Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 22000 грн. 00 коп. у відшкодування в порядку регресу сплаченої страхової суми. В обґрунтування позову зазначено, що 20.03.2018 року о 18 год. 30 хв., [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER] на 1 км 700 м автодороги смт. Михайлівка - с. Орлянське, здійснив наїзд на пішохода, який рухався по проїзній частині дороги, поза межами пішохідного переходу. В наслідок означеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження несумісні з життям у вигляді сполученої травми голови, шиї та тулубу, від яких помер у лікарні у день дорожньо-транспортної пригоди. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, а заподіяна шкода відповідачем не була відшкодована потерпілим особам. У відповідності до ст. 21, 27, 35, 39, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпіла особа звернулась до позивача з заявою про відшкодування шкоди, завданої смертю особи, на виконання якої позивачем визначено розмір заподіяної шкоди та здійснено регламентну виплату у розмірі 22 000 грн. 00 коп. Оскільки відповідно до закону до страховика переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток, позивач просить стягнути з відповідача загальну суму страхового відшкодування у розмірі 22 000 грн. 00 коп. Крім цього просить стягнути з відповідача витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 2270,00 грн. На підставі ухвали судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 22.09.2021 року означена справа в порядку ст. 31 ЦПК України надійшла до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя та у відповідності до автоматизованої системи документу обігу суду передана в провадження судді Щасливої О.В. Ухвалою судді від 05.11.2021 року справу прийнято до розгляд, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило. У визначений судом строк відповідно до ст.ст. 191, 278 ЦПК України, відзив на позов не подано, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обгрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин з наступних міркувань. Судом встановлено, що 20.03.2018 року о 18 год. 30 хв., [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER] на 1 км 700 м автодороги смт. Михайлівка - с. Орлянське, здійснив наїзд на пішохода, який рухався по проїзній частині дороги, поза межами пішохідного переходу. В наслідок означеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження несумісні з життям у вигляді сполученої травми голови, шиї та тулубу, від яких помер у лікарні у день дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 84 від 24.04.2018 року (а.с. 22), копією довідки про причину смерті (а.с.23). Постановою старшого слідчого відділу прокуратури Запорізької області Тибій В.В. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42018080000000105 від 21.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.5-10). На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, а заподіяна шкода не була винною особою у дорожньо-транспортній пригоді відшкодована потерпілій особі. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про загально обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторно (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, яке здійснює обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Згідно ст. 27 цього Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо настала смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди протягом року після цієї пригоди та знаходиться у прямому причинному з`язку з означеною пригодою. 26 листопада 2018 року представник потерпілої [PERSON] за дорученням [PERSON] звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України з заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в наслідок якої настала смерть [PERSON] (а.с.11). У відповідності до означеної заяви та наданих до неї документів, Моторно (транспортним) страховим бюро України на підставі Наказу № 11613 від 17.12.2018 року (а.с.36), здійснено регламенту виплату в рахунок відшкодування шкоди у розмірі 22 000 гривень 00 коп. про що свідчить копія платіжного доручення № 1014809 від 18.12.2018 року (а.с. 37). Згідно із ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Така правова позиція узгоджується з пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». За ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п.п. 38.2., 38.2.1. ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Враховуючи наведені обставини, платіжне доручення та інші фактичні дані, що вказують на характер правовідносин сторін, підтверджують фактичні видатки позивача з виплати страхового відшкодування, дають всі підстави для задоволення позову. Судовий збір, від сплати якого за законом звільнено позивача, відповідно до правил цивільного процесуального законодавства належить стягнути з відповідача у доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved