Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті. З урахуванням\~уточненої заяви\~зазначила,\~щозаявниця, яка мала дошлюбне прізвище « [PERSON] », є дружиною [PERSON] , [INFO] , з яким 28.09.1974 року уклала шлюб в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Дніпродзержинська та змінила прізвище на « [PERSON] ». З 17.09.1999 року до теперішнього часу заявниця разом зі своїм чоловіком зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , де фактично проживали на момент початку збройної агресії Російської Федерації в Україні. [INFO] на території с. Білосарайська Коса Маріупольського району Донецької області [PERSON] через хворобу серця помер. Після евакуації до м. Кам`янське Дніпропетровської області заявниця зареєструвалася у Департаменті соціальної політики Кам`янської міської ради як особа, яка переселилася з місця реєстрації до м. Кам`янське у зв`язку з бойовими діями на території України під час збройної агресії Російської Федерації. Місцем її тимчасового поселення є наступна адреса: [ADDRESS] . Заявниця звернулася до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] і отримання свідоцтва про смерть. Однак отримала відмову на підставі статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», яка передбачає, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, а також будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Заявниця не\~має можливості\~надати до\~суду документи,\~які б\~підтвердили факт\~родинних стосунків\~з померлим,\~а саме:\~свідоцтво про\~шлюб,\~укладений з\~ [PERSON] ,\~та свідоцтво\~про народження\~на її\~ім`я,\~через те,\~що вищезазначені\~документи залишились\~в м.\~Маріуполь,\~де в\~даний час\~відбуваються бойові\~дії. Тому просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який народився в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, проживав за адресою: [ADDRESS] , помер [INFO] в м. Маріуполь Донецької області. В судове засідання представник заявниці не з`явився, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши докази, суд вважає вимоги заявника такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] , яка мала дошлюбне прізвище « [PERSON] », є дружиною [PERSON] , [INFO] , з яким 28.09.1974 року уклала шлюб в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Дніпродзержинська та змінила прізвище на « [PERSON] ». Вищезазначене підтверджується\~штампом,\~який міститься\~в паспорті\~на ім`я\~ [PERSON] \~на сторінці\~«Сімейний стан»,\~та штампом,\~який міститься\~в паспорті\~на ім`я\~ [PERSON] \~на сторінці\~«Сімейний стан» (а.с.6). З 17.09.1999 року до теперішнього часу заявниця разом зі своїм чоловіком зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , де фактично проживали на момент початку збройної агресії Російської Федерації в Україні. З 08.03.2022 року через воєнні дії в м. Маріуполь вони переховувалися в приміщенні Маріупольського драматичного театру, який використовувався як бомбосховище, а 17.03.2022 року після авіаудару, нанесеного російськими військами, і зруйнування зазначеного приміщення були вимушені переїхати в с. Білосарайська Коса Маріупольського району Донецької області, яке на даний момент є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією у Донецькій області. [INFO] на території с. Білосарайська Коса Маріупольського району Донецької області [PERSON] через хворобу серця помер, що підтверджується лікарняним свідоцтвом про смерть № 77, виданим 24.03.2022 року Сніжнянським відділенням Республіканського бюро судово-медичної експертизи м. Донецьк. (а.с.10). Після евакуації до м. Кам`янське Дніпропетровської області заявниця зареєструвалася у Департаменті соціальної політики Кам`янської міської ради як особа, яка переселилася з місця реєстрації до м. Кам`янське у зв`язку з бойовими діями на території України під час збройної агресії Російської Федерації. (а.с.8). Місцем її тимчасового поселення є наступна адреса: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою 07.04.2022 року ЦНАП Кам`янської міської ради. Заявник звернулася до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] і отримання свідоцтва про смерть. Однак отримала відмову на підставі статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», яка передбачає, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, а також будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Вищезазначене підтверджується письмовою відмовою у проведенні державної реєстрації смерті, виданою 06.04.2022 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське. (а.с.11). Заявниця не має можливості надати до суду документи, які б підтвердили факт родинних стосунків з померлим, а саме: свідоцтво про шлюб, укладений з [PERSON] , та свідоцтво про народження на її ім`я, через те, що вищезазначені документи залишились в м. Маріуполь, де в даний час відбуваються бойові дії. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;\~рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час\~або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України ,\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 1 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. За положеннями ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Проте, оцінюючи надані заявником документи про смерть, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Крім того, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Враховуючи, що на даний час заявник не має можливості отримати свідоцтво про смерть свого чоловіка,\~тому як\~лікарняне свідоцтво\~про смерть\~№ 77,\~видане 24.03.2022\~року Сніжнянським\~відділенням Республіканського\~бюро судово-медичної\~експертизи м.\~Донецьк,\~та відповідно\~до Закону\~України «Про\~внесення змін\~до Цивільно-процесуального\~кодексу України\~щодо встановлення\~факту народження\~або смерті\~особи на\~тимчасово окупованій\~території України»\~визначення факту\~смерті особи\~на тимчасово\~окупованій території\~України встановлює\~суд,\~а тому\~суд вважає\~необхідним встановити\~фактсмерті [PERSON] .

Outcome: approved