Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів Головного управління\~держгеокадастру у\~Чернівецькій області,\~Головного управління\~Державної казначейської\~служби України\~у Чернівецькій\~області про\~відшкодування моральної\~шкодипосилаючись на те, що вона 31.07.2020 року надіслала\~на адресу\~Головного управління\~держгеокадастру у\~Чернівецькій області\~заяву про\~надання дозволу\~на розробку\~документації із\~землеустрою та\~передачу земельної\~ділянки сільськогосподарського\~призначення у\~власність.\~Однак відповідачем\~Головним управлінням\~держгеокадастру у\~Чернівецькій області\~було прийнято\~рішення про\~відмову у\~наданні дозволу\~на розробку\~проекту землеустрою\~щодо відведення\~у власність\~даної земельної\~ділянки з підстав: невідповідності положень частини 6 статті 118 Земельного кодексу України. Рішенням Чернівецького\~окружного адміністративного\~суду від\~29.01.2021\~року,\~по справі\~№600/1643/20-а,\~її адміністративний\~позов до\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Чернівецькій області\~про визнання\~протиправним та\~скасування індивідуального\~акту -\~задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління держгеокадастру у Чернівецькій області від 04.09.2020 року №24-2502/14-20-сг про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої за межами с. Глибочок, Великокучурівської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області, орієнтовний розмір земельної ділянки 0,25 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства з підстав невідповідності положень ч. 6 ст. 118 Земельного Кодексу України. 26.04.2021\~року нею\~подано до\~Головного управління\~держгеокадастру у\~Чернівецькій області\~заяву про\~надання дозволу\~на розробку\~документації із\~землеустрою та\~передачу земельної\~ділянки сільськогосподарського\~призначення у\~власність.\~Однак відповідачем\~Головним управлінням\~держгеокадастру у\~Чернівецькій області\~було прийнято\~рішення про\~відмову у\~наданні дозволу\~на розробку\~проекту землеустрою\~щодо відведення\~у власність\~даної земельної\~ділянки з підстав: невідповідності положень частини 7 статті 118 Земельного кодексу України. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.12.2021 року по справі №600/2485/21-а її адміністративний позов до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 17 травня 2021 року №24-347/14-21-СГ про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої за межами с. Глибочок, Великокучурівської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області, орієнтовний розмір земельної ділянки 0,25 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області вирішити питання, викладене нею у заяві від 26 квітня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. Вимоги про відшкодування моральної шкоди вона пов`язує з незаконними та протиправними рішеннями органу державної влади, які мають умисний та системний характер. Тривала боротьба на захист прав виснажує її, адже вона є особою похилого віку, страждає на ряд важких захворювань, що істотно підсилює ступінь моральних страждань, все це викликає у неї психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення, викликає розчарування у результаті такої триваючої ситуації невизначеності. А тому просила стягнути з Головного управління держгеокадастру у Чернівецькій області на її користь моральну шкоду в сумі 257520\~грн. та зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області здійснити безспірне списання коштів у сумі 257520 грн., з рахунків розпорядника бюджетних коштів Головного управління держгеокадастру у Чернівецькій області на її користь в якості відшкодування моральної (немайнової) шкоди завданої незаконними рішеннями органу державної влади. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, представник надав суду клопотання, в якому просив розглянути справу в його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Головного управління держгеокадастру у Чернівецькій області в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, просив розглянути справу в його відсутності. Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області з заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою та передачу земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність. Відповідно до відповіді на запит Великокучурівської сільської ради №791 від 07.05.2021 року [PERSON] право безоплатної приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не використала. На даний час безперешкодно може користуватись земельними ділянками, які згідно облікових даних перебувають у її користуванні (а.с. 11). Згідно з довідкою виданою старостою Снячівського старостинського округу Великокучурівської сільської ради, Чернівецького району, Чернівецької області від 05.05.2021 року [PERSON] не використала право безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по Снячівському старостинському окрузі. Згідно запису в погосподарській книзі Снячівського старостинського округу №1 номер об`єкта №0011-1, земельною ділянкою користується з 2000 року (а.с.13). Відповідно до довідки Снячівського старостинського округу №317 від 11.05.2021 року у [PERSON] немає заборгованості по земельному податку з фізичних осіб (а.с. 12). 31.07.2020 року [PERSON] надіслала на адресу Головного управління держгеокадастру у Чернівецькій області заяву про надання дозволу на розробку документації із землеустрою та передачу земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність. Наказом Головного управління держгеокадастру у Чернівецькій області від 04.09.2020 року №24-2502/14-20-сг «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою» [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої за межами с. Глибочок, Великокучурівської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області, орієнтовний розмір земельної ділянки 0,25 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства з підстав невідповідності положень частини 6 ст. 118 Земельного кодексу України (а.с. 50). Рішенням Чернівецького\~окружного адміністративного\~суду від\~29.01.2021\~року,\~по справі\~№ 600/1643/20-а,\~адміністративний позов\~ [PERSON] ,\~до Головного\~управління Держгеокадастру\~у Чернівецькій\~області про\~визнання протиправним\~та скасування\~індивідуального акту,\~-\~задоволено.Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління держгеокадастру у Чернівецькій області від 04.09.2020 року №24-2502/14-20-сг про відмову [PERSON] , у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої за межами с. Глибочок, Великокучурівської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області, орієнтовний розмір земельної ділянки 0,25 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства з підстав невідповідності положень ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України (а.с.7-10). 26.04.2021 року позивачкою подано до Головного управління держгеокадастру у Чернівецькій області заяву про надання дозволу на розробку документації із землеустрою та передачу земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність. Головне управління держгеокадастру у Чернівецькій області прийняло рішення у формі наказу від 17.05.2021 року № 24-347/14-21-сг про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої за межами с.Глибочок, Великокучурівської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області, орієнтовний розмір земельної ділянки 0,25 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства з таких підстав: невідповідність положень частини 7 статті 118 Земельного кодексу України (а.с. 51). Рішенням Чернівецького\~окружного адміністративного\~суду від\~30.12.2021\~року по\~справі №\~600/2485/21-а\~адміністративний позов\~ [PERSON] \~до Головного\~управління Держгеокадастру\~у Чернівецькій\~області про\~визнання протиправним\~та скасування\~наказу,\~зобов`язання\~вчинити дії\~задоволено повністю.Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 17 травня 2021 року №24-347/14-21-СГ про відмову [PERSON] у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої за межами с. Глибочок, Великокучурівської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області, орієнтовний розмір земельної ділянки 0,25 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області вирішити питання, викладене [PERSON] , у заяві від 26 квітня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні (а.с. 18-21). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, рішення Чернівецького\~окружного адміністративного\~суду від\~29.01.2021\~року,\~по справі\~№ 600/1643/20-а\~та рішення\~Чернівецького окружного\~адміністративного суду\~від 30.12.2021\~року по\~справі №\~600/2485/21-ав даному випадку мають преюдиціальне значення, факти незаконної бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області підтверджені рішеннями суду та не підлягають доведенню. В пунктах 48-50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі №216/3521/16-ц зроблено висновок, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами та доповненнями), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.12.2018 року у справі №640/14909/16-ц, від 04.03.2019 року у справі №295/443/17, від 08.05.2019 року у справі №233/3464/17. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Згідно з ч.1\~ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Статті 1173 та 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, як правило, є відповідне судове рішення, що набрало законної сили. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Як зазначила позивачка у позовній заяві, їй була спричинена моральна шкода, у зв`язку з тривалою боротьбою за захист своїх прав, адже вона є особою похилого віку, страждає на ряд важких захворювань, що істотно підсилює ступінь моральних страждань. Все це викликає у неї психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення, викликає розчарування у результаті триваючої ситуації невизначеності. У практиці Європейського Суду з прав людини береться до уваги різні обставини, що спричинили заподіяння моральної шкоди, зокрема, незручності, викликані негативним впливом на здоров`я; стурбованість і тривога через те, що ситуація триває довго (рішення ЄСПЛ у справі «Лопес Остра проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року); психічне напруження (рішення ЄСПЛ у справі «Цимерман і Штайнерн проти Швейцарської Конфедерації» від 13 липня 1983 року); розчарування (рішення ЄСПЛ у справі «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року) тощо. Відповідно до консультативного висновку\~лікаря -\~доцента [PERSON] ,\~при обласній\~консультативній поліклініці\~від 31.05.2018р.,\~у [PERSON] \~встановлено наступний\~діагноз: Осн.)\~Стенокардія напруги.\~Екстрасистоілчна аритмія; Суп.) вторинна артеріальна гіпертензія на тлі цукрового діабету 2 типу (а.с. 15). Проте даний доказ не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки не доводить причинно-наслідкового зв`язку обставин із діями чи бездіяльністю саме відповідачів по справі. Пунктом 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року визначено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі статті 56 Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (п. 64, заява N 40450/04, від 15.10.2009 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Суд зазначає, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12.07.2007 року). Завдану моральну шкоду позивачка оцінює в розмірі 257520 грн. Разом з тим, з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачкою у розмірі 37784 грн., є завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, має на меті, як компенсацію потерпілому завданих збитків, так і запобігання вчинення суб`єктом владних повноважень такого у майбутньому, зокрема, шляхом здійснення превентивних заходів для удосконалення виконання своїх функцій, спрямованих на інтереси людини. Суд вважає, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Статтею 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином,\~враховуючи вищевикладене\~та оцінюючи\~належність,\~допустимість кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~розглянувши справу\~в межах\~заявлених вимог,\~а також\~враховуючи,\~вік позивачки,\~суть спірних\~правовідносин,\~що позивачкою\~доведено неправомірність\~дій Головного\~управління держгеокадастру\~у Чернівецькій\~області відносно\~неї,\~що полягали\~у відмовах\~у наданні\~дозволу на\~розробку проекту\~землеустрою щодо\~відведення у\~власність земельної\~ділянки від\~04.09.2020\~року та\~від 17.05.2021\~року, виходячи із\~засад розумності,\~справедливості та\~співмірності,\~суд приходить\~до висновку,\~що грошова\~сума у\~розмірі 5000\~грн.\~є відповідною\~і достатньою\~грошовою компенсацією\~за завдану\~відповідачем позивачці\~моральну шкоду,\~а тому\~з відповідача Головного управління\~держгеокадастру у\~Чернівецькій області на користь позивачки [PERSON] необхідно стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн., задовольнивши частково позовні вимоги. Що ж стосується позовної вимоги зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області здійснити безспірне списання коштів, то необхідно зазначити таке. Відповідно до пункту 4 Положення про ДКС України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є ДКС України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Питання виконання рішень про стягнення коштів з державного органу регулюється Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 (далі Порядок №845). Пунктом 1 Порядку №845 чітко передбачено, що даний порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, тобто Порядок №845 регулює механізм примусового виконання рішень, які віднесені до категорії рішень про стягнення коштів. Слід також зазначити, що держава бере участь у справі, як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі №242/4741/16-ц. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області самостійно здійснюють стягнення на підставі рішення суду. Позивачкою не надано жодних доказів вини органів Казначейства чи підстав вважати, що списання коштів в установленому законодавством України порядку не здійсниться в майбутньому. Суд вважає, що оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору на підставі п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» при подачі позовної заяви до суду, тому судові витрати у даній справі підлягають стягненню з Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області на користь держави в сумі 2481 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial