Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності не нерухоме майно, в порядку спадкування. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно, а саме: на частину квартири [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, у визначений шестимісячний строк, необхідний для прийняття спадщини, звернувся до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав. Однак, нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним, [PERSON] , право власності на 3/4 ідеальні частини житлової квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,0 кв.м., та житловою - 27,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті його батька - [PERSON] , який помер [INFO] . 26.01.2022 року провадження у справі відкрито, призначено підготовче засідання у справі на 21.03.2022 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відзиву на позовну заяву не подали. 21.03.2022 року підготовче провадження у цивільній справі закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті. В судових засіданнях позивач позов підтримував, з обставин викладених в ньому та просив суд позов задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали. Крім того [PERSON] додатково пояснила суду, що вона передає свою частку у квартирі позивачу. В судове засідання 13.05.2022 року сторони не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлені. Позивач подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, [NUMBER] , копія якого знаходиться в матеріалах справи. Позивач є сином померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , копія якого знаходиться в матеріалах справи та є спадкоємцем першої черги за законом. Нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів та рекомендувала звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, копія відмови приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Ломакіної О .Я. №85/02-14 від 05.07.2021 року у спадковій справі № 14/2021 року знаходиться в матеріалах справи. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.03.2000 року (р.№ 283), копія якого знаходиться в матеріалах справи, виданого державним нотаріусом Трускавецької держнотконтори, квартира [ADDRESS] , перейшла у власність чотирьох осіб: відповідачів по даній справі - [PERSON] і [PERSON] , померлого - [PERSON] , та ще одного їхнього брата [PERSON] - фактично по 1/4 ідеальній частині кожному. В жовтні\~2001\~року [PERSON] \~свою частку\~подарував батькові\~позивача \~ [PERSON] ,\~що стверджується\~копією договору\~дарування частини\~житлового будинку\~від 18.10.2001\~року,\~р.№\~3660,\~копія якого\~знаходиться в\~матеріалах справи,\~внаслідок чого\~батькові позивача\~належала 1/2\~ ідеальна частина квартири, а відповідачам залишилось по1/4 ідеальній частині цієї квартири. Зазначені частки були зареєстровані Дрогобицьким міжміським БТІ та ЕО. Частки в квартирі в зазначених документах (в свідоцтві про право на спадщину за законом від 24.03.2000 року (р.№ 283) та в договорі дарування частини житлового будинку від 18.10.2001 року (р.№ 3660)) визначені як 1/40 частина від цілого будинку [ADDRESS] без вказівки на номер квартири. Однак, рішенням Дрогобицького міського суду від 04.02.2002 року в цивільній справі № 2-3/2002 р. питання реального розподілу цього будинку було завершено шляхом передачі у приватну власність деяких квартир їх мешканцям, а деякі квартири перейшли у власність Трускавецької міської ради. Таким чином, як вбачається з даного рішення, копія якого знаходиться в матеріалах справи, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] виділено квартиру [ADDRESS] . Рішення Дрогобицького міського суду від 04.02.2002 року в цивільній справі № 2-3/2002 р. не було зареєстровано в Дрогобицькому міжміському БТІ та ЕО як підстава для внесення змін в реєстр речових прав, що стверджується Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна № 301293475 від 12.05.2022 року, яка знаходиться в матеріалах справи. Одночасно згідно довідки, КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» від 18.05.2021 року, підставою набуття права власності на спірну квартиру загальною площею 44,0 кв.м. та житловою 27,5 кв.м., станом на 2012 рік зазначені: свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.03.2000 року (р.№ 283) та договір дарування частини житлового будинку від 18.10.2001 року (р.№ 3660). Отже, частка [PERSON] в квартирі [ADDRESS] є 1/2 ідеальна частина (1/4 + 1/4). Крім того, як стверджує позивач, за 1/40 частину спірної квартири, яка належить відповідачці [PERSON] , позивач в 2004 році виплатив останній 10 600.00 грн., про що 21.04.2004 була складена розписка [PERSON] , в якій вона зазначає, що вказані вище кошти вона отримала від позивача в рахунок продажу її частки його батьку [PERSON] , і після готовності документів зобов`язувалась з`явитись до нотаріуса для укладення договору купівлі - продажу своєї 1/40 частки в спірній квартирі. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] , який помер [INFO] у спільній сумісній власності на квартири [ADDRESS] належала 1/2 частка, а інші частки по 1/4 - належать відповідачам [PERSON] , [PERSON] . Належний доказ переходу права власності на 1/4 частку квартири від [PERSON] до померлого [PERSON] - у справі відсутній, тому не входить до складу спадщини. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, судом встановлено, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] входить 1/2 частка квартири [ADDRESS] та єдиними спадкоємцем є позивач. Тобто частка позивача, як спадкоємця у спірній квартирі складається з 1/2 частки. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст.392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Позивач позбавлений можливості вирішити питання оформлення спадщини у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS] в позасудовому порядку. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на частку квартири після смерті батька, суд беручи до уваги, що позивач згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину у строки, визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України, вважає що його позовні вимоги щодо визнання за ним в порядку спадкування права власності на 1/2 частку спірної квартири підлягають задоволенню. При цьому суд відмовляє, у визнанні права власності в порядку спадкування на 1/4 частку квартири, що належить відповідачці [PERSON] , оскільки до спадкової маси належить лише 1/2 частка квартири. Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. З огляду на викладене, суд задовольняє частково позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial