Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Кам`янської територіальної громади, де просить визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з матір`ю, тобто позивачкою. Свої вимоги мотивує тим, що з 28.04.2018 позивачка перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час фактично проживає з [PERSON] . Позивачка вказує, що спільне проживання з [PERSON] погіршилося, між ними почали виникати конфлікти та непорозуміння, що зробило спільне життя неможливим. З відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть і не мають спільного бюджету. Відповідач має інше місце проживання, де і на даний час перебуває. Після припинення фактичних шлюбних стосунків позивачка переїхала проживати разом з донькою до своїх батьків за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 12.02.2022, позовну зяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 01.03.2022 підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву, де просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. До суду надав заяву, де просить розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримує. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. 28.04.2018 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Київській області від 28.04.2018 (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві від 08.09.2015 (а.с. 9). Згідно довідки від 02.10.2021 №64 Кам`янської загальоосвітньої спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №2 з поглибленим вивченням окремих предметів Кам`янської міської ради Черкаської області вбачається, що [PERSON] навчається у Кам`янській загальоосвітньої спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №2 з поглибленим вивченням окремих предметів Кам`янської міської ради Черкаської області у 1 класі (а.с. 19). Згідно характеристики учениці 1-Б класу [PERSON] , виданої класним керівником Л.Д. Покуль, вбачається, що [PERSON] навчається у першому класі. Зарекомендувала себе як дисциплінована, уважна, працелюбна учениця. Мати приділяє належну увагу вихованню доньки, цікавиться навчанням дитини, постійно підтримує зв`язок з школою та класним керівником (а.с. 13). Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 21.12.2021 по справі №696/1022/21 вбачається, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено повністю. Вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.10.2021 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-16). Згідно довідки №3.1/1214 від 29.10.2021, виданої генеральним директором ТОВ «МЛ «ДІЛА» вбачається, що [PERSON] працює у ТОВ «МЛ «ДІЛА» на посаді фахівця з управління продуктом Сектору продуктового напрямку «Урогінекологія» з 21.06.2019 (наказ про прийняття на роботу №408-П від 20.06.2019) по теперішній час (а.с. 18). З довідки про доходи №3.3/149 від 29.10.2021 ТОВ «МЛ «ДІЛА» виданої [PERSON] вбачається, що вона працює у ТОВ «МЛ «ДІЛА», форма працевлаштування - основне, займає посаду - фахівець з управління продуктом. З квітня 2021 по вересень 2021 загальна сума доходу, за винятком аліментів становить 249645,44 грн. (а.с. 11). Відповідно до витягу №8386 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 12). З довідки голови вуличного комітету С.Г. Безпалого вбачається, що [PERSON] разом з донькою [PERSON] , [INFO] , проживають за місцем реєстрації: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до характеристики з місця проживання від голови вуличного комітету С.Г. Безпалого вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Має доньку [PERSON] , 2015 року народження. З дитиною, батьками та родичами має доброзичливі та довірливі стосунки. З сусідами завджи вічлива, привітна. Чуйна, завжди готова допомогти. Регулярно бере участь у суботниках. Зовні охайна. Як людина характеризується лише з позитивного боку (а.с. 17). Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Згідно ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно висноку виконавчого комітету Кам`янської міської ради, як органу опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] вбачається, що діючи в інтересах малолітньої [PERSON] , з метою захисту її емоційного та психологічного здоров`я, беручи до уваги, що будинок, в якому проживає батько дитини, на сьогодні не введено в експлуатацію, та те, що [PERSON] в м. Кам`янка вже має шкільний колектив і звичне для неї середовище та коло друзів, виконавчий комітет Кам`янської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити в судовому порядку місцем проживання малолітньої [PERSON] , сім`ю матері [PERSON] , жительки [ADDRESS] , яка зобов`язується створити належні умови для виховання, утримання, забезпечення навчання дочки, нести повну відповідальність за збереження життя та здоров`я дитини (а.с. 6). Згідно акту обстеження умов проживання від 11.11.2021 вбачається, що було проведено обстеження умов проживання сім`ї: [PERSON] , жительки [ADDRESS] . В будинку, в якому проживає [PERSON] створено належні умови та необхідні побутові зручності для проживання та виховання малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно статті 161 Сімейного Кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага, в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини, приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ст. 11 Закону України Про охорону дитинства , сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] позитивно характеризується, має стабільний дохід, забезпечена придатним для нормального виховання та розвитку неповнолітньої [PERSON] житлом, в якому створено належні умови для проживання, навчання, виховання та розвитку дитини, бажає визначити місце проживання доньки з собою. Тому враховуючи позицію органу опіки та піклування, та з метою забезпечення найкращих інтересів дитини, суд проходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки таке рішення не суперечитиме найвищим інтересам дитини. За наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому суд звертає увагу, що в даному випадку суд вирішує спір не про розлучення дитини з батьком, а про визначення місця проживання дитини. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved