Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Свалявської міської ради, третя особа без самостійних вимог [PERSON] про скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційного номеру майна та визнання за [PERSON] право власності на майно. В обгрунтування доводів вказує, що 25.12.2000 року позивач разом із [PERSON] отримали свідоцтво на право власності (зареєстроване в КУП Свалявське РБТІ 26.12.2000 року) на будівлю магазину за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 164,8 м.кв. Вказує, що в подальшому будівлю магазину розділено між [PERSON] та [PERSON] в натурі в рівних частинах. Рішенням виконкому Свалявської міської ради №432 від 21.10.2004 року надано дозвіл на реконструкцію з розподілом будівлі магазину по [ADDRESS] між власниками та присвоєно окремі адреси частинам магазину, а саме частині [PERSON] залишилася адреса [ADDRESS] , а частині магазину [PERSON] присвоєно адресу [ADDRESS] . В позовній заяві зазначає, що 30.07.2008 року позивач уклала із Свалявською міською радою договір купівлі-продажу земельної ділянки розміром 0,0200 га, на якій розташована частина магазину позивача. На той час кадастровий номер земельній ділянці не присвоювався. Вимоги мотивує тим, що при дооформленні документів на майно та земельну ділянку, з`ясувалося, що [PERSON] 1/2 частину спільного магазину (свою частину) подарувала [PERSON] , який звернувся до Свалявської міської ради та на свою частину магазину отримав свідоцтво на право власності в цілому (1/1) за адресою [ADDRESS] . Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав - свідоцтво на право власності [NUMBER] видане 29.09.2010 року. Вимоги позивач обгрунтовує тим, що у ДРРП під реєстраційним номером майна: 9377764 власником майна зазначено на 1/2 частини магазину [PERSON] та на 1/2 частини магазину - [PERSON] . За реєстраційним номером майна 31621300 у ДРРП власником майна зазначено [PERSON] із часткою 1/1. Вимоги мотивує тим, що на даний час змінився порядок введення в експлуатацію об`єктів нерухомого майна та порядок їх реєстрації, оскільки позивач та інший співвласник отримали дозвіл на початок реконструкції у 2004 році на підставі Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Державного комітету Будівництва, архітектури та житлової політики України №273 від 05.12.2000 року, який втратив чинність 19.01.2010 року. Для реалізації позивачем свого права власності, просить суд визнати скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер майна 9377764 та визнати за [PERSON] право власності на майно: приміщення магазину площею 80,3 м.кв. за адресою: [ADDRESS] в цілому з часткою власності 1/1. Суд своєю ухвалою від 01.04.2022 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначив судове засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Розгляд справи призначено на 09:30 годину 10.05.2022 року. Позивач подав до суду заяву (вх.№ 2638) про розгляд справи у його відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повому обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача Павлич В.М., яка діє в інтересах Свалявської міської ради (довіреність №3389/01-5 від 31.12.2021 року) подала до суду заяву (вх. № 2298) про розгляд справи у відсутності представника Свалявської міської ради за наявними у матеріалах справи документами. Заперечень щодо позову не подано. [PERSON] пояснення щодо позову не подав. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом досліджено: копія свідоцтва про право власності від 25.12.2000 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Свалявської міської ради від 21.12.2000 року за №369, згідно якого [PERSON] (позивачу) на праві спільної власності з [PERSON] належить будівля магазину (в цілому) за адресою: [ADDRESS] ; копія будівельного паспорту №109/2004 на забудову земельної ділянки індивідуального забудівника від 16.12.2004 року за адресою: [ADDRESS] ; копія рішення виконавчого комітету Свалявської міської ради від 19.11.2003 року за №446 про надання дозволу на влаштування навісу до магазину за адресою: [ADDRESS] ; копія договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.07.2008 року (серії ВКМ №810235), згідно якого [PERSON] (позивач) купила від Свалявської міської ради (відповідача)земельну ділянку площею 0,0200 гектарів для обслуговування магазину за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення 23 сесії V скликання Свалявської міської ради від 24.06.2008 року №23/96 "Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення"; копія технічного паспорту №42/2022 від 11.02.2022 року із планом громадського будинку, експлікацією приміщень господарського будинку за адресою: [ADDRESS] ; копія довідки № 58, виданої КУП "Свалявське міське БТІ" від 11.02.2022 року (інвентаризаційна вартість магазину за адресою: адресою: [ADDRESS] становить 88 475 грн.). Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позовні вимоги обгрунтовані позивачем з посиланням на те, що [PERSON] (позивач) не може дооформити право власності на будівлю магазину та земельну ділянку, оскільки позивач та інший співвласник [PERSON] отримали дозвіл на початок реконструкцію у 2004 році на підставі Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Державного комітету Будівництва, архітектури та житлової політики України №273 від 05.12.2000 року, який втратив чинність 19.01.2010 року, а тому у зв`язку із добросовісним, безперервним володінням чужим майном, вважає, що у позивача виникло право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Із досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що згідно інформаційної довідки 289000525 від 08.12.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - магазин за адресою: [ADDRESS] зареєстровано (реєстраційний номер майна: 9377764) на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частина за [PERSON] та 1/2 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності за №369 від 25.12.2000 року. Згідно інформаційної довідки 2890027755 від 08.12.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - магазин за адресою: [ADDRESS] зареєстровано (реєстраційний номер майна: 31621300) на праві приватної власності 1/1 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 29.09.2010 року. Суд враховує, що свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється, тобто свідоцтво про право власності не породжує виникнення у власника відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності. Видача свідоцтва про право власності передбачена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (формування свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Державна реєстрація права - офіційне визнання й підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами. Відповідно ст. 316 ЦК У країни - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 181 ЦК України - до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належить земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до ст. 415 ЦК України - землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в обсязі, встановленому договором. Землекористувач має право власності на будівлі (споруди), споруджені на земельній ділянці, переданій йому для забудови. Суд встановив, що позивач є власником магазину за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 25.12.2000 року, що за договром купівлі-продажу від 30.07.2008 року позивачу виділена (продана) земельна ділянка для обслуговування магазину, що законом не передбачено іншого порядку підтвердити позивавачу наявність права власності на вищевказану будівлю магазину на земельній ділянці, а тому вважає позовні вимоги обгрунтованими та підставними. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України - способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюються Конституцією України та Цивільним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу», і є частиною національного законодавства України. Статтею 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України - якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст. 206 ЦПК України. Відповідно до змісту ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на вищенаведені правові норми та перевірені в судовому засіданні докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст. 76-81 ЦПК України, обставини справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог про визнання права власності, враховуючи, що відповідач проти позовних вимог не заперечує, що факти, викладені у позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог є достовірними, сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, а тому доходить висновку, що позов слід задовольнити повністю. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved