Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати з 28 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Позов обґрунтований наступними обставинами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, малолітній син проживає разом із нею, та знаходиться на її утриманні. Вказує, що коштів на достатній рівень життя сина не вистачає, самостійно належно утримувати дитину вона не має можливості. Тому без матеріальної допомоги відповідача забезпечити належні умови життя, необхідні для розвитку дитини дуже важко. Як відомо позивачу, відповідач є працездатним, має можливість працювати та сплачувати кошти, достатні для всебічного та гармонійного розвитку дитини. Позивач у відкрите судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. В матеріалах справи міститься заява позивача в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзив на позов до суду не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково з наступних підстав. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із обов`язком батьків утримувати дитину, а тому регулюються Главою 15 СК України. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 17 липня 2012 року серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 142 (а.с. 4). Судом встановлено, що малолітній син сторін - [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю. Встановлено, що коштів на достатній рівень життя сина позивачу не вистачає, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти для забезпечення достатнього рівня життя та розвитку дитини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Будь-які докази отримання відповідачем доходу, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів у матеріалах справи відсутні. Своїм правом витребування доказів, передбаченим ст. 84 ЦПК України, позивач скористалась на власний розсуд. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що грошові кошти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, які позивач просить стягнути з відповідача, є надмірними, адже доказів на підтвердження спроможності відповідача сплачувати такі кошти на утримання дитини у матеріалах справи відсутні. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що син сторін, потребує матеріальної допомоги, тому вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів належить задовольнити частково, та аліменти підлягають стягненню у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця. Щодо вимог в частині стягнення аліментів з 28 серпня 2021 року, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, адже як вбачається з матеріалів справи позивач звернулась до суду із вказаним позовом 12 жовтня 2021 року. Таким чином, в силу 1 ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню здня пред`явлення позову до суду, тобто з 12 жовтня 2021 року і до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судовий збір по справі складає 908,00 гривень, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial