Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції заявника. 1. 04 травня 2022 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. 2. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що заявник, [PERSON] , народився [INFO] у місті Волноваха Волноваського району Донецької області. 14 квітня 2022 року заявника взято на облік як внутрішньо переміщену особу та зазначено, що фактичним місцем проживання є [ADDRESS] . Батьками заявника є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого повторно серії [NUMBER] . [INFO] в місті Моспино, Пролетарського району міста Донецька Донецької Народної Республіки померла мати заявника [PERSON] , [INFO] . По факту її смерті адміністрацією міста Моспино ДНР було видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , яке на території України не є дійсним. Коли заявник звернувся до Шумського відділу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Кременецькому районі\~Тернопільської області\~Південно-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м. Івано-Франківськ) для того,\~щоб отримати\~свідоцтво про\~смерть своєї\~матері встановленого\~зразка,\~йому було\~відмовлено у\~проведенні державної\~реєстрації смерті,\~у зв`язку\~з тим,\~що його мама померла в місті Моспино, Пролетарського району міста Донецька Донецької Народної Республіки, яке визнано тимчасово окупованою територією України. Зазначає, що встановлення факту смерті матері має для нього юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації її смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до законодавства України та подальшого оформлення спадкових прав. За таких обставин заявник змушений встановлювати факт смерті матері в судовому порядку. Просить заявлені вимоги задовольнити. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Шумського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надала суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 04 травня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено судове засідання на 05 травня 2022 року. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 4. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 06 серпня 1998 року Волноваським РВУМВСУ України в Донецькій області, вбачається, що заявник [PERSON] , народився [INFO] в місті Волноваха Донецької області. 5. Згідно довідки № 6116-5001035315 від 14 квітня 2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи зареєстрованим місцем проживання [PERSON] являється: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання: [ADDRESS] . 6. Згідно копії\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~виданого повторно\~03\~травня 2022 року Шумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) вбачається, що заявник [PERSON] , народився [INFO] в м. Волноваха Волноваського району Донецької області та в графі батьки вказано [PERSON] та [PERSON] , а/з № 45. 7. Мати заявника, дошлюбне прізвище якої « [PERSON] », 09 листопада 1995 року зареєструвала шлюбі із гр. [PERSON] у Волноваському відділі реєстрації актів громадянського стану, Донецької області та їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 09 листопада 1995 року. 8. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] , [INFO] , яка до часу смерті проживала у м. Моспино, Пролетарського району міста Донецька. Вказані обставини підтверджуються копією довідки про причини смерті від 17 березня 2022 року. Факт смерті [PERSON] зареєстрований адміністрацією м. Моспино Донецької Народної Республіки, про що видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 17\~березня 2022\~року, актовий запис № 33. Наведені документи відповідно до інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо окремих питань застосування ЗУ від 04.02.2016 «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території» беруться до уваги під час розгляду даної справи, проте відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.\~9\~ЗУ «Про\~забезпечення прав\~і свобод\~громадян та\~правовий режим\~на тимчасово\~окупованій території\~України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. ІV. Оцінка Суду. 9. Відповідно до 8 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. 10. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. 11. Відповідно до ст.\~17\~ЗУ «Про\~державну реєстрацію\~актів цивільного\~стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. 12. Таким чином, медичні документи, що підтверджують факт смерті особи на тимчасово окупованій території, видані діючими сьогодні медичними закладами, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації смерті особи в органах РАЦС Міністерства юстиції України. Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про смерть особи, видане органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом України. 13. Документи, які видані органом, що створений на тимчасово окупованій території у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до частини 3 статті 9 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. 14. Проте, виходячи з практики ЄСПЛ, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. 15. Відповідно до ч. 1 ст.\~18\~ЗУ «Про\~забезпечення прав\~і свобод\~громадян та\~правовий режим\~та тимчасово\~окупованій території\~України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. 16. Згідно з ч. ч. 1-2 ст.\~4\~ЗУ «Про\~забезпечення прав\~і свобод\~громадян та\~правовий режим\~на тимчасово\~окупованій території\~України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. 17. Відповідно до п. 1 Постанови Верховної\~Ради України\~«Про визнання\~окремих районів,\~міст,\~селищ і\~сіл Донецької\~та Луганської\~областей тимчасово\~окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України\~«Про особливий\~порядок місцевого\~самоврядування в\~окремих районах\~Донецької та\~Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Суд приходить до висновку, що заявник не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] у місті Моспино, Пролетарського району міста Донецька, оскільки на вказаній території не здійснюють повноваження органи влади України як заклади охорони здоров`я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт смерті та видати належне свідоцтво про смерть. 18. Статтею 17\~ч.\~1\~ЗУ «Про\~забезпечення прав\~і свобод\~громадян та\~правовий режим\~на тимчасово\~окупованій території\~України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. 19. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови ПВСУ від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Встановлення факту смерті [PERSON] породжує юридичні наслідки для заявника, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. 20. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Оскільки [PERSON] померла на території тимчасово непідконтрольній Україні, її смерть не може бути зареєстрована в органах ДРАЦСУ на підставі лікарського свідоцтва про смерть, виданого лікувальним закладом, який знаходиться на тимчасово не підконтрольній території Україні. Тому вимоги заявника про встановлення факту смерті [PERSON] підлягають задоволенню. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Оскільки заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт смерті своєї матері на тимчасово окупованій території, а також надати для реєстрації смерті документи, передбачені законодавством України, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт смерті [PERSON] у місті Моспино, Пролетарського району міста Донецька підтверджується наданими суду доказами, тому є правові підстави для задоволення заяви і для встановлення факту смерті. Встановлення факту смерті матері має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації її смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до законодавства України та подальшого оформлення спадкових прав. 21. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Відповідно до правил ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 22. Відповідно до п. 21 ч.1 ст.5\~Закону України\~"Про\~судовий збір" від сплати судового збору звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно. З цих підстав,

Outcome: approved