Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

24 червня 2021 року до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська надійшла зазначена позовна заява. 05.08.2021 року зазначена позовна заява надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва за підсудністю. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 16 193,55 грн. стягнути з приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Малкової М.В. в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом безпідставно набуті грошові кошти в сумі 2 684, 31 грн. Вимоги обгрунтовані тим, що в рамках ВП №6291815 виконувався виконавчий напис №17412 від 14.08.2020 року вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та на його примусове виконання з позивача було стягнуто 18 877,86 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 10.03.2021 року (справа №761/39815/20) було визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. А тому оскільки відпала підстава у зв`язку з якою були стягнуті грошові кошти, на підставі положень статті 1212 ЦК України позивач звернулась до суду з цим позовом. В судове засідання позивач не з`явилась, звернулась до суду із заявою про слухання справи в її відсутність та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач - ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. У відзиві, який 03.02.2022 року надійшов до суду, ТОВ «Вердикт капітал просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що позивач безпідставно посилається на положення ст.1212 ЦК України, оскільки правовою підставою для стягнення з боржника (позивача) [PERSON] коштів є кредитний договір №0094/001377-РR від 15.10.2013 року і наявність у позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором. Кредитний договір є достатньою правовою підставою для отримання новим кредитором ТОВ «Вердикт Капітал» з позичальника [PERSON] коштів в рахунок сплати заборгованості за ним. Визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. З довідки, яка надана позивачем неможливо встановити які суми були перераховані фактично на рахунок стягувача. Також представник зазначає, що суми, які перераховані стягувачу можуть бути підтверджені лише інформацією приватного виконавця. Відповідь на відзив до суду не надходила. Відповідач - приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Малкова М.В. в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила. 19.02.2022 року до суду надійшов відзив приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Малкової М.В. в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що для примусового виконання виконавчого напису №17412 від 14.08.2020 року, який був виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області було розпочате виконавче провадження №62911815. В межах зазначеного виконавчого провадження було звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] та стягнуто 16 877,86 грн. з яких 16 277,86 грн. - погашення боргу за виконавчим документом, 600,00 грн. - витрати на проведення виконавчих дій. Розпорядженням приватного виконавця грошові кошти у сумі 600,00 грн. були розподілені наступним чином: 300,00 грн. як повернення авансового внеску на користь ТОВ «Вердикт капітал», 300,00 грн. - як витрати виконавчого провадження. Крім того, відповідач просила закрити провадження у справі в зв`язку з тим, що відсутній спір, оскільки вона 01.07.2021 року повернула грошові кошти в сумі 300,00 грн. на рахунок [PERSON] . Таким чином вона повернула всі кошти. які були стягнуті на її користь як приватного виконавця. Відповідь на відзив до суду не надходила. Ухвалою суду від 11.04.2022 року відмовлено приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Малковій М.В. в закритті провадження у справі. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, приватний виконавець виконавчого округу м.Києа Малкова М.В. 31.08.2020 року розпочала виконавче провадження №62911815 з примусового виконання виконавчого напису №17412 від 14.08.2020 року вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Постановою від 03.09.2020 року приватний виконавець звернула стягнення на заробітну плату [PERSON] , яку вона отримує в ТОВ «Нова лінія». Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 10.03.2021 року (справа №761/39815/20) позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи - Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню- задоволено повністю та визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 17412 від 14.08.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] заборгованості. Єдиний державний реєстр судових рішень не містить інформації про оскарження зазначеного рішення суду. З довідки від 14.06.2021 року, яка видана ТОВ «Нова лінія 1» м.Дніпро, вбачається, що із заробітної плати [PERSON] , за період з вересня 2020 року по квітень 2021 року по виконавчому листу відраховані кошти в сумі 16 877,86 грн. Приватний виконавець у відзиві підтвердила, що з позивача в межах зазначеного виконавчого провадження було стягнуто 16 877,86 грн. з яких 16 277,86 грн. - погашення боргу за виконавчим документом, 600,00 грн. - витрати на проведення виконавчих дій. В той же час, як вбачається з копії розпорядження №62911815 від 12.10.2020 року, 600,00 грн., які надійшли 12.10.2020 року на рахунок обліку депозитних сум, нотаріус перерахувала 300,00 грн. як повернення авансового внеску на користь ТОВ «Вердикт Катіпал» та 300,00 грн. витрат виконавчого провадження. Платіжним дорученням №40504 від 01.07.2021 року, Малкова М.В. перерахувала на рахунок [PERSON] 300,00 грн. В призначенні платежу зазначено «Повернення коштів у звязку із скасуванням ВНН Б-К [PERSON] АСВП 62911815». Постановою від 28.05.2021 року приватний виконавець закінчила виконавче провадження у зв`язку із надходженням рішення Шевченківського районного суду м.Києва №761/39815/20 від 20.03.2021 року відповідно до якого визнано виконавчий напис №17412 від 14.08.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. таким що не підлягає виконанню. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Судом встановлено, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства та як наслідок визнано таким, що не підлягає виконанню. Тобто, з урахуванням встановлених судом обставин та враховуючи що виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, відпали правові підстави для набуття відповідачем ТОВ «Вердикт капітал» коштів в сумі 16 277,86 грн., примусово стягнутих на виконання виконавчого напису, у зв`язку з чим, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. Зазначена позиція підтверджується зокрема Постановою ВС від 06.03.2019 р. по справі № 910/1531/18. Отже, оскільки відпала підстава для набуття відповідачем ТОВ «Вердикт капітал» грошових коштів, тому суд оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з ТОВ «Вердикт капітал» на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в сумі 16 193,55 грн. (в межах заявлених вимог). В той же час суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 2 684,34 грн. з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В., оскільки вона заперечує надходження вказаної суми на її рахунки, а позивач не надала суду доказів, що вказану сума була отримана саме приватним виконавцем. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Крім того у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених [PERSON] у зв`язку з розглядом цієї справи, було надано до суду: копію Договору № 11 від 09.06.2021 року про надання правової допомоги; копію акту № 11 здачі-приймання виконаних робіт до договору № 11 від 09.06.2021 року, копію квитанції до прибуткового касового ордера № 11 від 09.06.2021 року. Положеннями статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року) передбачено, що необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. ТОВ «Вердикт капітал» 03.02.2022 року до суду направив заяву про зменшення витрат на правничу допомогу. В той же час представник відповідача просив відмовити в стягненні витрат на правничу допомогу. Також представник зазначає, що позивач не надав доказів понесення витрат на правничу допомогу. Крім того, у відзиві приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Малкова М.В. просила відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу з тих підстав, що заявлений розмір не є спів мірним, доказ сплати витрат на правничу допомогу не є належним. Отже, враховуючи клопотання відповідачів про зменшення витрат на професійну правничу допомогу та надаючи оцінку наведеному в акті № 11 здачі-приймання виконаних робіт до договору № 11 від 09.06.2021 року, де викладено об`єм виконаних адвокатом робіт та витрачений ним на це час, варто зазначити, що представником позивача не надано доказів на підтвердження п. 1.3) акту №11, а саме підготовки і ознайомлення з процесуальними документами по справі та організацію заходів щодо сплати судового збору, тому суд приходить до висновку, що відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 1 409,60 грн. за підготовку і ознайомлення з процесуальними документами по справі та організацію заходів щодо сплати судового збору. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, а також те, що позов підлягає задоволенню лише в частині, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката підлягає відшкодуванню за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» пропорційно розміру задоволених позовних вимог та з урахуванням клопотання представника відповідача, а тому суд приходить до висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції та стягнення їх в сумі 3 627,46 грн. (85,78%). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial