Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області із позовною заявою до Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що [INFO] померла його бабка [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в точу числі на земельну ділянку площею 1,2024 га, яка розташована на території с.Вербовець Мурованокуриловецької територіальної громади. Він є спадкоємцем за заповітом. Спадкоємцем за законом є [PERSON] , яка спадщини не прийняла. У встановлений законом шестимісячний термін він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки йому не було відомо про складений заповіт на його ім`я, а про його наявність він дізнався лише в серпні 2007 року та відразу ж звернувся до нотаріуса з відповідною заявою. Однак нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має, тому звернувся до суду з даним позовом. Просив надати йому додатковий строк один місяць для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Ухвалою від 23.03.2022 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Її розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою судом за клопотанням позивача витребувано від державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області спадкову справу №252/2007, заведену щодо майна померлої [PERSON] . Позивач та його представник - адвокат Солоненко Б.М. в підготовче засідання не з`явилися, в поданій заяві представник позивача просив справу розглянути у його відсутності та відсутності позивача (а.с. 32). Відповідач копію ухвали від 23.03.2022 та доданих до неї документів отримав 28.03.2022, відзиву до суду не направив. Його представник в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі (а.с. 33). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Вивчивши та дослідивши\~\~матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Вербовець Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON] (а.с.9). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно в тому числі земельна ділянка розміром 1,2024 га, що знаходяться на території Мурованокуриловецької територіальної громади (а.с. 17). За життя, [PERSON] вчинила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки №116 від 30.06.2021 виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району, крім позивача, спадкоємицею за законом є дочка померлої, [PERSON] (а.с.14). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України). Із копії заповіту (а.с.15) слідує, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 252/2007 заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] слідує, що 30.08.2007 позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом [PERSON] спадщину не прийняла (спадкова справа а.с.1). [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Приватним нотаріусом 21.07.2021 позивачу відмовлено в посвідченні свідоцтва про права на спадщину після смерті [PERSON] , в зв`язку з пропуском ним строку для прийняття спадщини (а.с. 25). Згідно з положеннями ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, у шестимісячний строк позивач [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що йому не було відомо про наявність заповіту складеного спадкодавцем на його ім`я. Вказана обставина свідчить про поважність пропуску позивачем строків звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Суд прийшов до висновку, що [PERSON] , своєчасно не прийняв спадщину з поважних причин, а тому, враховуючи те, що відповідач позов визнав повністю, будь-чиї права чи законні інтереси рішенням суду порушені не будуть, [PERSON] можна визначити додатковий строк для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , терміном один місяць з дня вступу рішення в законну силу. Відповідно до ч. 1 п.п. 2, 5, 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Приймаючи дане рішення, суд керується також принципом «пропорційності», який тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип "пропорційності", натомість принцип "пропорційності" є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип "пропорційності" як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Суд, при винесенні даного рішення, враховує застосовуваний ним захід та переслідувану мету, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 992 грн 40 коп. (а.с. 24). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого ним судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved