Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

У зв`язку з тим, що 19 серпня 2021 року його було звільнено із займаної посади юриста КП "Міжнародний аеропорт Рівне" на підставі п.3 ст.38 КЗпП України (у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю), на день звільнення заборгованість по заробітній платі перед ним становила 48285,06 грн., і така заборгованість була погашена лише 22 вересня 2021 року, позивач звернувся з даним позовом до суду і просить стягнути з відповідача середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 13311,46 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати зарплати в сумі 537,86 грн., а всього 13849,32 грн. та стягнути понесені судові витрати. В ході розгляду справи від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, яку він мотивував тим, що при розрахунку суми середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні була допущена помилка, а тому він додав новий розрахунок і просить стягнути з відповідача середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 6730,72 грн., а в решті викладеного в позовній заяві його позиція є незмінною. Тобто просить стягнути 7268,58 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про слухання справи своєчасно і належним чином, подав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, оскільки він перебуває на військовій службі згідно з Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" № 69/2022 від 24.02.2022 року, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. В разі неявки в судове засідання відповідача не заперечив проти слухання справи у його відсутності та ухвалення заочного рішення. Представник відповідача КП "Міжнародний аеропорт Рівне" Олійник В. в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про слухання справи своєчасно і належним чином. Причину неявки суду не повідомив і від нього не надходило клопотань про відкладення розгляду справи чи слухання справи у його відсутності. У поданому до суду відзиві на позовну заяву він позовні вимоги не визнавав і просив відмовити в задоволенні позову, вказував, що згідно з наказом ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне" про припинення трудового договору (контракту) № 67-к від 19.08.2021 року за порушення роботодавцем стосовно позивача вимог законодавства про працю, яке полягало у затримках виплати заробітної плати, на підставі ст.44 КЗпП України [PERSON] нарахована і надалі виплачена вихідна допомога у розмірі трьох середніх заробітних плат, що складає 16680,20 грн. Таким чином, відповідачем на користь позивача було здійснено компенсаторну виплату після його звільнення у розмірі трьох середніх заробітних плат за недотримання по відношенню до нього законодавства про працю в частині своєчасності виплати заробітної плати, а тому додаткове стягнення з ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне" компенсації втрат частини доходів у вигляді середнього заробітку, яких вимагає позивач йому виплатити, є несправедливим, оскільки йде мова про фактичну подвійну відповідальність роботодавця. Крім того, вказує, що в позовній заяві позивач зробив неправильний розрахунок середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати. З врахуванням наведених вище обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних у матеріалах справи документів, а у зв`язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення, проти чого позивач [PERSON] не заперечив, вказавши про це у своїй заяві. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач [PERSON] працював на посаді юриста в ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне" і на підставі наказу № 67-К від 19 серпня 2021 року був звільнений із займаної посади на підставі п.3 ст.38 КЗпП України (у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю) із виплатою йому вихідної допомоги внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю (ч.3 ст.38 КЗпП України) у розмірі тримісячного середнього заробітку. Як вбачається із довідки ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне" № 438 від 25 серпня 2021 року, [PERSON] дійсно працював в ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне" і заборгованість перед ним по заробітній платі становить 48285,06 грн. Згідно виписки по картковому рахунку АТ "Ощадбанк", [PERSON] була виплачена заборгованість в сумі 48285,06 грн. 22 вересня 2021 року. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Як передбачено ч.1 ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується довідкою про заборгованість по заробітній платі, яка видана [PERSON] , відповідач ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне", в порушення вимог ст.ст.47, 116 КЗпП України, у день звільнення [PERSON] , не виплатив останньому всіх сум, що належать йому від підприємства і станом на 25 серпня 2021 року була наявна заборгованість в сумі 48285,06 грн. Із роз`яснень, викладених у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року, не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затриманням розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Таким чином, суд прийшов до висновку, що оскільки з вини відповідача позивачу не виплачено при звільнені всіх сум у строки, визначені ст.116 КЗпП України, останній вправі згідно ст.117 КЗпП України вимагати стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 19 серпня 2021 року по 22 вересня 2021 року. Відповідно до п.21 постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 року при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України №100 від 08.02.1995 року. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Позивачем [PERSON] в заяві про зменшення розміру позовних вимог було надано суду розрахунок, згідно якого сума середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні становить 6730,72 грн. Вказаний розрахунок у суду не викликає сумніву, а тому така сума підлягає стягненню з відповідача. У відповідності до ст.1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Статтею 2 вказаного Закону визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Разом із тим ст.34 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" у справах, пов`язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв`язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст.34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення. Конституційний Суд України у справі щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 зазначив, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців. З поданого позивачем [PERSON] розрахунку, вбачається, що розмір компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати становить 537,86 грн. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне"на користь позивача [PERSON] слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 6730,72 грн., компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати у розмірі 537,86 гривень. Суд не може прийняти до уваги доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву про те, що ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне" виплатив [PERSON] три середні заробітні плати за відповідні порушення законодавства про працю, а тому стягнення з відповідача компенсації втрат частини доходів у вигляді середнього заробітку є несправедливим, так як іде мова про фактичну подвійну відповідальність роботодавця, виходячи із того, що виплата такої вихідної допомоги працівнику при звільненні прямо передбачена ст.44 КЗпП України і не звільняє роботодавця від відповідальності за затримку розрахунку при звільненні. В зв`язку з задоволенням позову, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судові витрати, а саме: судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved