Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи: Державний виконавець Автозаводського районного відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Полтавської області Запорожець Євгенія Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 12068 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 12 жовтня 2021 року, щодо звернення стягнення з [PERSON] на користь AT «ІДЕЯ БАНК» заборгованості в сумі 58 500,73 гривень. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 08 квітня 2020 року між [PERSON] та АТ «ІДЕЯ БАНК» було укладено Договір кредиту та страхування № 254.28865.006615217. 10 лютого 2022 року [PERSON] стало відомо про постанову про відкриття виконавчого провадження № 67781324 від 07.12.2021р., яка була винесена державним виконавцем Автозаводського відділу ДВС у м. Кременчуці Полтавської області Запорожець Є.В. Жодних документів щодо відкриття виконавчого провадження позивач станом на 10.02.2022 року не отримував. 10.02.2022 року ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження №67781324, Позивач дізнався, що на підставі заяви АТ «ІДЕЯ БАНК», відкрито виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ «ІДЕЯ БАНК» на підставі виконавчого напису № 12068 від 12 жовтня 2021 року виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. заборгованості 58 500,73 (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот гривень 73 коп.) з яких: - 16 152,10 грн. - основний борг; -17 498,57 грн. - прострочений основний борг; -4 371,17 грн. - прострочені проценти; -412,94 грн. - строкові проценти; -1 251,04 грн. - плата за обслуговування кредиту; - 16 914,91 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту; - 1 900 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Позивач вважає, що виконавчий напис №12068 від 12 жовтня 2021року виданий приватним нотаріусом Сазоновою О.М., вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення з позивача заборгованості. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. На адресу позивача не надходило ані від відповідача, ані від будь-яких інших юридичних осіб письмової вимоги про усунення порушень в частині виконання умов кредитного договору. Більш того, згідно матеріалів виконавчого провадження відсутні будь-які документи, які б підтверджували заборгованість Позивача: договір та будь-які інші документи, що також не може вважатись безспірною заборгованістю. При вчиненні виконавчого напису у нотаріуса були відсутні будь-які розрахункові документи, які б свідчили про наявність заборгованості за Договором кредиту та страхування № 254.28865.006615217 від 08.04.2020 р. З огляду на викладене позивач вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні дорученні, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), відтак у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед Відповідачем зазначений у написі, є безспірним. Враховуючи вищевикладене, на думку позивача, виконавчий напис від 12 жовтня 2021 року, який зареєстровано в реєстрі за №12068, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною був вчинений з порушенням чинного законодавства, відтак він повинен бути визначеним таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 22 лютого 2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. /а.с.25-26/. Ухвалою суду від 22 лютого 2022 року у справі вжито заходи забезпечення позову. /а.с.28-30/. Ухвалою суду від 25 березня 2022 року судове засідання відкладено через неявку осіб, які беруть участь у справі. /а.с.32-33/ 13 квітня 2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, оскільки 08 квітня 2022 року на електронну адресу суду від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі. Представник відповідача Рибак Н. у судове засідання не з`явилася, оскільки відповідно до відзиву просить суд проводити розгляд справи у її відсутності. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Державний виконавець Автозаводського районного відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Полтавської області Запорожець Євгенія Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце проведення судового засідання, що стверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення чи про проведення судового засідання у їх відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд встановив, що 08.04.2020 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту та страхування № 254.28865.006615217 (надалі то тексту - Кредитний договір), згідно якого Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 37 350,00 гри. (тридцять сім тисяч триста п`ятдесят гривень 00 копійок), а Позичальник зобов`язувався повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього Договору. Графік щомісячних внесків за Договором кредиту та страхування передбачено п. 5 Паспорту споживчого кредиту. [PERSON] як Позичальник згідно Кредитного договору, власних зобов`язань не виконував, станом на 06.09.2021 у нього утворилась заборгованість за таким договором у розмірі 56 600,73 гривень з яких: Строковий основний борг - 16 152,10 гри. Прострочений основний борг -17 498,57 грн. Прострочені проценти 4 371,17 грн. Строкові проценти - 412,94 грн. Строкова плата за обслуговування кредиту - 1 251,04 грн. Прострочена плата за обслуговування кредиту - 16 914,91 грн. AT «Ідея Банк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. із заявою від 11.10.2021 № 12.4.2/65587 про вчинення виконавчого напису та стягнення з [PERSON] 56 600,73 грн. боргу за Кредитним договором та 1900 грн. витрат на його вчинення, разом - 58 500,73 грн. Відповідно до п. 3.2. Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі - Перелік). Згідно з п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. На виконання вимог Переліку, AT «Ідея Банк» надало нотаріусу всі необхідні документи для вчинення приватним нотаріусом 12.10.2021 виконавчого напису № 12068, у тому числі: 1.договір кредиту та страхування № Z54.28865.006615217 від 08.04.2020; 2.довідку AT «Ідея Банк» про ненадходження платежів; 3.вимогу AT «Ідея Банк» до [PERSON] про усунення порушення кредитних зобов`язань; 4.довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] за Договором кредиту та страхування № Z54.28865.006615217 від 08.04.2020, станом на 06.09.2021; 5.список згрупованих поштових відправлень AT «Ідея Банк»; 6.список згрупованих поштових відправлень цінних листів AT «Ідея Банк», 7.опис вкладення до цінного листа, що підтверджує надіслання на адресу Позивача документів, визначених пунктами 3-4 даного переліку, а також фіскальний чек по оплаті вище вказаних послуг поштового зв`язку; 8.виписку по рахунку; 9.детальний розрахунок заборгованості [PERSON] за Договором кредиту та страхування № Z54.28865.006615217 від 08.04.2020, станом на 06.09.2021. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Порядок вчинення нотаріусом виконавчого напису врегульовано главою 14 Закону України «Про нотаріат» та главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису передбачено Порядком вчинення нотаріальних дій містить (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм законодавства України у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) викладено такі правові висновки. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, зокрема, з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі- Перелік), передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 2 Переліку документів передбачено, що документом для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц із подібних правовідносин, а також у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року по справі № 200/16871/17-ц. Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Відповідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 1.37 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов`язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами. Відповідно до пункту 5.5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (далі - Положення), форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку, дату здійснення останньої (попередньої) операції, дату здійснення поточної операції, код банку, у якому відкрито рахунок, код валюти, суму вхідного залишку за рахунком, код банку-кореспондента, номер рахунку кореспондента, номер документа, суму операції (відповідно за дебетом або кредитом), суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку, суму вихідного залишку. Пункт 5.6 Положення визначає, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що виписка з особового рахунку [PERSON] , яка надана банком приватному нотаріусу, не підтверджує наявність у позивача безспірної заборгованості. Так, виписка, що була надана приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, в порушення пункту 5.5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, не містить: номер особового рахунку, дату здійснення останньої (попередньої) операції, дату здійснення поточної операції, код банку, у якому відкрито рахунок, суму вхідного залишку за рахунком, код банку-кореспондента, номер рахунку кореспондента, номер документа, суму операції (відповідно за дебетом або кредитом), суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку. Отже, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що дають підстави стверджувати, те, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі є безспірними. Розрахунок боргу виконаний працівниками банку - є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 22 лютого 2022 року, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса від 12.10.2021 р., зареєстрованого в реєстрі за №12068, до набрання рішенням законної сили в даній цивільній справі, - продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За п. 3 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн., який сплачений позивачем при подачі позову до суду та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 496,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved