Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), через свого представника, звернулася з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) з вимогами: - стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв"язку із продовженням навчання, в розмірі 1/4 частки заробітку (всіх його доходів) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 24.03.2022 і до закінчення навчання - 30.06.2024, але не більше як до досягнення ним 23 річного віку. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Як зазначено у позові, [INFO] народився [PERSON] . Як слідує із свідоцтва про народження, позивач вказана в графі мама та в графі батько сказаний відповідач [PERSON] . На даний час син [PERSON] знаходиться біля позивача. З 01.09.2021 став студентом групи 1-АМП-2 першого курсу денної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу "Вінницький фаховий коледж Національного університету харчових технологій", контрактна форма навчання, стипендію не отримує. Термін навчання становить до 30.06.2024. Вартість платної освітньої послуги за 2021-2022 роки навчання становить 16700 грн.; за 2022-2023 навчальний рік - 18370 грн.; за 2023-2024 - 20207 грн. Оплату за навчання було внесено позивачем що семестрово. Відповідач, як і попередньо, матеріальної допомоги для утримання сина, не надає, та надавати добровільно не бажає. Позивач теж не в змозі забезпечувати утримання її сина, оскільки її матеріальне становище не є для цього достатнім. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 29.03.2022 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 7). Як слідує із свідоцтва про народження, батьками [PERSON] зазначені сторони спору. Згідно довідки органу місцевого самоврядування (а.с. 18), [PERSON] знаходиться біля матері [PERSON] . З 01.09.2021 [PERSON] став студентом групи 1-АМП-2 першого курсу денної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу "Вінницький фаховий коледж Національного університету харчових технологій", контрактна форма навчання, стипендію не отримує. Термін навчання становить до 30.06.2024, що підтверджується довідкою (а.с. 8) та відповідними Договорами - про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у ВСП "Вінницький фаховий коледж НУХТ" від 20.08.2021 року №19-АМП (а.с. 9-11) та про надання освітніх послуг ВСП "Вінницький фаховий коледж НУХТ" від 11.08.2021 за №44-АМПК (а.с. 12-15). Як слідує, із договору від 20.08.2021, а саме п.2 Розділу III вартість платної освітньої послуги за 2021-2022 роки навчання становить 16700 грн. 2) 2022-2023 навчальний рік - 18370 грн., 3) 2023-2024 - 20207 грн. Оплату за навчання будо внесено позивачем що семестрово, що підтверджується копіями квитанцій за І семестр (а.с. 16, 17). Відповідач, як і попередньо, матеріальної допомоги для утримання сина, не надає. Та надавати добровільно не бажає. Тому позивач вимушена звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що навчається. Разом із тим відповідач, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 29.03.2022, не навів обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі та не спростував доводи позивача. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено у ст. 1 Конституції України - Україна є правова держава, а в силу її ст. 8 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України). Суддя є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України). Верховенство права - це панування права в суспільстві, а такий принцип вимагає від держави його втілення у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи та рівності. В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках. Суд зауважує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Отже, з огляду на особливість предмету спору, суд має з`ясувати три складові: чи повнолітня дитина продовжує навчання, чи потребує вона матеріальної допомоги та чи може надавати таку матеріальну допомогу один з батьків, який не приймає участі в утриманні дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дітей регулюються гл. 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України). Вимогами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як визначено ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно роз`яснення п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006 вказано, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до приписів ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд, аналізуючи зібрані у справі докази, встановив що спільний син сторін [PERSON] , не досягнув віку 23-ох років, проживає з позивачем та продовжує навчання у Відокремленому структурному підрозділі "Вінницький фаховий коледж Національного університету харчових технологій", денної форми навчання, контрактна форма навчання, стипендію не отримує. Термін навчання становить до 30.06.2024. Доказів отримання [PERSON] доходу суду не надано, проте позивач стверджує, що син не працює та не має доходу і перебуває на її повному матеріальному забезпеченні, а тому він потребує утримання також від свого батька - відповідача, оскільки коштів на утримання недостатньо. У межах визначеного судом строку відповідач не надав заперечень проти позову на пропозицію суду, не надав доказів та не навів обставин, що підлягають з`ясуванню у даному спорі. Отже, визначаючи розмір аліментів на повнолітню дитину, які слід стягувати із відповідача, суд враховує встановлені вище обставини, а також обставини, зазначені у ст. 182 СК України та вважає, що з урахування зібраних у справі доказів відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання її у зв`язку з продовженням навчання в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, а саме 24.03.2022 і до 30.06.2024, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, а тому присуджує із відповідача в дохід держави судовий збір від сплати якого позивач була звільнена при пред`явленні позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved