Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05.06.2015 року та по 03.10.2019 року, який був розірваний рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.10.2019 року. Як вказує позивач, за час шлюбу у спільну сумісну власність подружжя було набуто грошові кошти на рахунках в банках у розмірі приблизно 600\~000,00 грн. та майнові права на квартиру за адресою [ADDRESS] . Оскільки, як вважає позивач, відповідачем порушуються її права на майно, яке набуте за час шлюбу та знаходиться у спільній власності, позивач звернулася до суду із вказаним позовом та просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину майнових прав на вказану квартиру та на 1/2 частину спільних грошових коштів у розмірі 300\~000,00 грн.. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представником надана заява про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали та просили задовольнити. У судове засідання представник відповідача з`явилася, в задоволенні позову просила відмовити. Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, показання свідка, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.06.2015 року між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] ) зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05.06.2015 року. 08.04.2019 року позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, в якій вказала, що відповідач пішов з сім`ї, проживає окремо. 03.10.2019 року Дарницьким районним судом м. Києва прийнято рішення по справі № 753/7683/19, за яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 25.12.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір найму (оренди) нерухомого майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] , терміном дії з 25.12.2018 року по 25.06.2019 року. Також між сторонами підписано акт прийому-передачі приміщення відповідно до договору оренди від 25.12.2018 року. З додатку № 3 вбачається, що відповідач вносив оплату за оренду вказаної квартири з 25.12.2018 року по 30.08.2019 року. 19.01.2019 року між ТОВ «Петрівський квартал 2» та [PERSON] укладено договір № 69/ТШ14-Б купівлі-продажу майнових прав на квартиру, предметом якого є майнові права на квартиру, що знаходяться за адресою [ADDRESS] . Згідно Довідки АТ «Укрсиббанк» щодо клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , вказано, що його рахунки закриті 19.06.2018 року. Згідно Довідки ПАТ «КБ «ПриватБанк» щодо клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , станом на 21.06.2021 року вказано, що на рахунку [NUMBER] , який відкрито 29.01.2014 року, залишок становить 0 грн. Згідно Довідки ПАТ «КБ «ПриватБанк» щодо клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , вказано, що картка для виплат та картка універсальна голд закриті 14.12.2017 року та 28.08.2017 року відповідно. Під час розгляду справи був допитаний свідок [PERSON] , який повідомив, що з грудня 2018 року по літо 2020 року [PERSON] знімав у нього квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , проживав тільки сам, нікого там більше свідок не бачив. Позивач вказує, що у зв`язку із тим, що сторони між собою не дійшли згоди про поділ майна подружжя, то позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Згідно СК України вказано. що: Ст. 57 Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Ст. 60 Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ст. 61 Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ст. 63 Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Ст. 68 Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Ст. 69 СК України Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Ст. 70 СК України У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказано: П. 19 Вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте, розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. П. 22 Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. П. 23 Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. За встановлених фактичних обставин по справі суд зазначає, що сторони фактично припинили ведення спільного господарства та спільне подружнє проживання з грудня 2018 року, у зв`язку із чим майнові права на квартиру, які відповідач набув 19.01.2019 року, не відносяться до спільного майна подружжя. Крім того, суд враховує, що за період з січня 2017 року та по січень 2019 року позивач офіційно не працювала та відповідно не отримувала офіційного доходу, що підтверджується копією трудової книжки позивача та відомостями про суми виплачених доходів та утриманих податків позивача. Також суд зазначає, що станом на час розгляду справи, рахунки відповідача закриті, а грошові кошти відсутні. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed