Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення, яким скасувати рішення відповідача про затвердження технічної документації та передання у власність земельної ділянки, а також скасувати рішення державного реєстратора про декларування права власності. Вимоги обґрунтовано наступним. Позивач є користувачем земельної ділянки на яку держзеагенство (відповідач 1) видало наказ про надання у власність такого майна іншій особі відповідачу 2. Такі дії вважає протиправними. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без проведення фіксації його перебігу. Підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідачі на підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України будучи належним чином та завчасно проінформований про існування даного спору свого ставлення до заявлених вимог не висловив та жодних доказів на дослідження суду не надали. Проаналізував матеріали надані сторонами судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання, отримував код платника податків та має інвалідність ІІ групи. Крім цього, позивач на підставі договору оренди є користувачем земельної ділянки площею 0,05 га (ділянка № [NUMBER] ) з цільовим призначенням під городництво, що розташована на землях Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області (ОК "ГТ ЗЛАГОДА"), якою він користується станом на день звернення до суду із даним позовом. Строк дії договору до 22 квітня 2026 року. 22 вересня 2017 року відповідач 1 видав наказ, яким затвердив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства відповідачу 2 [PERSON] на території Житомирського району за межами населених пунктів Левківської сільської ради та надав йому у власність земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер 1822084100:05:000:0501). Масив земельної ділянки наданий у власність відповідачу 2 охоплює земельну ділянку позивача. Левківська сільська рада Житомирського району Житомирської області надала довідку про те, що не надавала погодження на розробку проектів землеустрою, щодо відведення земельних ділянок з метою надання їх у власність, як знаходяться в користуванні громадян для городництва. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України та ч. 1 ст. 319 ЦК України власнику належить, зокрема, право на власний розсуд розпоряджатися своїм майном. Органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина ч. 2 ст. 19 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від чинній на момент виникнення спірних правовідносин державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з нормативним правилом, регламентованим у частині другій ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає, що видане відповідачем 1 та оскаржуване позивачем рішення про надання у власність відповідачу 2 земельної ділянки прийнято передчасно та без дотримання визначеної законодавством процедури. Зокрема, відповідачем 1 не з`ясовано чи вільна така земельна ділянка в органу місцевого самоврядування. За наявності чинного та не ніким не скасованого договору оренди земельної ділянки наданої позивачу у користування оспорюваний наказ законним вважатись не може та підлягає скасуванню. Похідна позовна вимогами про скасування рішення про реєстрацію права власності за відповідачем 2 на спірну земельну ділянку судом задовольняється, оскільки здійснена на підставі незаконного рішення. Мало того, реєстрація права власності порушує права законного користувача майна, а отже така дія суперечить чинному законодавству. Суд відхиляє доводи відповідача 1 про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, як підставу для відмови у задоволенні позову, оскільки не вважає позивача таким, який пропустив такий строк. Так, надані на дослідження суду матеріали, що описані раніше, не свідчать про обізнаність позивача щодо порушення його прав оскаржуваним рішенням більш як три роки до дня звернення до суду із даним позовом. Інших доказів суду на дослідження не надавалось. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved