Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

ПрАТ «СГ «ТАС» звернулося до суду Жовківського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 46762,32 гривень та сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 гривень. Позов мотивовано тим, що 08 серпня 2018 року ПрАТ «СГ «ТАС» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу марки «Skoda Yeti», державний номерний знак [NUMBER] . 15 грудня 2018 року в смт Брюховичі, на перехресті вул. Кліматична та вул. Теплична, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Skoda Yeti», державний номерний знак [NUMBER] , та транспортним засобом «ГАЗ», номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 18 березня 2019 року закрито провадження у справі відносно [PERSON] , у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Разом з тим, провадження у справі було закрите не через відсутність складу адміністративного правопорушення. Відповідно до неодноразових висновків судів вищих інстанцій, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини. В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований автомобіль «Skoda Yeti», державний номерний знак [NUMBER] . Враховуючи наявність договору страхування, власник пошкодженого майна звернувся із заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди та на підставі його заяви позивачем було визначено вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, складено розрахунок страхового відшкодування і страховий акт та виплачено власнику пошкодженого майна суму страхового відшкодування в розмірі 46762,32 грн. Оскільки позивачем виплачено застрахованій особі суму страхового відшкодування, тому дану суму в порядку регресу позивачу зобов`язаний відшкодувати відповідач. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 11 січня 2022 року справу передано за підсудністю до Яворівського районного суду Львівської області. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 17 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання представник позивача Миц І.В. не прибула, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача згідна на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. Також про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак у таке без поважних причин не з`явився, не повідомив причини неявки, не подав відзиву, а також позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою учасників. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 03 травня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 05 травня 2022 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Суд встановив, що відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/7784907 від 08 серпня 2018 року, між ПрАТ «СГ «ТАС» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умовами якого, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки марки «Skoda Yeti», державний номерний знак [NUMBER] . 15 грудня 2018 року, о 11 год 20 хв, в смт.Брюховичі, на перехресті вул.Каліматична-вул.Теплична, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу марки Skoda Yeti», державний номерний знак [NUMBER] , та автомобіля марки «ГАЗ», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки «Skoda Yeti», державний номерний знак [NUMBER] , був пошкоджений. Зіткнення відбулося в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Яворівського районного суду Львівської області від 18 березня 2019 року у справі № 466/10113/18, де в описово-мотивувальній частині встановлено вину [PERSON] . Однак провадження у вказаній справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] було закрито в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.. Частиною 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, щодо винуватості [PERSON] , не потребують доказування, оскільки встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. Потерпіла особа [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку. 16 січня 2019 року спеціалістом відділу врегулювання страхових випадків «Страхова група «ТАС» Опольською Т.П. складено страховий акт, відповідно до якого розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті [PERSON] на підставі договору добровільного страхування та у зв`язку із настанням страхової події, становить 46762,32 грн. На підставі складеного страхового акту та розрахунку страхового відшкодування, позивач, виконуючи свої зобов`язання за договором (полісом) № АМ/7784907 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, перерахував на рахунок [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі склала 46762,32 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення №2178 від 17 січня 2019 року. Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно із ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страхування -це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України до страхової організації, що сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яку особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Отже, як встановлено судом та описано вище, відповідач [PERSON] є винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, між його діями та шкодою, завданою власнику автомобіля марки «Skoda Yeti», державний номерний знак [NUMBER] , є безпосередній зв`язок, така шкода була відшкодована ПрАТ «СГ «ТАС», а тому позивач набув право зворотної вимоги до відповідача [PERSON] , з якого підлягає стягненню в порядку регресу сума страхового відшкодування у розмірі 46762,32 гривень, як з водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення в порядку регресу з відповідача в користь позивача сплачене страхове відшкодування у розмірі 46762,32 гривень. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2270 гривень 00 копійок. На підставі наведеного,

Outcome: approved