Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просить відібрати малолітню [PERSON] [INFO] від мати [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та стягнути аліменти на утримання доньки, які будуть перераховуватись на особистий рахунок дитини. Позов обґрунтовано тим, що відповідачка [PERSON] не в повній мірі займається вихованням доньки та не має впливу на неї. 06 листопада 2020 року мати [PERSON] повідомила директору школи, що її дитина не ночувала вдома. Зі слів матері, дівчина ввечері 05 листопада 2020 року втекла з дому та не виходила на зв`язок з сім`єю. Як виявилось, [PERSON] і раніше не ночувала вдома. На зауваження та прохання матері донька не реагувала. Дівчина свою поведінку пояснила тим, що вдома їй нудно та нецікаво. Пізніше стало відомо, що [PERSON] усю ніч перебувала у компанії підлітків з якими розпивала спирті напої. Дитина схильна до протиправної поведінки, не ночує вдома, мати підтримує контакт з класним керівником та реагує на зауваження, але належного результату немає. 14 листопада 2020 року стало відомо, що Одеським районним управлінням поліції №2 ГУНП в Одеській області розшукується [PERSON] , яка 13 листопада 2020 року пішла з дому. В той же день дівчину знайшли та повернули до матері. За інформацією [PERSON] з подругами гуляли по м. Біляївці, розпивали спиртні напої, а потім поїхали до с. Троїцьке Одеської області. Недостатній контроль з боку матері привів до того, що 22 травня 2021 року дитиною було скоєно дії суїцидального характеру. [PERSON] разом з неповнолітнім підлітком в стані алкогольного сп`яніння нанесли собі навмисне поранення на зап`ястя рук, чим свідомо викликали кровотечу та були госпіталізовані до лікарні. Родину взято під супровід, проведено роз`яснювальну роботу, мати попереджена про адміністративну відповідальність щодо неналежного виконання батьківських обов`язків та складений протокол про адміністративне правопорушення. 14 червня 2021 року за повідомленням матері до поліції, дитина знову було відсутня вдома чотири доби. Мати не може знайти порозуміння із донькою, дівчинка не слухається, вживає алкогольні напої, постійно не ночує вдома. Мати відмовилась забирати дитину додому, так як не може здійснювати контроль над поведінкою [PERSON] та просить посприяти у влаштуванні доньки до лікарні для проходження медичного обстеження, а у подальшому в державний заклад. В цей же день дитина була влаштована до КНП «Біляївська багатопрофільна лікарня» Біляївської міської ради. З метою захисту прав та законних інтересів дитини, слід відібрати дитину від матері без позбавлення батьківських прав та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] . Ухвалою суду від 16.02.2022 року було відкрито загальне позовне провадження (а.с.42). Прокурор Кирилін Є.Ю. в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с.53). Представник позивача в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с.51). Відповідачка в судове засідання не з`явилась але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю (а.с.52). Частинами 3, 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка є матір`ю [PERSON] [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 180 (а.с.12). Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , виданого Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №599 (а.с.15). [PERSON] також є матір`ю: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 12, 14). Згідно характеристики Біляївській ЗОШ І-ІІІ ступенів №2, Ліна учениця 8-А класу, навчається з першого класу. Має навчальні досягнення на середньому рівні. Навчається не в повну міру своїх сил, потребує постійного контролю, не виявляє зацікавленості до навчання. На уроках неактивна. Домашні завдання виконує невчасно, має багато пропусків без поважних причин. Вчителям постійно треба нагадувати про належну підготовку до уроків, на зауваження реагує з посмішкою. Підтримує товариські стосунки у класному колективі, але спілкується неохоче. Скритна, приховує свої думки, правила поведінки у школі виконує не завжди. Дитина схильна до протиправної поведінки, не ночує вдома, мати підтримує контакт з класним керівником та реагує на зауваження, але належного результату немає (а.с.16). Згідно доповідної від 11.12.2020р. №05-04/359, Адміністрація Біляївської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 довела до відома, що учениця 8-А класу - [PERSON] була відсутня чотири дні без поважної причини (а.с.18). Згідно доповідної від 30.04.2021р. №01-20/209, Адміністрація Біляївської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 довела до відома, що учениця 8-А класу - [PERSON] була відсутня п`ять днів без поважної причини (а.с.21). Акт обстеження житлово-побутових умов від 24.05.2021р. за адресою [ADDRESS] , житло знаходиться на 1 поверсі 1 поверхового будинку, складається з 2 кімнат житлових, коридору який служить кухнею, будинок електрифікований, водогін проведено до будинку, опалення пічне, житло винаймають. Умови проживання задовільні, в будинку чисто, затишно, побутова техніка та меблі, біля будку є земельна ділянка яка обробляється. Для виховання, розвитку та проживання дитини створено такі умови, [PERSON] з сестрою мешкають в окремій кімнаті, дівчата мають одне спільне ліжко, забезпечені одягом та харчуванням. Присутній стіл на кухні де діти роблять домашнє завдання. Стосунки, традиції сім`ї добрі, мати з донькою знаходять порозуміння між собою. Але періодично виникають конфліктні ситуації (а.с.25). З протоколу бесіді від 24.05.2021р. встановлено, що [PERSON] недостатньо контролювала свою доньку [PERSON] , що привило до того, що 22 травня 2021 року донькою було скоєно дії суїцидального характеру. [PERSON] разом з неповнолітнім підлітком в стані алкогольного сп`яніння нанесли собі навмисне поранення на зап`ястя рук, чим свідомо викликали кровотечу та були госпіталізовані до лікарні. Родину взято під супровід, проведено роз`яснювальну роботу, мати попереджена про адміністративну відповідальність щодо неналежного виконання батьківських обов`язків (а.с.26). Згідно рішення виконавчого комітету Біляївської міської ради від 10.09.2021р. №174 затверджено висновок про доцільність відібрання дитини [PERSON] [INFO] , від матері [PERSON] (а.с.7-9). З протоколу бесіди від 14 червня 2021 року за повідомленням матері [PERSON] до поліції, дитина знову було відсутня вдома чотири доби. Мати не може знайти порозуміння із донькою, дівчинка не слухається, вживає алкогольні напої, постійно не ночує вдома. Мати відмовилась забирати дитину додому, так як не може здійснювати контроль над поведінкою [PERSON] та просить посприяти у влаштуванні доньки до лікарні для проходження медичного обстеження, а у подальшому в державний заклад (а.с.27). Відповідно акту про факт передачі дитини від 01.07.2021р. [PERSON] була влаштована до КНП «Біляївської багатопрофільної лікарні» Біляївської міської ради (а.с.29). Відповідно до довідки Відділу освіти, культури, молоді та спорту Яськівської сільської ради від 02.09.2021р. №01-26/218 видана [PERSON] [INFO] в тому, що вона дійсно навчається в Троїцькому ЗЗСО І-ІІІ ступенів у 9-А класі (а.с.32). Відповідно до характеристики виданої на ученицю 9-А класу Троїцького ЗЗСО І-ІІІ ступенів [PERSON] в тому, що вона навчається з першого вересня 2021 року. Дівчина має хороший фізичний і розумовий розвиток, однак навчається не в повну міру своїх можливостей, має середній рівень навчальних досягнень. Ліна вміє висловлювати власну думку усно та письмово, доводити її при допомозі вчителя. У класі веде себе спокійно, врівноважено. За час навчання була присутня на уроках 12 днів. Коли приходить до школи, то сидить 1-3 уроки та йде до центру соціально-психологічної реабілітації дітей (а.с.33). Згідно характеристики вихованки Центру соціально-психологічної реабілітації дітей ССД Біляївської РДА Одеської області, [PERSON] [INFO] , за час перебування в центрі змінюється, деякі зміни вони спостерігають але ця дитина потребує постійного контролю з боку дорослих. Не можна сказати що дитина не виконує завдання які на неї покладено, вона відвідує навчальний заклад, щоденно готує домашні завдання, прибирає речі але це все вона робить під пильним наглядом і постійним контролем вихователів. Ліна легко піддається чужому впливу. Схильна до брехні (а.с.34). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами 1, 6 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У рішенні Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Крім того, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Відповідно до ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 ч.1 ст.164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком їх винної поведінки. При цьому суд зазначає, що відібрання дитини у відповідачки буде відповідати інтересам дитини і його слід здійснити без визначення конкретного терміну. Цей спосіб надасть можливість збереження сімейних стосунків між матір`ю та дитиною, та не позбавить відповідачку права в подальшому ставити питання про повернення дитини, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, враховуючи наданні для вивчення докази, суд вважає правильним відібрати неповнолітню [PERSON] від матері [PERSON] . При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину (ч.4 ст.170 СК України. У нормі ст.180 СК України, встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням ч.2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З наведеного вбачаються підстави для стягнення аліментів із відповідачки на утримання неповнолітньої дитини. Згідно ЗУ Про Державний бюджет України на 2022 рік (на час ухвалення рішення суду), прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років складає 2618,00 гр. Відтак, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про стягнення аліментів і присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] , на особистий рахунок дитини відкритий у відділенні Державного ощадного банку України, в твердій грошовій сумі в розмірі 2618,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду з позовом, а саме з 19.11.2021 року. Рішення щодо платежу по аліментах в межах одного місяця підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави 908,00 грн. судового збору.

Outcome: approved