Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 25 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Дубно Рівненської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду стало те, що подружнє життя не склалося через різницю у характерах та поглядах на життя, відсутність взаєморозуміння. Його постійне перебування на заробітках викликає у дружини підозру, що він їй зраджує та має іншу жінку. Через це в них постійно виникають непорозуміння, відсутня нормальна атмосфера у відносинах. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Сім`я існує лише формально. Просить шлюб розірвати. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 24.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Позивач просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, про що зазначив у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву не подала. Усі поштові повідомлення, які надсилалися судом відповідачці, повернуто із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд вважає за належне розглянути справу по суті позовних вимог, враховуючи, що в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 25 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Дубно Рівненської області, актовий запис №379, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 8). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у свідоцтвах про народження яких сторони вказані батьками (а.с. 6, 7). Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторони припинили сімейні та подружні стосунки, не бажають їх поновлення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а від відповідачки заперечень не надійшло, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved