Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

В грудні 2020 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про зменшення заборгованості по аліментам та часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що судовим рішенням його було зобов`язано сплачувати 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач не погоджується з розміром заборгованості по аліментам 31 339,07 грн, що вказана в довідці розрахунку, складеному 04.11.2015 старшим державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Святецьким Д.В. та вважає, що сума підлягає зменшенню на підставі ч.3 ст. 195 СК України, оскільки касовими ордерами ТОВ «НВП «Пластотехніка» де позивач працював, підтверджується перерахування позивачу аліментів за січень 2005 по січень 2006 на суму 3496,12 грн; за період з листопада 2007 по серпень 2008, жовтень, листопад 2008, травень, серпень 2009 на суму 6272,01 грн; за грудень 2009 на суму 700,00 грн. Окрім того, на підставі ч.2 ст. 197 СК України позивач просить звільнити від сплати заборгованості за період з 04.09.2000 по 29.09.2003, оскільки в цей період виконавчий лист не знаходився на виконанні, так як був відкликаний стягувачем за її заявою. З огляду на викладене, позивач просить заборгованість по аліментам зменшити на суму 10 468,13 грн та звільнити його від сплати заборгованості в розмірі 10315,51 грн. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 21.12.2020 у справі відкрито провадження, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем було направлено до суду відзив, в якому вона проти позовних вимог заперечувала з огляду на їх безпідставність. В обґрунтування зазначила, що докази, якими позивач обґрунтовує можливість зменшення заборгованості вже були предметом судового розгляду, що підтверджується рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23.02.2015. Окрім того, зазначила, що позивач не звертався у встановленому порядку зі скаргою на дії державного виконавця щодо складення довідки- розрахунку заборгованості по аліментах від 04.11.2015. Щодо звільнення позивача від сплати аліментів, відповідач зазначила, що за період з 04.09.2000 по 29.09.2003, сторони намагались проживати разом, поте, це не вдавалось, ніякої допомоги відповідачу та донці позивач не надавав, дитину фактично утримувала позивач. У відповіді на відзив позивач наголосив, що має право на власний розсуд обирати спосіб захисту порушеного права, що ним і було зроблено. Наголошує, що докази, підтверджуючі сплату аліментів були отримані під час розгляду справи №758/301/16-ц. Наголошував, що заборгованість за період з 04.09.200 по 29.09.2003 виникла через обставин, що мають істотне значення, а саме, дій стягувача по відкликанню виконавчого листа та не пред`явлення його до виконання. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.04.2021 провадження у справі було закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України. В подальшому, вказану ухвалу було скасовано відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 08.07.2021, справу направлено на новий розгляд. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2021 позов прийнято до провадження, постановлено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Клопотань із запереченням встановленого порядку до суду не надходило. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що сторони у справі мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано, про що Відділом РАЦС Подільського РУЮ у м.Києві складено актовий запис № 402 від 27.07.2004 р. 18 лютого 2000 року Подільським районним судом м. Києва на виконання рішення суду був виданий виконавчий лист № 2-720 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки, у розмірі 1/4 усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 01.02.2000р. до її повноліття. Постановою державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м.Києві від 09.11.2000 р. відкрито виконавче провадження ВП № 35145102. Аліменти утримувались із зарплати боржника, яка отримувалась в період з 01.12.2007 р. по 01.09.2009 р. на ТОВ «Технопласт». Виконавче провадження було закінчено 08.09.2012 р. в зв`язку із досягненням дитиною повноліття. Окрім того, згідно з заявою [PERSON] від 02.09.2000 виконавчий лист був відкликаний і повторно пред`явлений до виконання 29.09.2003. 04.11.2015 р. старшим державним виконавцем Святецьким Д.В. складено довідку-розрахунок заборгованості по аліментах, у якій зазначено, що станом на 08.09.2012 р. заборгованість по аліментам становить 31 339,07 грн. Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу). Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Враховуючи вимоги закону та ту обставину, що між сторонами виконавчого провадження (стягувач і боржник) виник спір щодо розміру заборгованості за аліментами, то такий спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом. Позивач стверджує, що касовими ордерами ТОВ «НВП «Пластотехніка» де позивач працював, підтверджується перерахування позивачу аліментів за січень 2005 по січень 2006 на суму 3496,12 грн; за листопад 2007 по жовтень 2008 на суму 6272,01 грн; за грудень 2009 на суму 700,00 грн на загальну суму 10468,13 грн. Зокрема, позивачем надано касові ордери № 3/05, 7/05, 13/05, 19/05, 22/05, 31/05, 38/05, 44/05, 2 на підтвердження сплати аліментів [PERSON] поштовим переказом за період з січня 2005 по січень 2006 та квитанцію про електронний переказ [PERSON] грошових коштів в розмірі 716,80 грн від 26.12.20099. Разом з цим, відповідач заперечує отримання вказаних коштів в рахунок сплати аліментів від відповідача. За змістом пункту 1.2 постанови правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15 грудня 2004 року № 637 касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. Форми касових ордерів, що використовуються спеціалізованими підприємствами та установами Національного банку України, які не мають оборотної каси, установлюються відповідним нормативно-правовим актом Національного банку України. Відтак суд вважає, що посилання позивача на вказані касові ордери та квитанцію від грудня як на письмові докази сплати аліментів не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не підтвержують факт отримання відповідачем вказаних грошових коштів, також, з поданих документів не вбачається згода відповідача на отримання аліментів поштою. Позивач також стверджує, що аліменти за період з листопада 2007 по серпень 2008, жовтень, листопад 2008, травень, серпень 2009 - в загальному розмірі 6272,01 грн , що підтверджується випискою по картці-рахунку [PERSON] у АТ КБ «Приватбанк», яку було витребувано Подільським районним судом м. Києва по справі №758.301.16-ц. Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог в цілому, не ставить під сумнів інформацію, зазначену у виписці, зазначаючи при цьому, що витребувані від АТ КБ «Приватбанк» виписки по рахунку [PERSON] були отримані вже під час розгляду судової справи, тобто, після складення довідки-розрахунку від 04.11.2015. Відтак, з урахуванням принципу диспозитивності, за результатами дослідження наданих сторонами доказів, суд вважає аргументи позивача прийнятними та приходить до висновку про підтвердження сплати вказаних сум у якості аліментних зобов`язань. Відтак, сума заборгованості підлягає зменшенню на 6272,01 грн. Що стосується підстав для звільнення від сплати заборгованості, слід зазначити про таке. Підставою для позовної вимоги про звільнення від сплати аліментів позивачем вказано ч. 2 ст. 197 СК України, згідно з якою, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду. Відтак, рішення суду про стягнення аліментів діяло, у тому числі, в період, коли виконавчий лист було повернуто за заявою стягувача, обов`язок [PERSON] сплачувати аліменти на підставі судового рішення не припинявся та не переривався. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5 та ч.6 ст.82 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.7 ст.82 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідач заперечує добровільне виконання рішення суду, або участь в утриманні спільної дитини позивачем в період з 04.09.2000 по 29.09.2003. Доказів добровільного виконання рішення, участі в утриманні дитини в спірний період позивачем не надано, відповідно, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн., позовні вимоги задоволено частково 6272,01 грн (30% від 20783,64 грн). Відповідно до задоволених позовних вимог, судовий збір за розгляд справи складає - 252,24 грн.

Outcome: partial