Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем з 16 липня 2005 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом № 148. Від шлюбних відносин мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З березня 2020 року вони фактично припинили шлюбні відносини, живуть окремим життям, спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне проживання та примирення є неможливим, збереження сім`ї суперечить їх інтересам. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] .. В судове засідання позивач не з`явилась, однак надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згодна та просить розглянути справу без її участі. Відповідач також не з`явився у судове засідання, але надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на примирення не згоден та просить розглянути справу без його участі. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 16 липня 2005 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом № 148 (а.с. 11). Від шлюбних відносин мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4, 5). Шлюбне життя подружжя не склалося, протягом тривалого часу сторони живуть окремим життям, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що примирення та подальше спільне життя з відповідачем є неможливим, збереження сім`ї суперечить їх інтересам. На примирення сторони не згодні. Позивач просить суд розірвати шлюб, відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи позиції сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, так як подальше спільне життя та збереження сім`ї є недоцільним. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 24 січня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, прізвище після державної реєстрації шлюбу змінила дружина з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 11). Відповідач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем - [PERSON] , що зазначила у позовній заяві. Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved