Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Вербіцька М.В., звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Тернопільської міської ради про позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог позивач вказала, що з 20 липня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 серпня 2015 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває повністю на її утриманні. По спливу десяти місяців після народження сина вони з відповідачем розійшлися. Відповідач кілька разів робив спроби побачитися з сином, однак кожного разу приходив в стані алкогольного сп`яніння. На даний час відповідач жодної участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина не приймає. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2016 року з відповідача в її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 13 липня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 36 975,62 грн. На даний час відповідач не виконує свої батьківські обов`язки щодо участі у вихованні, розвитку та матеріальному утриманні сина. Разом з тим, останній проживає неподалік сина, однак жодного разу зустрітися з сином не виявив бажання. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 березня 2021 року матеріали справи направлено в орган опіки та піклування Тернопільської міської ради для дачі висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Вербіцька М.В. позов підтримали, просили задовольнити та не заперечили проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був неодноразово повідомлений, шляхом направлення рекомендованого повідомлення за адресою місця реєстрації та оголошення на сайті судової влади. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подала заяву про розгляд справи без їх участі. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 серпня 2015 року. Від даного шлюбу у сторін спору народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11 квітня 2014 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільської міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №809. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2016 року стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 13 липня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Син [PERSON] проживає разом з позивачем по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою за №1530 від 04 грудня 2020 року, виданою ПП «Люкс». Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах від 29 грудня 2020 року, за [PERSON] числиться заборгованість станом на 29 грудня 2020 року року у розмірі 36 975,62 грн. Судом встановлено, що відповідач не виявляє до дитини жодного батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Протягом тривалого часу не цікавиться станом здоров`я сина [PERSON] , не піклується про його фізичний стан та духовний розвиток, жодної матеріальної допомоги не надає. З висновку органу опіки та піклування Тернопільської міської ради від 29 вересня 2021 року за №874, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради за №874 від 29 вересня 2021 року вбачається, що батько [PERSON] не цікавиться успішністю сина [PERSON] , не відвідує його у школі, на батьківські збори не ходить. [PERSON] не бере участі у житті сина [PERSON] , не утримує його та не цікавиться навчанням, розвитком, не вчиняє жодних спроб для налагодження контакту із сином. Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності свідчать, що [PERSON] не виконує обов`язків щодо виховання та утримання сина [PERSON] , свідомо нехтуючи ними та самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи наведене, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON] , [INFO] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] вказав, що він проживає разом з позивачем у цивільному шлюбу протягом останніх 5 років. Він проживає разом з позивачем, її сином [PERSON] та тещею. Разом вони ведуть побут та здійснюють догляд за дитиною. [PERSON] називає його татом, оскільки відповідач не приймає будь-якої участі у вихованні та утриманні дитини, останній його не знає. Йому не відомі факти участь відповідача у вихованні сина. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є племінницею позивача, вказала, що сторони розлучені, син сторін [PERSON] проживає разом з позивачем та [PERSON] . Відповідач не приймає участі у вихованні дитини [PERSON] , останній раз бачився з сином коли останньому було два роки. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Положеннями ст. ст. 3, 5 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1980 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991, передбачено, що усі дії щодо дитини мають виконуватися в інтересах дитини. Якщо рідні, або ті особи, які несуть відповідальність за дитину, недбало виконують свої обов`язки, держава має забезпечити дитині належний догляд і піклування. Держава має поважати відповідальність, права та обов`язки батьків та родини. І, водночас, держава повинна вимагати від батьків ростити та виховувати дітей належним чином. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] протягом тривало часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання неповнолітнього сина [PERSON] . При цьому, жодних перешкод відповідачу у вихованні та спілкування з дитиною ніхто не чинить. Зібрані у справі докази, у своїй сукупності, свідчать про те, що [PERSON] не виконує обов`язків щодо виховання сина [PERSON] , свідомо нехтує ними та самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Вказані обставини, окрім інших доказів, підтвердили в судовому засіданні свідки. Будь-яких доказів щодо безпідставності позовних вимог та доказів своєї участі у вихованні дитини відповідач суду не надав. Тривалий час відповідач не спілкується із сином, не підтримує із ним будь-яких стосунків, ніколи не цікавився його життям та не приймав будь-якої участі у його вихованні, не сплачує аліменти на його утримання. Відповідач жодного разу в судове засідання не з`явився та не надав суду будь-яких доказів про бажання змінити своє ставлення до виховання сина, брати участь у вихованні та виконувати свої батьківські обов`язки. Дані висновки суду підтверджуються і поведінкою відповідача, який жодного разу в суд та на засідання органу опіки та піклування не з`явився. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що відповідача [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки саме такий захід впливу на [PERSON] забезпечить захист прав та інтересів сина [PERSON] . Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved