Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

Заступник керівника Черкаської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Черкаської обласної ради, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває заклад охорони здоров`я, - Черкаської обласної ради, кошти в сумі 11 212,32 грн, які затрачено на лікування потерпілої [PERSON] . Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2021 року в справі № 712/13160/21, яка набрала законної сили 21 грудня 2021 року, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою, а кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито. У ході судового розгляду встановлено, що 20 жовтня 2021 року близько 17 години 10 хвилин водій [PERSON] , керуючи мотоциклом марки «Geon GN250», д.н.з. [NUMBER] , та рухаючись в місті Черкаси по вулиці Гагаріна, зі сторони узвозу Замковий у напрямку до узвозу Івана Франка, поблизу будинку № 1 по узвозу Івана Франка, проявив неуважність та порушив вимоги: п. 2.3.б) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Під час руху [PERSON] , керуючи мотоциклом «Geon GN250», д.н.з. [NUMBER] , на якому перебувала пасажирка [PERSON] , [INFO] , грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, рухаючись у місті Черкаси по вулиці Гагаріна зі сторони узвозу Замковий в напрямку до узвозу Івана Франка, поблизу будинку № 1 по узвозу Івана Франка, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб постійно контролювати рух, на ділянці проїзної частини з радіусом заокругленням здійснив наїзд на бордюр правого краю проїзної частини вулиці Гагаріна, після чого відбулося падіння мотоциклу на правий бік. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла [PERSON] відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/1012 від 29 листопада 2021 року отримала тілесні ушкодження: закритий перелом обох кісток правої гомілки, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Спричинення потерпілій тілесних ушкоджень середньої тяжкості відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СТ/96Е-21 від 29 листопада 2021 року знаходиться в причинному зв`язку з порушенням водієм мотоциклу «Geon GN250», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху України. З урахуванням наведеного, прокурор стверджує, що [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» 12 ліжко-днів з 20 жовтня 2021 року, виписана 01 листопада 2021 року. Згідно довідки, наданої КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради», на лікування [PERSON] витрачено 11 212 грн 32 коп. Отже, своїми протиправними діями [PERSON] завдав державі майнової шкоди на загальну суму 11 212 грн 32 коп. В обґрунтування підстав подання вказаного позову в інтересах держави прокурор зазначив, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Статтею 56 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурор вказує, що дана позовна заява подана як захід прокурорського реагування з метою захисту інтересів держави в особі Черкаської обласної ради, оскільки понесені лікувальним закладом витрати на лікування потерпілої у кримінальному провадженні відшкодовані не були, що негативно вплинуло на фінансовий стан органу та спричинило збитки державі. Кошти державного бюджету України та місцевих бюджетів, асигновані на охорону здоров`я, використовуються для забезпечення населенню гарантованого рівня медичної допомоги, фінансування державних цільових і місцевих програм щодо охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень з цих питань. КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» є закладом охорони здоров`я, який фінансується з обласного бюджету, являється неприбутковим багатопрофільним лікувально-діагностичним закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги дитячому населенню Черкаської області та іншим особам дитячого віку в порядку і на умовах, встановлених законодавством України та Статутом. Ненадходження коштів до відповідного бюджету призводить до порушень діяльності лікувального закладу щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави. Крім того, прокурор зауважує, що предметом позовних вимог є відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину, що, на його думку, свідчить про порушення економічних інтересів КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» та ускладнює належну реалізацію ним функцій держави щодо державної політики в галузі охорони здоров`я, оскільки кошти, виділені з бюджету на вказані цілі, залишаються до цього часу не відшкодовані в судовому порядку, що згідно із ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» потребує втручання органів прокуратури, шляхом подання позовної заяви. Оскільки Черкаська обласна рада не звернулася самостійно до суду із позовом про відшкодування понесених закладом охорони здоров`я витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, прокурор вважає, що вона неналежно здійснює захист інтересів держави, а тому у прокурора виникає право на звернення із позовною заявою до суду на захист державних інтересів, так як вказана бездіяльність призводить до ненадходження коштів до бюджету. Відтак, прокурор просить суд стягнути з [PERSON] на користь органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває заклад охорони здоров`я, - Черкаської обласної ради, кошти в сумі 11 212,32 грн, які затрачено на лікування потерпілої [PERSON] . Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 21 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін 31 березня 2022 року за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову /а.с.48-50/. 31 березня 2022 року у зв`язку з відсутністю у суду відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення розгляду справу, судове засідання відкладено до 04 травня 2022 року. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи, призначеного на 04 травня 2022 року. Зокрема, відповідача було повідомлено про вказаний позов, шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцем його реєстрації. Крім того, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, а також копію позовної заяви з додатками відповідач отримав безпосередньо у приміщенні суду, про що написав відповідну розписку. 02 травня 2022 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про визнання позовних вимог, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] визнає позовні вимоги заступника керівника Черкаської окружної прокуратури у частині стягнення з нього на користь Черкаської обласної ради коштів у сумі 11 212,32 грн, які затрачено на лікування потерпілої [PERSON] , у зв`язку з чим просить застосувати ст. 142 ЦПК України та зменшити на 50 відсотків суму судового збору, що підлягає стягненню з нього, як з відповідача. В ухвалі про відкриття провадження у справі сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2021 року в справі № 712/13160/21, яка набрала законної сили 21 грудня 2021 року, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою, а кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито /а.с. 11-12/. Зі змісту вказаної ухвали суду вбачається, що 20 жовтня 2021 року близько 17 години 10 хвилин [PERSON] , керуючи мотоциклом марки «Geon GN250», д.н.з. [NUMBER] , та рухаючись в місті Черкаси по вулиці Гагаріна, зі сторони узвозу Замковий в напрямку до узвозу Івана Франка, поблизу будинку № 1 по узвозу Івана Франка, проявив неуважність та порушив вимоги: - п. 2.3.б) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; - п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Під час руху він, керуючи мотоциклом «Geon GN250», д.н.з. [NUMBER] , на якому перебувала пасажирка [PERSON] , [INFO] , грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, рухаючись в місті Черкаси по вулиці Гагаріна, зі сторони узвозу Замковий в напрямку до узвозу Івана Франка, поблизу будинку № 1 по узвозу Івана Франка, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб постійно контролювати рух, на ділянці проїзної частини з радіусом заокругленням здійснив наїзд на бордюр правого краю проїзної частини вулиці Гагаріна, після чого відбулося падіння мотоциклу на правий бік. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла [PERSON] , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/1012 від 29 листопада 2021 року, отримала тілесні ушкодження: закритий перелом обох кісток правої гомілки, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Спричинення потерпілій тілесних ушкоджень середньої тяжкості знаходиться в причинному зв`язку, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СТ/96Е-21 від 29 листопада 2021 року, з порушенням водієм мотоциклу «Geon GN250», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху України /а.с. 11-12, 14/. З повідомлення директора КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» Кондрацького М.І. № 02/01-14 від 04 січня 2022 року вбачається, що [PERSON] 20 жовтня 2021 року поступила в ортопедо-травматологічне відділення, а виписана 01 листопада 2021 року. Всього [PERSON] перебувала на лікуванні 12 ліжко-днів. Фактичні витрати на її стаціонарне лікування становлять 11 212 грн 32 коп., та складаються з: фактичні ліжко дні: жовтень 2021 року та листопад 2021 року - 6 371 грн 00 коп.; вартість одного ліжко-дня - 934 грн 36 коп.; ліжко-дні перебування у жовтні - 11 днів; ліжко-дні перебування у листопаді - 1 день; вартість лікування за жовтень 2021 року - 10 277 грн 96 коп.; вартість лікування за листопад 2021 року - 934 грн 36 коп. /а.с.16/. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Питання про відшкодування шкоди регламентовані нормами Глави 82 Цивільного кодексу України «Відшкодування шкоди». Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені частиною 1 статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 ЦК України). За змістом частин 1, 3 статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року затверджено «Порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», яким встановлено, що згідно із статтею 1206 Цивільного кодексу України кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. Сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Відповідно до наявної у матеріалах справи копії статуту КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради», затвердженого головою Черкаської обласної ради А. Підгорним, дане підприємство створене за рішенням Черкаської обласної ради № 24-19/VII від 07 вересня 2018 року «Про реорганізацію КОМУНАЛЬНОГО ЗАКЛАДУ "ЧЕРКАСЬКА ОБЛАСНА ДИТЯЧА ЛІКАРНЯ» ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ» шляхом перетворення (реорганізації) комунального закладу «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» у Підприємство /а.с. 17-35/. Згідно з п. 13 розділу «Мета та предмет діяльності» статуту КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради», основною метою діяльності Підприємства є забезпечення плановою та екстреною невідкладною третинною (високоспеціалізованою), частково вторинною екстреною невідкладною (спеціалізованою) медичною допомогою дитячого населення, що постійно проживає (перебуває) на території Черкаської області, віком від 0 до 18 років, відповідно до профілізації ліжкового фонду та спеціалізації лікарів, стаціонарною та амбулаторно-поліклінічною (консультативною - поліклініка; невідкладною - травмпункт ортопедо-травматологічного відділення) згідно з направленнями закладів охорони здоров`я вторинного рівня надання медичної допомоги, тощо /а.с. 19/. Отже, з матеріалів справи вбачається, що потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини [PERSON] , який керував мотоциклом марки «Geon GN250», д.н.з. [NUMBER] . Провадження у відповідному кримінальному провадженні закрито у зв`язку з примиренням потерпілої з обвинуваченим. При цьому, судом установлено, що [PERSON] у період з 20 жовтня 2021 року по 01 листопада 2021 року перебувала на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради», а саме перебувала на лікуванні 12 ліжко-днів. Фактичні витрати на стаціонарне лікування становлять 11 212 грн 32 коп. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» понесла витрати на лікування потерпілої [PERSON] , [INFO] , яка отримала тілесні ушкодження у зв`язку з вчиненням [PERSON] , [INFO] , кримінально караного діяння. Щодо представництва прокурором інтересів держави, суд зазначає, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Положення пункту 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру». Так, відповідно до частин 3, 4 статті 56 Цивільного процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Згідно зі статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави". У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.99 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини). Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, від 08 лютого 2019 року у справі № 915/20/18. Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. рішення у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, від 15 січня 2009 року, пункт 35). Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 уточнила свої висновки, зроблені у постановах: від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18, від 16 квітня 2019 у справах № 910/3486/18 та № 925/650/18, від 17 та 18 квітня 2019 року у справах № 923/560/18 та № 913/299/18, відповідно, від 13 травня 2019 року у справі № 915/242/18; Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 0440/6738/18, вказавши, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. При цьому, прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави. Сам факт неподання органом місцевого самоврядування позову, який би відповідав вимогам процесуального законодавства, та відповідно, мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства і практиці ЄСПЛ. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 645/7199/18. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Зі змісту запиту заступника керівника Черкаської окружної прокуратури Тараненка В.О. № 159-93вих22 від 11 січня 2022 року вбачається, що прокурор звертався до Черкаської обласної ради щодо необхідності вжиття заходів представницького характеру, спрямованих на відшкодування витрат закладу охорони здоров`я, що перебуває в управлінні обласної ради /а.с. 36/. З листа Черкаської обласної ради № 01-31/48 від 13 січня 2022 року встановлено, що даний орган не планує звертатися до суду /а.с. 37/. Витрати, які з вини відповідача здійснені КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» на стаціонарне лікування потерпілої від злочину, негативно впливають на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі охорони здоров`я і забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій. Наведені обставини, на думку суду, дають право Черкаській окружній прокуратурі вживати заходи представницького характеру на захист інтересів держави в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Відтак, за обставинами спору суд визнає, що участь прокурора у цій справі є виправданою, відповідає інтересам держави, спрямована на захист майнових інтересів держави та не порушує принцип рівності сторін. Згідно із частинами 1,4 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до частин 5,6 статті 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Таким чином, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийняте судом. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши вищевказані докази у справі в їх сукупності та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, об`єктивності, розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває заклад охорони здоров`я, - Черкаської обласної ради, підлягають стягненню кошти в розмірі 11 212, 32 грн, які затрачено на лікування потерпілої [PERSON] . Оскільки прокурор на підставі пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з вказаним позовом звільнений від сплати судового збору, розмір якого становить 2 481 грн 00 коп., а також у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, в порядку частини 6 статті 141 ЦПК України та частини 1 статті 142 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави 50 % судового збору, який мав бути сплачений позивачем при зверненні до суду з даною позовною заявою, що становить 1 240 грн 50 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved