Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-08 00:00:00

16.12.2022 позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу в розмірі 50 000 грн. Позов мотивує тим, що 12.09.2021 між сторонами було укладено договір позики у вигляді розписки на суму 50 000 грн. складеною відповідачем власноручно у присутності свідків. Згідно розписки відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 50 000 грн. та зобов`язався їх повернути до 12.11.2021. На телефонні дзвінки відповідач не відповідає та не здійснює активних дій направлених на виконання свого грошового обов`язку, що змушує позивача звернутись до суду (а.с.1-3). 16.12.2021 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді Кіндратишин Л.Р. (а.с.8-9). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.12). 20.01.2022 позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач неодноразово в судове засідання не з`являвся, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт «Судова влада». Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Відповідно до розписки від 12.09.2021, [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий Івано-Франківським МВ УМВС в Івано-Франківській області 29.09.2007, проживаючий за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , отримав від [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий Ватутінським МВ УМВС України Черкаської області 14.05.2005, проживаючий за адресою: [ADDRESS] , кошти в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень в якості позики терміном на два місяці з дня написання розписки. Вказані кошти [PERSON] зобов`язався повернути до 12.11.2021. Відповідно до абзацу 3 розписки, дана розписка написана в присутності свідків: [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , [INFO] проживаючий за адресою: [ADDRESS] (наявні підписи свідків) (а.с.31). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Отже за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передачі грошової суми позичальнику. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів саме у борг. Отже у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Верховний Суд України у Постанові від 18 січня 2017 року по цивільній справі №6-2789цс16 та у Постанові від 18 вересня 2013 року по цивільній справі №6-63цс13 висловив правову позицію, у якій зазначив, що, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. В контексті даної правової норми обов`язковими реквізитами боргового документу є власноручний підпис позичальника, його уповноваженого представника, а факультативними - дата, місце видачі, вказівка про свідків тощо. Згідно з ч. 2 ст.1049 ЦК України за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідач не виконав умови розписки, від 12.09.2021 відповідно до якої зобов`язався повернути кошти до 12.11.2021. Отже, в борговій розписці, виданій відповідачем позивачу, містяться дані про укладення договору позики, його умови, сума отриманих коштів, а також строк та умови їх повернення. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання і своєчасно не повернув борг, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за борговою розпискою від 12.09.2021, в сумі 50 000 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, та як позов задоволено, судовий збір сплачений позивачем слід стягнути з відповідача в користь останнього.

Outcome: approved