Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

Позивач 15 грудня 2021 року звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, АТ КБ «Приватбанк», Подільський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від відповідача до суду надійшов відзив, у задоволенні позову просять відмовити. Від третіх осіб надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] стало відомо, що старшим державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Архипенко Юлією Василівною було відкрито виконавче провадження №67335122 з примусового виконання виконавчого напису №1462 від 21.05.2019 року виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною. Зі змісту постанови, позивачу стало відомо, що у провадженні Державного виконавця перебуває виконавче провадження про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .. Позивач не погоджується із виконавчим написом №1462 від 21.05.2019 вчиненим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною у зв`язку із грубим порушенням Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 р. У Виконавчому написі від 20 травня 2021 року зазначено, що приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна на підставі статті 34, ч. 1 п. 19, ст..ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат», та пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, запропонувала звернути стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 18.05.2005 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Медведєвою В.І. за реєстровим №2386, передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк» (код 14360570), яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, нотаріус запропонувала задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк» у розмірі: -Заборгованість за кредитом 14772,26 долари США -Заборгованість за відсотками 12344,96 долари США -Комісія 2346,09 доларів США -Пеня 19524,37 долари США що всього становить 48987доларів США 68 центів. Витрати. Пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3500,00 грн. Строк, за який провадиться стягнення, - тринадцять років дев`ять місяців двадцять один день, а саме з 18.05.2005 року по 11.03.2019 року. Суд вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з таких підстав. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, (надалі за текстом Перелік). Відповідно до ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.2 ПЕРЕЛІКУ, Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто, нотаріус при вчиненні виконавчого напису має перевірити: безспірність заборгованості та той факт, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, має бути оригінал договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків його погашення. Нотаріусом не дотримані вимоги зазначені в 2 ПЕРЕЛІКУ, та в ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», що підтверджується наступним. Щодо наявності спору за заборгованістю за договором на якому вчинено виконавчий напис суд приходить до наступних висновків. Згідно із Додатковою угодою №1від 02.08.2005 до Кредитного договору №PLKPGK08003502 від 18.05.2005 погашення заборгованості здійснюється окремими платежами в рівних частинах по 125,00 доларів США. Отже, право вимоги у АТ КБ «Приватбанк» по кожному платежу виникає окремо. Крім того, встановлений Банком строк кредитування по 16 травня 2025 року, було змінено після подання до Ленінського районного суду м. Полтави в червні 2007 року позову до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог Банк зокрема посилався на ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2008 року у справі за позовом ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та виселення, та зустрічним позовом [PERSON] до ЗАТ КБ «ПриватБанк» про відшкодування майнової та моральної шкоди, яке набрало законної сили 08 грудня 2008 року, встановлено відсутність заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 13 лютого 2008 року. У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційного банку «ПриватБанк» звернулося повторно до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартири загальною площею 71,60 кв. м, житловою площею 46,70 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , у рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 18 травня 2005 року, а також виселення відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вищевказаній квартирі. В обґрунтування позовних вимог Банк посилався зокрема на ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2015 року в задоволенні первісного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] задоволено. Визнано припиненим кредитний договір від 18 травня 2005 року, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк». Визнано припиненим договір іпотеки від 18 травня 2005 року, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з припиненням основного зобов`язання за кредитним договором від 18 травня 2005 року. Зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» виключити з відповідних державних реєстрів запис про обтяження нерухомого майна та заборони його відчуження, а саме: квартири за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути [PERSON] оригінали правовстановлюючих документів: договір купівлі-продажу від 18 травня 2005 року посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Медвєдєвою В. І. та технічний паспорт на квартиру. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 28 вересня 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2015 року скасовано. Провадження у\~справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] , Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та виселення в частині заборгованості позичальника [PERSON] за кредитним договором № PLKPGK08003502 від 18 травня 2005 року станом на 13 лютого 2008 року закрито.\~В іншій\~частині ухвалено\~нове рішення\~про відмову\~в первісному\~позові ПАТ\~КБ «ПриватБанк»\~до [PERSON] \~ [PERSON] ,\~Управління Державної\~міграційної служби\~України в\~Полтавській області\~про звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки\~в рахунок\~погашення заборгованості\~за кредитним\~договором та\~виселення та\~зустрічному позові\~ [PERSON] \~до ПАТ\~КБ «ПриватБанк»\~при визнання\~припиненими кредитного\~договору та\~договору іпотеки,\~зобов`язання\~вчинити певні\~дії,\~за недоведеністю. Постановою Верховного Суду від 31 липня 2019 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишено без задоволення, рішення Апеляційного суду Полтавської області від 28 вересня 2016 року залишити без змін. Верховний Суд зауважив, що судом апеляційної інстанції встановлено недоведеність ПАТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог, відтак обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції про відмову в первісному позові. Як вбачається із тексту Виконавчого напису стягнення заборгованості за кредитним договором проводиться за період з 18.05.2005 року по 11.03.2019 року, яка включає в себе прострочену заборгованість за весь період користування кредитними коштами, пеню, комісію. Таким чином, враховуючи вище викладене можна зробити наступні висновки: - Враховуючи положення ч. 2 ст. 1050 ЦК України, і той факт, що Позивач звертався до Ленінського районного суду м. Полтави із позовом про дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором із [PERSON] ще у червні 2007 року, відтак, АТ КБ «Приватбанк» змінило строк виконання основного зобов`язання за Кредитним договором - АТ КБ «Приватбанк» втратило право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами починаючи з червня 2007 року. пеню та комісію. Відповідно до п. 6.3 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, вчинення виконавчого напису за договором позики здійснюється з урахуванням вимог статті 1050 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Таким чином, Позивач вважає, що АТ КБ «Приватбанк» не мало права подавати приватному нотаріусу інформацію про стягнення кредитних коштів, які були нараховані після зміни встановленого строку кредитування. Водночас, у пунктах 53, 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 (Провадження № 14-10 цс 18) визначено, що, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» не мало права подавати приватному нотаріусу інформацію про стягнення відсотків за кредитним договором. Відтак, можна прийти до висновку, що при вчиненні спірного виконавчого напису, було порушено імперативні вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з тим, що з дня виникнення права вимоги про звернення стягнення на нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості [PERSON] минуло більше трьох років Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Крім того суд зазначає наступне. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду України по справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року; постанові Верховного Суду по справі №761/32388/13-ц /провадження № 61-3251св18/ від 12 квітня 2018 року, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 2 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18), які в силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, є обов`язковими для врахування при виборі і застосуванні відповідних норм права. Таким чином, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Як вже зазначалося, АТ КБ «Приватбанк» зверталося до [PERSON] із позовами про звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом 21.05.2019 року. в той час, як на розгляді Верховного Суду перебувала касаційна скарга Банку по справі №553/1325/14-ц (провадження 61-10357св18). Як було встановлено судом апеляційної інстанції та залишено без змін судом касаційної інстанції, АТ КБ «Приватбанк» не довів своїх вимог в частині розміру заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого, в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено. Розмір заборгованості за кредитним договором, який АТ КБ «Приватбанк» здійснювало в межах справ №2-92/08 та №553/1325/14-ц є тотожнім розміру заборгованості вказаному у спірному виконавчому написі. Таким чином, можна прийти до обґрунтованого висновку, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1462 від 21.05.2019 року вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, який перебуває на примусовому виконанні старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Архипенко Юлії Василівни. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вказаний виконавчий напис суперечить чинному законодавству, і відповідно є таким, що не підлягає виконанню, а позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Щодо розподілу судових витрат судом встановлено наступні обставини. Згідно із ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. 01.12.2021 року між [PERSON] , як Клієнтом, з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] , як адвокатами, з іншої сторони, було укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до п.1.1 та п. 1.2 даного Договору, клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе доручення клієнта надати йому правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором. Клієнт зобов`язується сплатити гонорар за дії адвокатського бюро по надання правової допомоги, а також фактичні витрати, пов`язані з виконанням дорученням. Згідно із ч.1. ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2. ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до п.5.1. Договору, гонорар є формою винагороди Адвоката за здійснення, представництва та надання інших видів правової допомоги Клієнту. Згідно із п.3.2. Договору, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються даним договором договорі про надання правової допомоги або додатковою угодою до даного договору. Пунктом 3.3. Договору, визначено перелік послуг та їх вартість. Адвокатами Сліпченко Ю.А., Голяніщевим Д.Ю. станом на 08.12.2021 року виконано ряд послуг за Договором, на загальну суму 5000 грн. Відповідно до п. 3.7 Договору, правова допомога вважаються наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується Сторонами. Таким чином, позивач, станом на дату подачі позову, поніс наступні судові витрати: -908 грн. 00 коп. (судовий збір за подання позову) -454 грн. 00 коп. (судовий збір за подання заяви про забезпечення позову) -5000 гривень 00 коп. (витрати на професійну правничу допомогу відповідно до звіту про роботу адвоката). Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову, то і судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved