Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

У жовтні 2021 року адвокат Глинська І.П., діючи в інтересах позивача, звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що позивачу на праві власності належить транспортний засіб марки Honda Accord д.н.з. [NUMBER] , який зазнав механічних пошкоджень внаслідок ДТП, яка мала місце 03.11.2019 року о 15 год. 20 хв. в м.Чернівці по вул. Гагаріна, 38 внаслідок того, що водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки Renault Fluence д.н.з. [NUMBER] не переконався в безпечності маневру поворот праворуч та допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем. Постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 17.02.2020 року, залишеною без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 23.03.2020 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП по факту вказаної ДТП, а провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягненню. Вказувала на те, що обов`язкова цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ СК «Галицька» відповідно до полюсу № АО 196791 та розмір ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну складає 100000 грн., при цьому франшизи становить 0 (нуль) грн. Про страховий випадок позивач повідомив страхову компанію у встанволений законом спосіб та строк, натомість предстаниками страховика не було оглянуто пошкодженний транспортний засіб, а тому на його замовлення була проведена експертиза згідно висновку якої матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки «Honda Accord» державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП 03.11.2019 року, станом на момент виконання експертизи становить суму 28368,65 грн., а вартість відновлювального ремонту - 48477,47 грн. В подальшому, намагаючись отрмиати страхове відшкодування, позивачу стало відомо, що з 02.07.2019 року ПрАТ СК «Галицька» втратила право укладати договори обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності у зв`язку з втратою статусу асоційованого члена МТСБУ та відповідно до порядку повернення гарантійних внесків страховиків до фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах шляхом врегулювання страхових випадків, приймаючи до уваги граничні суми затвердженні тішенням Президії МТСБУ від 29.10.2020 (протокол №488/2020), МТСБУ прийняло рішення про виплату [PERSON] , відшкодування шкоди в розмірі 13000 грн., проте така сума не покриває завдану позивачу шкоду. Вказував на те, що заяву про страхове відшкодування він направив по пошті, проте таке поштове відправлення не було вручено страховику, не зважаючи на те, що було доставлене у відповідне поштове відділення 28.05.2020 року, а тому вважає, що з урахуванням визначених ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транпортних засобів» виплата страхового відшкодування мала б бути здійсненою до 28.08.2020 року, натомість страховик у встановлений строк своїх зобовязань не виконав, а тому повинен нести цивільно-правову відповідальність відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати інфляційних та 3 % річних, а також у вигляді пені та штрафних санкцій за період з 28.08.2020 року по день подання позову 05.10.2021 року. Також, вважає, що решту збитків, які не входять до суми страхового відшкодування, слід стягнути з [PERSON] , а саме 20108 грн., що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту та завданого матеріального збитку. Крім того, зазначала, що позивач зазначав значних моральних страждань у звязку із ДТП, оскільки як на місці ДТП так і в процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач [PERSON] ображав позивача та його представника, відмовлявся відшкодовувати шкоду, не вибачився за вчинене, а також коштів на ремонт транпортного засобу позивачу було знайти важко, що призводило до роздратованості від якої також страждали члени його родини, в цей період у нього народився син та пошкодження транпортного засобу завдавало додаткових незручностей. Отже, внаслідок ДТП та тривалого не відшкодування збитків у позивача порушився звичаний спосіб життя, а тому розмір моральної шкоди оцінює в сумі 15000 грн., яку просить стягнути з [PERSON] . На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» на користь позивача матеріальні шкоду за пошкодження транспортного засобу в сумі 15368,65 грн., три проценти річних заборгованості за період з 28.08.2020 року по 05.10.2021 в сумі 510,32 грн., інфляційне збільшення боргу за період з 28.08.2020 р. по 05.10.2021 в сумі 1 572, 65 грн., розмір пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за період з 28.08.2020 р. по 05.10.2021 р., в сумі 2\~318, 30 грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивача вартість відновлюваного ремонту за пошкодження транспортного засобу в сумі 20\~108,82 грн., моральну шкоду в сумі 15 000 грн.; стягнути з відповідачів пропорційно до розміру задовлених позовних вимог судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 908 грн., витрат на правову допомогу в сумі 14000 грн. та витрат на проведення експертизи в розмірі 2500 грн. В подальшому, в ході судового розгляду даної справи, 19.04.2022 року через канцелярію суду надійшла заява представника позивача про часткову відмову від позову в частині вимог до [PERSON] . Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19.04.2022 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «СК «Галицька», третя особа Моторне (транспортне)\~страхове бюро\~України про\~вішкодування майнової\~та моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~дорожньо-транпортної\~пригоди закрито в частині вимог до відповідача [PERSON] у зв`язку з відмовою позивача від позову. В судове засідання позивач не з`явився, в його інтересах діяла представник, яка направила до суду заяву в якій позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства «СК «Галицька» підтримала та просила позов задовльнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Справа слухалась у відсутності представника відповідача - Приватного акціонерного товариства «СК «Галицька», який повідомлявся судом неодноразово про час та місце розгляду справи за юридичною адресою вказаного підприємства, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, при цьому відомості про перебування вказаної страхової компанії у процесі припинення чи провадження у справі про банкрутство відсутні. У відповідності до вимог ч. 10 ст. 128 ЦПК України, \~судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю. Також, в судове засідання не з`явився представник МТСБУ, який належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, крім того з невідомих суду причин МТСБУ не надало на виконання ухвали суду про витребування доказів відповідних доказів або ж відомостей про неможливість надання таких доказів. При цьому, судом також враховується, що у зв`язку\~з військовою\~агресією Російської\~Федерації проти\~України,\~на підставі\~пропозиції Ради\~національної безпеки\~і оборони\~України,\~відповідно до\~пункту 20\~частини першої\~статті 106\~Конституції України,\~Закону України\~"Про\~правовий режим\~воєнного стану"\~ указом Президента України від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України \~№ 2102\~-IX\~від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2119-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Згідно ст.\~280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов:\~ відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання;\~ відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин;\~ відповідач\~не подав\~відзив;\~ позивач\~не заперечує\~проти такого\~вирішення справи.\~ У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідач, вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, проте не забезпечив явку в судове засідання свого представника, про причини не явки якого суд не повідомлено, у встанволений строк відповдіачем не направлено відзиву, при цьому Єдиному державному\~реєстрі юридичних\~осіб,\~фізичних осіб-підприємців\~та громадських\~формувань,\~при цьому\~ відомості\~ про\~ перебування\~ вказаної\~страхової компанії\~у процесі\~ припинення\~ чи\~ провадження\~у справі\~ про\~ банкрутство\~ відсутні,\~ а представник позивач не заперечувала проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, а тому в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~ ст.\~89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~ Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності.\~ Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 17.02.2020 року, залишеною без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 23.03.2020 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а/с 39-48). Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Зі змісту вказаних судових рішень вбачається, що 03.11.2019 року о 15 год. 20 хв. в м.Чернівці по вул. Гагаріна, 38 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки Renault Fluence д.н.з. [NUMBER] не переконався в безпечності маневру поворот праворуч та допустив зіткнення з транспортним засобом марки Honda Accord д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. Під час ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За змістом ст. 949 ЦК України, \~договір страхування є правовідношенням, в якому страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відтак, таке правовідношення є грошовим зобов`язанням. Згідно п. 1.8 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Так, в матеріалах справи відсутня копія полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників\~наземних транспортних засобів на підтвердження укладеного між відповідачами договору, натомість у відповідності до витягу з Централізованої бази даних МТСБУ станом на момент ДТП - 03.11.2019 року відповідальність водія транспортного засобу марки Renault Fluence д.н.з. [NUMBER] [PERSON] була застрахованою у ПрАТ «СК «Галицька» (а/с 56). Факт наявності між ним та вказаною страховою компанією діючого на момент ДТП договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників\~наземних не заперечував [PERSON] на момент розгляду судом позовних вимог заявлених позивачем до нього. З матеріалів справи вбачається, що позивач 22.05.2020 року, у межах встанволеного Законом України «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» строку,\~ по пошті звернувся до ПрАТ «СК «Галицька» з заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду завдану належному йому транпортному засобу внаслідок ДТП, яка мала місце 03.11.2019 року (а/с 53-54). Натомість, зазначена заява була повернута відправнику з відміткою ПАТ «Укрпошта» про відсутність адресата за вказаною адресою, а саме [ADDRESS] (юридична адреса відповідача) (а/с 59-61). Будь-яких відомостей про те, що юридична адреса відповідача була змінена або що вказана страхова компанія перебуває в процесі ліквідації, реорганізації чи щодо неї здійснюється провадження про банкрутство відсутні, таким чином позивач правомірно направив заяву про здійснення страхового відшкодування з усіма необхідними документами на адресу ПрАТ «СК «Галицька» - м.Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 22 Статтею 988 ЦК України\~передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Відповідно до\~ст. 990 ЦК України\~страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Так, п. 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 36.2\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у\~статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Таким чином, у страховика виник обов`язок прийняти рішення передбачене ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», натомість з незалежних від позивача причин відповідач передбачених законом дій не вчинив. З матеріалів справи вбачається, що з приводу ситуації, яка склалась із неможливістю отримння страхового відшкодування від страховика позивач звертався до МТСБУ, де отримав відповідь про те, що ПрАТ «СК «Галицька» відповідно до норм п. 51.10 ст. 51 Закону 02.07.2019р. втратило статус асоційованого члена МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ, та припинило членство в МТСБУ. Відповідно до п.п. 52.4, 52.5 ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, членство якого в МТСБУ припинено або ліцензія якого анульована, позбавляється права на провадження обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак не звільняється від обов`язку виконання укладених договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Так, на засіданні Президії МТСБУ було прийнято рішення про організацію та здійснення процедури повернення залишків коштів гарантійного внеску ПрАТ «СК «Галицька» у фонді захисту потерпілих шляхом врегулювання страхових випадків та здійснення страхових відшкодувань за зобов`язаннями даного страховика. Розмір граничної суми, затвердженої рішенням Президії МТСБУ від 29.10.2019 (протокол №488/2020), був визначений з розміру наявного залишку коштів гарантійних внесків страховика до фонду захисту потерпілих, а також обсягу загальних зобов`язань Страховика перед потерпілими, за зобов`язаннями якого здійснюються виплати та складає 13 000,00грн. Тким чином, позивачу [PERSON] МТСБУ було відшкодовано шкоду в розмірі 13000 грн. (а/с 49-50). З урахуванням того, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, при цьому відомості про перебування вказаної страхової компанії у процесі припинення чи провадження у справі про банкрутство відсутні, а тому вказана страхова компанія може бути відповідачем у справі та не позбавлена цивільної та процесуальної дієздатності. Про можливість відповідати за своїми зобов`язаннями юридичних осіб, які не перебувають у стані припинення або процедура припинення яких не закінчена також йде мова у правових висновках Верховного суду у справах №521/15071/14-ц від 25.03.2020 року та №405/10733/14-ц від 24.02.2021 року. Як вбачається з висновку експерта № 34-03-20 від 26.03.2020 року матеріальний збиток завданий власнику автомобіля марки Honda Accord д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження під час ДТП 03.11.2019 року станом на дату проведення експертизи становить 28368,65 грн., а вартість відновлювального ремонту внаслідок вказаної ДТП - 48477,47 грн. (а/с 14-22). Належність транспортного засобу марки Honda Accord д.н.з. [NUMBER] позивачу [PERSON] підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а/с 23). Як випливає з приписів частини 2\~статті 1192 ЦК України, згідно якого розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту\~193.1\~статті\~193 Податкового кодексу України). Тобто, вартість ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. У разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, потерпілий має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат із сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами. Відтак, в силу приписів частини 2\~статті 14 ЦК України\~страховик не може бути примушений до виплати ПДВ у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума ПДВ нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), в свою чергу, має бути платником ПДВ. Наведене випливає також з приписів частини 2\~статті 1192 ЦК України, згідно якого розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Такий правовий висновок Верховний Суд виклав у постанові від 2 жовтня 2019 року у справі №161/2017/16-ц. Позивачем не надано доказів на проведення ремонтних робіт по відновленню пошкодженого транспортного засобу, а також доказів того, що виконавець робіт є платником податку на додану вартість, а тому в сумі страхового відшкодування слід включити саме матеріальний збиток за вирахуванням вже сплаченої МТСБУ суми в розмірі 13000 грн. В абзаці 3 пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічні правові висновки було викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі N 337/1673/16-ц та постанові від 20 червня 2019 року у справі N 362/5422/15. Страхова компанія компенсує матеріальний збиток, а різницю між збитком та вартістю відновлювального ремонту компенсує винна особа. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду у постановах від 10березня 2020року у справі №761/2941/17, від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17, 11грудня 2019року у справі № 227/2996/16-ц; від 07лютого 2019 року у справі № 645/3746/16-ц тощо. Отже, з відповдіача ПрАТ «СК «Галицька» на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 15368,65 грн. (28368,65 грн. (сума матеріального збитку згідно висновку експерта) 13000 грн. виплачених МТСБУ), у зв`язку з чим позовні вимоги в цій \~ \~ \~ \~ частині підлягають до задовлення. Згідно\~ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановлену договором або законом. Відповідно до п.36.5\~ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Як вбачається з положень ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 625 ЦК України \~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням регламентованого ст. 36 Закону України\~ «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» строку для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у такій виплаті, прострочення виплати страхового відшкодування має місце з наступного дня після спливу відповідного строку. Так, позивач вважає, що період з якого до страхової компанії слід застосувати цивільно-правову відповдальність за неналежне виконання зобовязання по виплаті страхового відшкодування слід відраховувати з моменту повернення поштового конверту ПАТ «Укрпошта» у звязку з неможливість вручення адресату, а саме з 28.05.2020 року. Оскільки судом здій \~ \~ \~ \~снюється заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вказаних доводів позивача матеріали справи на момент вирішення даного спору судом не містять. При цьому, суд неодноразово звертав увагу на те, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, при цьому відомості про перебування вказаної страхової компанії у процесі припинення чи провадження у справі про банкрутство відсутні та будь-яких відомостей про те, що юридична адреса відповідача була змінена. Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, той факт, що позивач у встановлений законом строк та порядок звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування та в останнього виник обовязок прийняти рішення на підставі відповідної заяви у строк передбачений ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд приходить до висновку, що саме з 28 серпня 2020 року до відповідача слід застосовувати цивільно-правову відповідальність передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, а також 3% річних та інфляційні відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 28.08.2020 року по 20.10.2021 року, відповідно до заявлених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Відповдіно до розрахункової квитанції АСГК №969388 від 26.03.2020 року позивач поніс витрати на залучення експерта в сумі 2500 грн. (а/с 13). Крім того, при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вказані вище судові витрати підлягають стягнення з позивача на користь відповідача. Згідно ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Так, одночасно з поданням позовної заяви позивач вказав попередній орієнтовний розрахунок судових витрат до якого включив витрати на правову допомогу в сумі 14000 грн. У відповідності до вимог ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України, \~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.\~Для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги.\~ Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У\~разі недотримання\~вимог частини\~четвертої цієї\~статті суд\~може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~правничу допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ЄСПЛ у рішенні від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, а у рішенні від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» звернув увагу на те, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши матеріали справи в сукупності із наданими представником позивача доказами, а саме додатковою угодою №1 від 21.08.2020 року до договору про надання правової допомоги від 07.11.2019 року з додатками, суд приходить до висновку, що позивач дійно поніс витрати на правову допомогу в сумі 14000 грн., розмір яких є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову та складністю справи, у зв`язку з чим такі витрати в порядку ст. 141 ЦПК України підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved