON] до виконання посадових обов`язків вихователя та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні, оскільки позивач був відсторонений від роботи на підставі іншого наказу директора ДНЗ (ясел-садка) №3 Бориспільської міської ради Київської області №53 від 5 листопада 2021 року. У зв`язку з тим, що у пред`явленому позові [PERSON] не оскаржує його, на підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд не перевіряє законність вказаного наказу. 6.3. Крім того, ДНЗ (ясла-садок) №3 Бориспільської міської ради Київської області є закладом дошкільної освіти. Ця обставина свідчить про те, що на підставі п.3 Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого наказом МОЗ України №2153 від 4 жовтня 2021 року, [PERSON] підлягала обов`язковому профілактичному щепленню проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. У зв`язку з цим 27 жовтня 2021 року позивачу було вручено повідомлення №1 про обов`язкове профілак-тичне щеплення проти COVID-19 (а.с.66), зі змісту якого вбачається, що [PERSON] було запропоновано надати до 8 листопада 2021 року документ, який підтверджував наявність у неї щеплень від COVID-19, або довідку про абсолютні медичні протипоказання до цих щеплень. Позивача було попереджено про те, що у випадку ненадання вказаних документів його буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати. 5 листопада 2021 року [PERSON] було вручено повідомлення №2 (а.с.13), зі змісту якого вбачається, що позивачу було вдруге запропоновано надати до 8 листопада 2021 року документ, що підтверджував наявність у нього щеплень від COVID-19, або довідку про абсолютні медичні протипоказання до цих щеплень. [PERSON] було повторно попереджено про те, що у випадку ненадання вказаних документів її буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати. Зі змісту акту №2, складеного 8 листопада 2021 року директором ДНЗ (ясел-садка) №3 Бориспільської міської ради Київської області (а.с.14), вбачається, що станом на 7 годину 30 хвилин 8 листопада 2021 року позивач не надав документ, який підтверджував наявність у нього щеплень від COVID-19, або довідку про абсолютні медичні протипоказання до цих щеплень. Крім того, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та її представник [PERSON] не подали вказані документи навіть станом на день судового розгляду цивільної справи та ухвалення рішення суду. Ці обставини свідчать про те, що відсторонення позивача від роботи ґрунтується на ст.46 КЗпП України та ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». 6.4. Дійсно, відсторонення [PERSON] від роботи є обмеженням права на працю, гарантованого ст.43 Конституції України. Однак вказане обмеження запроваджено не постановою КМУ №1236 від 9 грудня 2020 року та наказом МОЗ України №2153 від 4 жовтня 2021 року, а ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Тому суд критично оцінює доводи позивача та його представника [PERSON] щодо неправомірності відсторонення [PERSON] від роботи. Як вбачається з диспозиції норми, що міститься в ч.1 ст.94 КЗпП України та ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітною платою є винагорода, яку роботодавець виплачує працівникові лише за виконану ним роботу. У зв`язку з тим, що [PERSON] не виконувала трудові обов`язки виключно з її вини, підстави для виплати позивачу заробітної плати відсутні. Чинне трудове законодавство не передбачає виплату заробітної плати працівнику, який відмовляється (ухиляється) від вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Тому суд критично оцінює доводи [PERSON] та її представника [PERSON] про позбавлення позивача можливості заробляти собі на життя власною працею та застосування до нього дискримінації за ознакою стану здоров`я. 6.5. Безумовно, спонукання [PERSON] до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, є втручанням у право на повагу до приватного життя позивача. Однак таке втручання було цілком виправданим, оскільки воно було здійснено згідно із законом, а саме відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ст.46 КЗпП України, а також було вкрай необхідним для захисту здоров`я малолітніх вихованців ДНЗ (ясел-садка) №3 Бориспільської міської ради Київської області. Ці обставини переконливо свідчать про те, що відсторонення [PERSON] від роботи ґрунтується не тільки на чинному законодавстві, а також кореспондується з п.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 6.6. З огляду на це суд вважає, що підстави для покладення на відповідача зобов`язання поновити [PERSON] на посаді вихователя або допустити її до роботи, а також для стягнення з управління освіти і науки Бориспільської міської ради Київської області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні. Тому у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] , належить відмовити. Зокрема, з вимогою про поновлення на посаді мають право звернутись виключно звільнені працівники, а не працівники, яких було лише тимчасово відсторонено від роботи. Позивач обрав неналежний спосіб захисту права. Ця обставина є додатковою підставою для відмови у задоволенні позову в частині вказаної вимоги.

Outcome: partial