Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що шлюб між нею та відповідачем було укладено 25 лютого 1995 року та зареєстровано виконкомом Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом № 23.Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які вже повнолітні.Причиною розпаду їхньої сім`ї стало те, що вони з відповідачем мають різні характери та погляди на життя через що в сім`ї виникають безпідставні сварки та непорозуміння. Відповідач не поважає її як свою дружину, не рахується з її думкою, безвідповідально ставиться до своїх сімейних обов`язків.Основною причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач зловживає алкогольними напоями та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння ображає її нецензурними словами та наносить їй побої. Вони не проживають разом тривалий час і до цього часу неодноразово припиняли спільне проживання. Весь цей час вони не ведуть спільного господарства та майже не спілкуються. Враховуючи викладене, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. 22 лютого 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. В судове засідання позивачка не з`явилася, згідно позовної заяви, просила справу розглядати без її участі у зв`язку з терміновим виїздом за межі області, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, строк для примирення просить не надавати. В судове засідання відповідач також не з`явився, згідно поданої заяви, просив справу розглядати без його участі, зазначив що проти розірванню шлюбу не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 25 лютого 1995 року у виконкомі Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області Україна, за актовим записом № 23 (а.с.5). Від даного шлюбу маютьдвох доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час вже є повнолітніми (а.с.6-7). Згідно ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать про те, що сімейне життя у сторін не склалося, між ними втрачено взаєморозуміння, а розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, оскільки разом не проживають вже тривалий час. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Таким чином, аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved