Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

Короткий зміст позову. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Чернівцігаз» треті особи, які не заявляють самостійних вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - [PERSON] [PERSON] та [PERSON] про захист прав споживача (заборони вчиняти дії та зобов`язання вчинити дії), стягнення моральної шкоди і судових витрат. Посилається на те, що він за власні кошти замовив та встановив індивідуальний лічильник газу, який було встановлено 04.02.1999 року підрядником ВАТ «Чернівцігаз». Зазначає, що між ними було укладено договір - зобов`язання по встановленню газового лічильника від 12.02.1999 року та ним було сплачено підрядчику ВАТ «Чернівцігаз» всю вказану суму коштів. Вказує, що згідно його замовлення ВАТ «Чернівцігаз» був зобов`язаний підключити до встановленого у його квартирі газового лічильника не тільки його кахельні печі, якими опалюються його дві житлові кімнати, а також окремою газовою трубою підключити до його газового лічильника і його окрему газову плиту, на якій він готує їжу; підключити тою самою окремою газовою трубою водяну колонку у ванній кімнаті до його газового лічильника. Обґрунтовує, що відповідач ВАТ «Чернівцігаз» викривив його замовлення та зловживаючи своїм монопольним становищем підключив йому до встановленого ним газового лічильника тільки дві його кахельні печі, якими опалюються його дві житлові кімнати; його окрему газову плиту на кухні та водяну колонку у ванній кімнаті категорично відмовився підключати до його газового лічильника окремою газовою трубою, що є технічно можливим, чим протизаконно змусив його по газовій плиті та водяній колонці усі двадцять два роки переплачувати за газ, яким він не користувався у повному обсязі, за нормами споживання. Стверджує, що під час встановлення йому лічильника газу ВАТ «Чернівцігаз» виконав протизаконну гібридну схему, за якою він за опалення своїх житлових кімнат сплачує по комерційному обліку, за показниками визначеними за допомогою вузла обліку природного газу (газового лічильника); а за підігрів води та приготування їжі протизаконно вимушений з вини відповідача двадцять два роки платити за нормами споживання, як споживач, який використовує природний газ без його комерційного обліку, й якого нібито відсутній прилад обліку природного газу (газовий лічильник). Посилається також на те, що його квартира розташована в багатоквартирному будинку за адресою [ADDRESS] , яка обладнана індивідуальним газовим лічильником; у 2014 році з відповідачем був укладений договір про надання населенню послуг з газопостачання №105238. Вважає, що відповідач не мав права у відповіді від 24.07.2020 №580007 16-2234-0720 відмовити йому у підключенні його газової плити та водяної колонки для підігріву води та приготування їжі, окремою газовою трубою до його індивідуального газового лічильника згідно його письмового звернення від 22.06.2020 року. Просить суд зобов`язати АТ «Чернівцігаз» підключити окремою газовою трубою окрему газову плиту до індивідуального газового лічильника, із запираючим пристроєм, встановленим у квартирі [ADDRESS] за місцем проживання [PERSON] ; зобов`язати АТ «Чернівцігаз» підключити окремою газовою трубою водонагрівач до індивідуального газового лічильника, із запираючим пристроєм, встановленим у квартирі [ADDRESS] , за місцем проживання [PERSON] ; - заборонити АТ «Чернівцігаз» підключати газові прилади, якими користується [PERSON] до додаткового комерційного ВОГ, встановленого за кошти Оператора ГРМ, в обхід газового лічильника, установленого в квартирі [ADDRESS] , за місцем його проживання; заборонити АТ «Чернівцігаз» змінювати режим нарахування об`ємів природного газу за показаннями ВОГ в групі споживачів, на комунальну квартиру за [ADDRESS] ; стягнути з АТ Чернівцігаз на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 2000,00 гривень та стягнути 108,00 грн., пов`язані з розглядом справи, а також постановити окрему ухвалу відносно представника АТ Чернівцігаз Миронова С.І. Рух справи та позиція сторін Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці (суддя Семенко О.В.) від 17 червня 2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 18.08.2020 року АТ «Чернівцігаз» скеровано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого не визнає позовні вимоги [PERSON] . Посилається на те, що позивач [PERSON] не надав жодного доказу в підтвердження своїх тверджень щодо відмови у прийнятті його звернення, а також не наводить жодних законодавчих норм, якими врегульовано обовязок подавати звернення виключно до канцелярії відповідного підприємства. Вважає посилання позивача на ст.17 ЗУ «Про захист прав споживачів», якою заборонено примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому ассортименту необгрунтованими, вказана норма не має жодного відношення до спірних правовідносин, оскільки АТ «Чернівцігаз» не примушував позивача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому ассортименту. Вказує, згідно ст. 5 ЗУ «Про звернення громадян» письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформленні відповідно до законодавства; законом не обмежено право громадян у способах надсилання звернень та установлено, що громадянин має право надіслати своє звернення поштою; при цьому законом не встановлено, що громадянин має право вимагати від адресата компенсації поштових витрат за надсилання такого звернення, тому вимоги позивача щодо відшкодування поштових витрат є повністю безпідставними. При цьому зазначає, що на перше звернення позивача від 01.06.2020 року була надана відповідь, яка була йому направлена рекомендованим поштовим направленням 15.06.2020 року. Більше того, після подачі позову, [PERSON] звернувся до АТ «Чернівцігаз» із запереченням на відповідь. На вказані заперечення АТ «Чернівцігаз» також надало відповідь від 24.07.2020 року, яка була направлена позивачу рекомендованим поштовим відправленням. Разом з тим, позивачем [PERSON] у своїх запереченнях було висловлено вимоги в частині підключення газових приладів спільного користування (газова плита та водонагрівач) виключно до його квартири та виключно до його лічильника газу, а також встановлення у його квартирі запираючих пристроїв для використання газових приладів спільного користування виключно ним з можливістю припинення їх використання мешканцямит інших квартир. АТ «Чернівцігаз» вважає подібні вимоги [PERSON] повністю протиправними, оскільки такими діями будуть порушені права мешканців інших квартир, які мають законне право на використання зазначених газових приладів спільного користування. Вказує, що дії АТ «Чернівцігаз» зі встановлення лічильника газу на прилади спільного користування у комунальній квартирі [ADDRESS] , є правомірними, а вимоги позивача [PERSON] щодо заборони АТ «Чернівцігаз» встановлювати лічильник газу в загальній кухні в в буд. [ADDRESS] на газові прилати спільного користування квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , є протиправними. Вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними, просить відмовити у задоволенні позовних вимог відмовити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці (суддя Семенко О.В.) від 25 вересня 2020 року залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці (суддя Семенко О.В.) від 08 грудня 2020 року клопотання позивача [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці (суддя Семенко О.В.) від 24 лютого 2021 року задоволено клопотання позивача про залучення третьої особи. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] . На підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Чернівці №247 від 01.04.2021 року, вказану цивільну справу за повторним авторозподілом, з підстав закінчення повноважень судді по справі, передано судді цього ж суду Слободян Г.М. (протокол повторного автоматизованого розподілу справи від 01.04.2021 року). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М. від 02 квітня 2021 року дану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду у відкрите судове засідання, за правилами загального позовного провадження. 13.07.2021 року відповідачем АТ «Чернівцігаз» скеровано до суду відзив на заяву про остаточне визначення предмету спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог, відповідно до якої АТ «Чернівцігаз» не визнає позовні вимоги [PERSON] . Вказує, згідно з технічним паспортом, наданим позивачем, неможливо встановиту належність йому на праві власності відповідних приміщень, а тим більше - приміщень спільного користування комунальної квартири; також неможливо встановити належність йому на праві власності окремої газової плити та водонагрівача, встановлених у кухні та ванній кімнаті загального користування. При цьому, зазначає, що позивачем [PERSON] не надано ані свідоцтва про право власності на житло, ані експлікації з переліком відповідних приміщень та газових приладів. Вважає позовні вимоги позивача [PERSON] щодо зобов`язання АТ Чернівцігаз» підключити окремою газовою трубою окрему газову плиту позивача та водонагріач, а також заборонити АТ «Чернівцігаз» підключати газові прилади, якими він користується, до додаткового побутового ВОГ, встановленого за кошти оператора ГРМ, є повністю безпідставними, оскільки ним не доведено належність йому на праві власності або користування приміщень загального користування, а також не доведено по справі жодним доказом належність йому на праві власності або користування встановлених у приміщеннях загального користування газових приладів. Крім того аргументує, будь-які технічні роботи щодо реконструкції газових мереж внутрішнього газопостачання за ініціативою споживача можуть проводитись не лише оператором ГРМ, а будь-якою особою, що має право на виконання цих технічних робіт, та вартість цих робіт оплачується споживачем, як замовником робіт, відповідно до домовленості з виконавцем та на підставі відповідного договору, погодженому сторонами. Стверджує, що законодавством не передбачено право споживача через суд забезпечити безкоштовне виконання для себе певних технічних робіт з реконструкції газових мереж за рахунок іншої особи. Вимоги позивача щодо заборони АТ «Чернівцігаз» змінювати режим нарахування об`ємів природного газу споживачу [PERSON] вважає повністю безпідставними в звязку із відсутністю між сторонами спірних відносин щодо такого нарахування відповідно до вимог Кодексу ГРМ. Щодо встановлення лічильника газу у комунальній квартирі, де мешкає позивач [PERSON] зазначає наступне. Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання і умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2002 року №620, не передбачено можливість встановлення загальнобудинкового вузлів обліку природного газу на групу квартир. У будинку [ADDRESS] Оператором ГРМ не встановлювалось та ніколи не планувалось встановлювати загальнобудинковий вузол обліку на ввідному газопроводі на будинок. При цьому, звертає увагу, що позивач [PERSON] у своїй позовній заяві підтверджує, що він проживає у комунальній квартирі, тобто у квартирі, де забезпечення надання комунальних послуг здійснюється повністю чи частково приладами спільного користування. Вказує, що в будинку [ADDRESS] такими газовими приладами для кв. [ADDRESS] (однокімнатна) та кв. [ADDRESS] є газова плита та водонагрівач, встановлені в загальній кухні, облік газу по яких на даний час розраховується за нормами споживання; тобто лічильник газу, який АТ «Чернівцігаз» планував встановити не є загальнобудинковим вузлом обліку, а є побутовим лічильником; у разі встановлення лічильника у комунальній квартирі об`єм споживання природного газу розраховується відповідно до кільеості мешканців квартири та займаної площі. Вважають, позовні вимоги [PERSON] повністю безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні. 27.07.2021 року позивач [PERSON] скерував до суду відповідь на відзив. Вказує, що заява про остаточне визначення предмету спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог від 31.04.2021 року не є позовною заявою зі зміненими позовними вимогами. Вважає відзив АТ «Чернівцігаз» незаконним та таким, який повинен бути залишений без розгляду. Посилається на те, що під час розгляду справи були порушені норми ЦПК України. Зазначає, що відзив на заяву від 31.04.2021 року процесуально мав би бути запереченням за ст.180 ЦПК України, якби відповідач надав би свого часу суду відзив, у встановлений судом строк; він би використав своє право та відповідно до ст.179 ЦПК України надав би суду замість заяви від 31.04.2021 року відповідь на відзив. Стверджує, що в цьому незаконність відзиву на заяву про остаточне визначення предмету спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог, який фактично процесуально мав би бути запереченням за ст. 180 ЦПК України на вищезазначену заяву. Промить суд залишити без розгляду відзив на заяву про остаточне визначення предмету спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог від 09.07.2020 року. Разом з тим, посилається на обставини, викладені в позові та просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 серпня 2021 року задоволено заяву представника відповідача АТ "Чернівцігаз" - Миронова С.І. - та заалучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - [PERSON] та [PERSON] , мешканців квартири [ADDRESS] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, за правилами загального позовного провадження, одноособово суддею, у відкрите судове засідання. Позиція сторін по справі. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В наданому суду вступному слові [PERSON] посилався на обставини викладені в позові. Представник відповідача АТ "Чернівцігаз" адвокат Миронов С.І. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовну [PERSON] , у подальшому в судові засідання не з`являвся, до суду скерував письмову заяву про завершення судового розгляду справи за його відсутності. Треті особи, які не заявляють самостійних вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши вступне слово позивача та представника відповідача, зважає на наступне. Відповідно до ст. 55 Конституції України; ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Досліджені докази та застосовані норми права. Судом, належними доказами по справі встановлено, що позивач [PERSON] є побутовим споживачем природного газу. Відповідач АТ «Чернівцігаз» здійснює ліцензовану діяльність з розподілу газу на території Чернівецької області, як Оператор газорозподільчої системи. 27.05.2020 рокум АТ «Чернівцігаз» направив позивачу [PERSON] повідомлення про встановлення лічильника газу за рахунок Оператора ГРМ № 58004.1-Сл-1590-0520 від 27.05.2020 року. (а.с.5; 69, т.1) Згідно довідки щодо використання газового обладнання побутовими споживачами в кв. [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] встановлено, що вказані квартири є комунальними з частковим використанням природного газу індивідуальними газовими приладами (з обліком газу індивідуальними лічильниками), а частково - газовими приладами спільного використання (з обліком газу за нормами споживання). На кожну квартиру відкрито по два особові рахунки, з яких: перший особовий рахунок кожної з квартир використовується для обліку природного газу, що споживається індивідуальними газовими приладами; другий особовий рахунок кожної з квартир використовується для обліку природного газу, що споживається приладами спільного використання (плита газова та газова колонка типу «Титан»). по квртирі №9 ( [PERSON] ) відкрито: для індивідуальних газових приладів - о/р №1600219815 з наступними параметрами: опал.пл. - 55,6 кв.м., опалювальна піч - 2 шт., лічильник газу САМГАЗ (G 4) сер. №2123727, рік випуску 2007 р.; для приладів спільного користування - о/р 1600172174 з наступними параметрами: загальна плита газова - 1 шт., загальна газова колонка - 1 шт. (а.с.67 -68, т.1) 01.06.2020 року [PERSON] звернувся до АТ «Чернівцігаз» із заявою про надання інформації відносно робіт зі встанолення газового лічильника, які заплановані на 17.06.2020 року. (а.с.6-9; 54, т.1) Згідно листа АТ «Чернівцігаз» №58004.1-Лв-1737-0620 від 15.06.2020 року, [PERSON] було повідомлено про те, що за його квартира (о/р 1600219815) дійсно оснащена газовим лічильником, який обліковує спожитий газ на 2 опалювальні пічки; про те, що за його картирою значиться ще плита газова і дров`яна колонка (о/р 1600172174), які є спільного користування з кВ. [ADDRESS] (о/р 1600206329 - Мудрак і.І.) та кв. [ADDRESS] (о/р 1600213931 - [PERSON] ). Лічильник газу відповідно до ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку прродного газу» та Кодексу ГРМ необхідно встановити на дані прибори для повного обліку спожитого газу; Гр. [PERSON] та гр. [PERSON] також отримали ідентичне повідомлення про встановлення лічильника газу за рахунок Оператора ГРМ; 17.06.2020 року Оператор ГРМ у разі його згоди буде проводити встановлення лічильника газу на плиту газу та дровяну колонку спільного користування. Крім того, відповідно до вимог ст.5 Закону відмова споживача від встановлення Оператором ГРМ лічильника газу тягне за собою припинення розподілу природного газу такому споживачу, а відповідно до вимог розд. Х Кодексу ГРМ така відмова може бути також підставою для визначення споживачу об`єму використаного природного газу за граничними об`ємами споживання з урахуванням усіх газових придадів. (а.с.37; 49, т.1) Судом встановлено, що позивачем [PERSON] було скеровано технічному директору АТ «Чернівцігаз» [PERSON] заперечення на відповідь від 15.06.2020 року №58004.1-Лв-1737-0620 Оператора ГРМ Чернівцігаз, де він просить підключити його газову плиту до його індивідуального газового лічильника, яка знаходиться у 4-х метрах від його газового лічильника, із встановленням запірної арматури на газовому лічильнику, яка дасть можливість відключати газову плиту коли він нею не користується, щоб сусіди по комунальній квартирі не мали можливість нею користуватись без його відома; підключити дровяну колонку, яка знаходиться у ванній кімнаті, окремим трубопроводом до його індивідуального газового лічильника, із встановленням запірної арматури на газовому лічильнику, яка дасть можливість відключати дровяну колонку коли він нею не користується, щоб сусіди по комунальній квартирі не мали можливості нею користуватися без його відома. (а.с.38-39; 51-52, т.1) 24.07.2020 року АТ «Чернівцігаз» направило листа позивачу [PERSON] , вважає його вищезазначену пропозицію протиправною та зазначає наступне. У будинку [ADDRESS] не встановлювалось загальнобудинкового вузла обліку на ввідному гапроводі на будинок; лічильник, який планується встановити не є загальнобудинковим вузлом обліку, а є звичайним побутовим лічильником, який буде встановлений виключно на газові прилади спільного користування кВ.кв. [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] (газова плита та водонагрівач) облік газу по яких на даний час розраховується за нормами споживання; у разі встановлення лічильника газу у комунальній квартирі обєм споживання природного газу розраховується відповідно до кількості мешканців квартири та займаної ними площі; споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ. (а.с.40; 50. т.1) Відповідно до довідки КЖРЕП-6 від 05.10.2020 року №1721 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , як власник (ос.рах 1088). (а.с.91, т.1) Відповідно до довідки КЖРЕП-6 від 05.10.2020 року №1720 [PERSON] ,(власник), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , як власник (ос.рах [NUMBER] ). (а.с.92, т.1) Згідно довідки КЖРЕП-6 від 05.10.2020 року №1719 [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та за вказаною адресою зареєстрована [PERSON] (а.с.93, т.1) Згідно технічного паспорту на квартиру (будинок), що знаходиться у власності [PERSON] за адресою: [ADDRESS] приміщення в комунальній квартирі, запис у реєстровій книзі за №30974. (а.с.99-101; 216-218, т.1) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №243001014 від 04.02.2021 року за параметрами запиту: [ADDRESS] - відомості відсутні. (а.с.167, т.1) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №243000947 від 04.02.2021 року вбачається, що співвласниками квартири, загальна площа 26,95 кв.м., житлова площа 20,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). (а.с.168, т.1) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №243000836 від 04.02.2021 року встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири спільного заселення, яка складається з двох житлових кімнат, загальна площа 67,64 кв.м., житлова площа 50,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим встановлено, що співвласниками квартири, яка складається з однієї житлової кімнати, коридору 9-1 пл.8,50 кв.м., кухні 9-2 пл. 11,00 кв.м, ванної 9-3 пл. 3,90 кв.м., вбиральні 9-9 пл. 1,10 кв.м., коридору 9-10 пл. 3,90 кв.м., загального користування з квартирою [ADDRESS] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.169-170, т.1) Встановлено, що в 2014 році між ПАТ «Чернівцігаз» та [PERSON] було укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання. (а.с.253-254, т.1) Згідно акту від 04.02.1999 року вбачається, що [PERSON] є замовником робіт згідно прейскуранту БНтаРр94, а ВАТ «Чернівцігаз» є підрядником. (а.с.255, т.1) Відповідно до договору-зобовязання по встановленню газового лічильника від 12.02.1999 року, укладеного між ВАТ «Чернівцігаз» та [PERSON] , газозбутове підприємство зобовязалося в термін до 2 місяців після авансового платежу виконати роботи по монтажу газового лічильника, а абонент [PERSON] зобовязався оплатити: вартість побутового газового лічильника 148,33 грн., вартість монтажу 122,57 грн., вартість послуг з надання у кредит в розмірі 3 % від загальної суми 5,13 грн. (а.с.256, т.1) Згідно квитанцій №№1464, 1035, 729 абонентом [PERSON] сплачено газовому підприємству 276,04 грн. (а.с.257, т.1) 15.08.2007 року ЧФ ДП було видано наряд на зняття лічильника длдя його повірки за адресою: [ADDRESS] , особ. рах. № [NUMBER] , власник [PERSON] (а.с.258, т.1) Згідно листів Відділу Державної РАЦС у м.Чернівці від 26.05.2021 року №2806/26.12-21 та від 08.07.2021 року №3724/26.12-21 вбачається, що актового запису про державну реєстрацію смерті [PERSON] по відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Чернівці Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) не виявлено. (а.с.6; 30 т.2) Відділом Державної РАЦС у м.Чернівці скеровано до суду листи від 26.05.2021 року №2806/26.12-21 та від 08.07.2021 року №3724/26.12-21, згідно яких повідомлено, що актового запису про державну реєстрацію смерті [PERSON] по відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Чернівці Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) не виявлено. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Вимогами ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України, визначено - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою КРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року . Закон України «Про ринок природного газу» визначає наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи; оператор газорозподільної системи; оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Відповідно до вимог Закону України "Про ринок природного газу" щодо розмежування функцій з постачання та розподілу газу, а також згідно з постановою НКРЕКП від 28.05.2015 №1640 з 01 липня 2015 року було анульовано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, видану ПАТ "Чернівцігаз" та Постановою НКРЕКП від 28 травня 2015 року №1641 ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території Чернівецької області видано ТОВ "Чернівцігаз Збут". З 01.07.2015 року ліцензовану діяльність з постачання (купівля-продаж) газу проводить ТОВ "Чернівцігаз Збут" , а ліцезовану діяльність з розподілу газу проводить АТ "Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз". Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Згідно з п.17 ч.3 ст.4 Закону України «Про ринок природного газу» постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015 року затверджено Правила постачання природного газу, якими врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Щодо вимоги зобов`язати АТ «Чернівцігаз» підключити окремою газовою трубою окрему газову плиту позивача [PERSON] до індивідуального газового лічильника позивача [PERSON] , із запираючим пристроєм, встановленого у квартирі [ADDRESS] , споживач [PERSON] (о/р 1600219815), суд зважає на наступне. Згідно технічного паспорту на квартиру (будинок), що знаходиться у власності [PERSON] за адресою: [ADDRESS] приміщення в комунальній квартирі, запис у реєстровій книзі за №30974. (а.с.99-101; 216-218, т.1) З наданої до матеріалів справи копії технічного паспорту неможливо встановити належність позивачу [PERSON] на праві власності відповідних приміщень, в тому числі приміщень спільного користування комунальної квартири, та окремої газової плити і водонагрівача, встановлених у кухні та ванній кімнаті загального користування. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, а також довідок КЖРЕП-6 (а.с.91-93, 167-170, т.1) в сукупності вбачається, що дана комунальна квартира складається з наступних трьох квартир: кв. [ADDRESS] (двокімнатна), де проживає позивач [PERSON] , частка власності - 1/1, кількість зареєстрованих -1 особа, кв. [ADDRESS] , де проживає [PERSON] , частка власності - 1/2 разом з [PERSON] кількість зареєстрованих - 5 осіб, кв. [ADDRESS] , де проживає [PERSON] , кількість зареєстрованих -1 особа. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно кв. [ADDRESS] (двокімнатна, де проживає позивач [PERSON] ) складається виключно з двох житлових кімнат. В цей же час, кв. [ADDRESS] , де проживає [PERSON] , складається з однієї житлової кімн коридору 9-1 пл.8,50 кв.м., кухні 9-2 пл.11,00 кв.м,, ванної 9-3 пл.3,90 кв.м., вбиральні 9-9 пл.1,10 кв.м., корид 9-10 пл.3,90 кв.м., загального користування з квартирою [ADDRESS] . Тобто, приміщення загального користування, в тому числі - кухня 9-2 пл.11,00 кв.м. та ванна пл.3,90 кв.м., де встановлені газова плита та водонагрівач, перебувають у спільному користуванні кв. [ADDRESS] (власником якої є [PERSON] разом з [PERSON] ) та кв. [ADDRESS] (власником якої є [PERSON] , разом з [PERSON] ). В зв`язку з наведеним, позовні вимоги позивача [PERSON] щодо зобов`язання АТ «Чернівцігаз» підключити окремою газовою трубою його окрему газову плиту та його водонагрівач, а також заборони АТ «Чернівцігаз» підключати газові прилади, якими він користується, до додаткового побутового ВОГ встановленого за кошти Оператора ГРМ, є безпідставними, оскільки позивачем [PERSON] не доведено належність йому на праві власності (користування) приміщень загального користування, а також не доведено належність йому на праві власності (користування) встановлених у приміщеннях загального користування газових приладів. Вимогами глави 1 розідлу ІІІ Кодексу газорозподільних систем встановлено: Відповідно до вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 року за № 674/27119 (далі - ПБСГ), у випадку незабезпечення технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових газових мереж у багатоквартирному будинку розподіл природного газу припиняється. Оператор ГРМ повинен забезпечити попереджувальні заходи безаварійної експлуатації газорозподільних систем, а саме комплекс робіт, що виконується на підставі результатів технічного огляду або технічного обстеження газорозподільних систем, з метою забезпечення її подальшого безаварійного експлуатування шляхом проведення технічного обслуговування, поточного або капітального ремонтів. У разі виникнення аварійної ситуації Оператор ГРМ зобов`язаний вжити необхідних заходів, спрямованих на відновлення належної роботи газорозподільної системи. При організації експлуатації газорозподільних систем та проведення робіт з технічного їх обслуговування і ремонту Оператор ГРМ повинен дотримуватися інструкцій і правил технічної експлуатації газорозподільних систем, правил безпеки систем газопостачання, державних стандартів, передбачених чинними нормативно-правовими актами України. Відповідно до положень глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем: Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема у випадку відмови представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання. Відповідно до вимог Правил безпеки систем газопостачання, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року № 285: п. 5.5. розділу 5: Заміна газового обладнання виконується за заявою власника (орендаря (наймача)) до газорозподільного підприємства суб`єктом господарювання, який має дозвіл на виконання зазначених робіт, виданий центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Заміна обладнання оформлюється ескізом у разі заміни газового обладнання без зміни функціонального призначення, потужності та системи димовідведення. В інших випадках - з оформленням виконавчо-технічної документації. Відключення газу перед заміною газового обладнання здійснюється газорозподільним підприємством за заявою власника (балансоутримувача та/або орендаря (наймача)). Пуск газу після заміни газового обладнання проводиться газорозподільним підприємством за зверненням власника (балансоутримувача та/або орендаря (наймача)) після проведення інструктажу із безпечної його експлуатації. Документи щодо заміни газового обладнання передаються до архіву газорозподільного підприємства. п. 5.7. розділу 5: Підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових будинків за умови: наявності витоків газу; несправної автоматики безпеки; несправностей оголовків димових і вентиляційних каналів; відсутності тяги в димових і вентиляційних каналах; самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; не забезпечення власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) технічного обслуговування згідно з вимогами пункту 5.4 цієї глави; не відповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації. п. 5.10. розділу 5: Власники (балансоутримувачі та/або орендарі (наймачі)) житлових і громадських будинків, підприємств комунального та побутового обслуговування населення повинні забезпечувати безперешкодний доступ до всіх приміщень будинків представникам газорозподільного підприємства для проведення технічного обслуговування газового обладнання і перевірки приміщень на загазованість та за необхідності відключення газового обладнання. п. 7.17. розділу 7: Всі об`єкти систем газопостачання і газове обладнання перед їх підключенням до діючих газопроводів, а також після ремонту підлягають зовнішньому огляду і опресовуванню повітрям. Пуск газу в газопровід без його зовнішнього огляду та контрольного опресовування не допускається. Щодо заборони АТ «Чернівцігаз» змінювати режим нарахування об`ємів природного газу споживачу [PERSON] , то суд зважає на наступне. Зокрема суд бере до уваги доводи відповідача АТ «Чернівцігаз» про те, що для можливості нарахування об`ємів природного газу споживачу Оператором ГРМ повинна бути дотримана передбачена Кодексом ГРМ процедура (розд.ХІ) щодо складання Оператором ГРМ акту про порушення відносно споживача в частині відмови споживача у встановленні лічильника газу за кошти Оператора ГРМ, проведення засідання комісії Оператора ГРМ в присутності споживача та прийняття Оператором ГРМ рішення про задоволення акту про порушення зі складанням відповідного акту-розрахунку, надання споживачу платіжного рахунку на оплату вартості необпікованого природного газу щодо зміненого режиму нарахування об`ємів природного газу споживачу, тощо; та те, що жодних з передбачених Кодексом ГРМ дій щодо зміни позивачу [PERSON] режиму нарахування об`ємів природного газу відповідачем АТ «Чернівцігаз» не було вчинено, що виключає можливість захисту позивачем [PERSON] свого права, яке не було порушене. Також суд враховує доводи відповідача АТ «Чернівцігаз», що до компетенції Оператора ГРМ не належить визначення порядку використання приміщень (в т.ч. - спільних) комунальної квартири (зокрема, здача їх в оренду), визначення кількості проживаючих осіб, а також - порядку використання газових приладів спільного користування між мешканцями. Щодо встановлення лічильника газу у комунальній квартирі, де проживає позивач [PERSON] необхідно зазначити наступне. Згідно з положеннями Кодексу газорозподільних систем (постанова НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015р., з наступними змінами, надалі - Кодекс ГРМ) визначено особливості організації обліку газу в багатоквартирних будинках та гуртожитках (гл.5 розд.ІХ). Згідно з п.1 гл.5 розд.ІХ Кодексу ГРМ за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці вному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол зиродного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та іенні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок ра ГРМ. Згідно з п.2 гл.5 розд.ІХ Кодексу ГРМ у разі наявності ВОГ природного газу, встановленого для ведення Зліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків або гуртожитків, визначення об`єму го природного газу мешканцями зазначених об`єктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення рядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах гання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року № 620. Вказане Тимчасове положення визначає порядок проведення розрахунків між постачальниками, операторами газорозподільних систем та споживачами природного газу у разі використання збудинкових вузлів обліку природного газу, які складаються, зокрема, з лічильника природного газу та дистанційної передачі даних (далі - будинковий вузол обліку) на будинок (групу будинків). Зазначені будинкові вузли обліку встановлюються на ввідних газопроводах на будинки, групу будинків. При цьому, загальнобудинковий вузол обліку на будинок повинен мати технічні характеристики на рівні промислового вузла обліку для забезпечення можливості обліку спожитого газу одночасно всіма мешканцями за існуючими у них газовими приладами. Крім того, даним Тимчасовим положенням не передбачено можливість встановлення загальнобудинкового вузлів обліку природного газу на групу квартир. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає у комунальній квартирі, тобто квартирі, де забезпечення надання комунальних послуг здійснюється повністю чи частково приладами загального користування. В будинку [ADDRESS] такими газовими приладами для кв. [ADDRESS] (однокімнанта) та [ADDRESS] є газова плита та водонагрівач, встановлені в загальній кухні, облік газу по яких на даний час розраховується за нормами споживання. Порядок обліку використаного побутовими споживачами природного газу за газовими приладами спільного користування визначений п.1 гл.4 розд.ІХ Кодексу ГРМ, відповідно до якого, зокрема, у разі встановлення лічильника газу у комунальній квартирі об`єм споживання природного газу розраховується відповідно до кількості мешканців квартири та займаної ними площі. Щодо вимоги позивача [PERSON] про стягнення з АТ Чернівцігаз на його користь моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн., суд зазначає наступне. Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною другою статті 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпції моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У пункті 5 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Зокрема, зазначено, що моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.п. 4, 5 Постанови Пленуму верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Із врахування зазначених вище правових норм, суд зазначає, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. З урахуванням викладеного суд вважає, що позивачем [PERSON] не надано доказів того, що йому завдано моральну шкоду діями відповідача АТ «Чернівцігаз». Щодо вимоги позивача [PERSON] про стягнення з АТ «Чернівцігаз» на його користь витрат пов`язаних з розглядом справи у розмірі 108,00 грн., а саме: витрат по сплаті поштових послуг з відправлення його заяви від 01.06.2020 року до АТ «Чернівцігаз» рекомендованим листом (а.с.42, т.1), суд зазначає наступне. Ст. 133 ЦПК України, встановлює те, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну -правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відтак, вищезазначені поштові витрати не відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Щодо вимоги позивача [PERSON] про постановлення окремої ухвали відносно представника АТ Чернівцігаз Миронова С.І., слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Згідно ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1,2 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Згідно ч. 2,3,8 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються…. Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Інші види процесуально примусу у разі невиконання процесуальних обов`язків не застосовуються (ст. 145-147 ЦПК України). Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (стаття 13 ЦК України). Суд звертає увагу на усталену практику Європейського суду з прав людини, якою констатується недопустимість порушення принципу рівності учасників процесу. Цей принцип був неодноразово застосований ЄСПЛ у тому числі й у справах щодо України. Так, у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява № 7460/03, рішення від 15 травня 2008 р.) суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом. Тлумачення вказаних норм свідчить, що потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідки щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові. Відповідно до ч.2 ст.262 ЦПК України суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Отже, вирішення питання щодо оцінки обставин визначених ч.2 ст.262 ЦПК України та постановлення окремої ухвали перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який безпосередньо сприймає та самостійно оцінює обставини за ч.2 ст.262 ЦПК України за наслідками чого приймає відповідне процесуальне рішення. Окрема ухвала суду - це ухвала, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Отже, підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає. Суд звертає увагу, що ст. 262 ЦПК України не встановлено прямий обов`язок суду постановляти окрему ухвалу. Постановлення окремої ухвали є правом суду у разі встановлення судом підстав для окремої ухвали. Отже, виходячи з наведенного, суд не вбачає підстав щодо винесення окремої ухвали відносно предстанвика відповідача, адвоката Миронова С. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог, оцінивши належність доказів, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed