Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.01.2022 року звернувся до суду з позовом до АТ «Українська залізниця» в особі філії «Рефрижераторна вагонна компанія» про визнання неправомірним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та зобов`язання виплатити заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, посилаючись на те, що 28.12.2021 йому було вручено відповідачем Наказ про відсторонення від роботи з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID -19. Наказ мотивований тим, що оскільки у позивача відсутнє відповідне щеплення, то відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України є підстави для її відсторонення від роботи. Позивач вважає наказ про відсторонення є незаконним та таким, що порушує його права. При цьому, позивач просить зобов`язати відповідача виплатити середню заробітну плату за час незаконного відсторонення. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач, зважаючи на те, що на даний час, з 25.02.2022 згідно наказу відповідача, він є таким, що допущений до роботи, відсутні підстави для розгляду п.2 прохальної частини позовних вимог. Позовну вимогу про зобов`язання виплатити заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов в цій частині. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, не заперечувала проти закриття провадження в частині позовної вимоги про визнання неправомірним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі. Подали до суду відзив, згідно якого позов не визнали, заперечували проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що позивач працював на посаді бригадира підприємств залізничного транспорту цеху поточного ремонту вагонів Фастівського рефрижераторного відділення. Відповідно до довідки про середню заробітну плату №312 від 28.12.2021, загальна сума доходу за період з грудня 2020 по листопад 2021 становить 153 811,20 гривень (а.с.27). Як вбачається з матеріалів справи, 28.12.2021 позивачу було надано для ознайомлення наказ №1074 від 28.12.2021 «Про відсторонення від роботи» Відповідно до п.п.2,4 оскаржуваного наказу, позивач був відсторонений від роботи без збереження заробітної плати на час відсутності щеплення (а.с.26). В ході судового розгляду справи, судом встановлено, що [PERSON] -бригадира підприємств залізничного транспорту цеху поточного ремонту вагонів Фастівського рефрижераторного відділення допущено до роботи з 25.02.2022, що підтверджено документально- наказ № РВК-189 від 25.02.2022, який, згідно акту, доведено до відома засобами телефонного зв`язку позивачу [PERSON] . Відповідно до п.2 даного наказу [PERSON] встановлено простій не з вини працівника. Крім цього, представником надано суду копію наказу №184 від 24.02.2022 «Про роботу філії «Рефрижераторна вагонна компанія АТ «Укрзалізниця» в умовах воєнного стану. Відповідно до статті 10 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» громадяни України зобов`язані: а) піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; б) у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення. Згідно з ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» Профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Згідно зазначеного наказу, відстороненню підлягають працівники, зокрема: п.6 працівники установ, підприємств та організацій, включених до Перелік об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2015 року №83. Акціонерне товариство «Українська залізниця» включено до цього переліку. Отже, з 08.11.2021 невакциновані працівники підлягають відстороненню від виконання робочих обов`язків на період до усунення ними причини відсторонення. Окрім того, передбачене застосування штрафів до посадових осіб, які допустили до роботи невакцинованих працівників. Водночас, відсторонюючи працівника, керівник повинен діяти в спосіб та в межах повноважень, передбачених законом. Тому, в наказі про відсторонення мають бути зазначені підстави та строк такого відсторонення. Керівник має ознайомити з таким наказом працівника. Якщо працівник відмовляється ознайомитись з наказом та поставити свій підпис, про це складається акт. На період відсторонення за працівником зберігається робоче місце. Як вбачається з оскаржуваного наказу, [PERSON] було відсторонено від роботи у зв`язку з ухиленням від обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID -19, згідно ст.. 46 КЗпПУ, абз 2 ч.1 ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», п.п.2,3 п.46-1 Постанови КМУ від 09.12.2020 №1236. Отже, аналізуючи правомірність та законність оскаржуваного позивачем наказу про відсторонення від роботи, суд звертає увагу, що відповідачем дотримано спосіб та порядок відсторонення, а саме: позивача було повідомлено про обов`язкове профілактичне щеплення, відмова [PERSON] від щеплення зафіксована у відповідному акті та в оскаржуваному наказі зазначено строк такого відсторонення, а саме до моменту надання медичного висновку або документу, що підтверджує наявність профілактичного щеплення проти COVID -19 або протипоказань щодо його здійснення. Проте, суд звертає увагу, що на момент розгляду даної справи, позивача [PERSON] -бригадира підприємств залізничного транспорту цеху поточного ремонту вагонів Фастівського рефрижераторного відділення допущено до роботи з 25.02.2022, що підтверджено наказом № РВК-189 від 25.02.2022 та не заперечувалось сторонами в ході судового розгляду. Тому, на даний час, оскаржуваний позивачем наказ «Про відсторонення від роботи» фактично втратив свою актуальність, у зв`язку з чим відсутній предмет спору. Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що судом встановлено об`єктивні обставини щодо необхідності закриття провадження в частині позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу № 1074 від 28.12.2021 «Про відсторонення [PERSON] від роботи». Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача - АТ «Українська залізниця» в особі філії «Рефрижераторна вагонна компанія» виплатити [PERSON] заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, то суд дійшов наступних висновків. Суд, звертає увагу, на той факт, що під час відсторонення від роботи, працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, а тому, за загальним правилом, такому працівникові заробітна плата не виплачується. В свою чергу, чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця зберегти заробітну плату за працівником, відстороненим через відмову вакцинуватися від коронавірусної хвороби. В позовній заяві позивач [PERSON] оспорює наказ про відсторонення від роботи та фактично порушує питання про допуск до роботи, при цьому, позивач не звільнений з роботи, а лише відсторонений. Предметом позову виступає оскарження наказу про відсторонення позивача від роботи, яке по своїй суті є призупиненням виконання ним своїх трудових обов`язків, а не звільненням із займаної посади. Отже, за відсутності наказу про звільнення - відсторонення від виконання посадових обов`язків не є звільненням з посади, а стягнення середнього заробітку за час незаконного відсторонення - не є стягненням зарплати. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку у зв`язку з відстороненням від роботи.

Outcome: dismissed