Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Держави Україна, в особі Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову вказує, що він звертався до Головного управління Національної поліції в Черкаській області із запитом про надання публічної інформації, а саме: інформації про кількість комісій (поліцейських комісій), які проводили співбесіди при відборі кандидатів до патрульної поліції в м. Черкаси у 2015 році та їх персональний склад в кожній комісії із зазначенням прізвища, ім`я та по-батькові; повідомити, яка комісія (поліцейська комісія) проводила з ним співбесіду при відборі його, як кандидата патрульної поліції в м. Черкаси у 2015 році. Оскільки відповідач не надав йому відповіді на вказане звернення, тому він оскаржив дану бездіяльність до Черкаського окружного адміністративного суду. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04.04.2020 року у справі №580/830/20 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо неповідомлення його [PERSON] про направлення його запиту від 11.02.2020 року за належністю до Управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП, а також визнано бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо не направлення за належністю його [PERSON] запиту від 11.02.2020 року в частині надання публічної інформації про кількість комісій (поліцейських комісій), які проводили співбесіди при відборі кандидатів до патрульної поліції в м. Черкаси у 2015 році та їх персональний склад в кожній комісії із зазначенням: прізвища, ім`я та по-батькові, та зобов`язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області повторно розглянути його [PERSON] запит від 11.02.2020 року, з урахуванням висновків, викладених в мотивувальній частині судового рішення. Вказує, що протиправними діями Головного управління Національної поліції в Черкаській області йому була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій відповідача. Страждання та приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення його прав з боку відповідача суб`єкта владних повноважень викликало в нього негативні емоції, внаслідок яких у нього було погане самопочуття та пригнічений стан. Розмір моральної шкоди підтверджується тим, що завдана шкода спричинила у позивача негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, порушення сну, гіпертонічні кризи та побоювання про майбутній стан здоров`я. Також, зазначає, що ним витрачено значний проміжок часу на захист своїх прав у суді. Окрім того, тривала боротьба на захист його (позивача) прав виснажує його, викликає в нього психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення суду, викликає розчарування в діяльності, як державних органів так і органів місцевого самоврядування, які опікуються соціальною сферою, що створює додаткове психічне напруження, викликане дискримінацією під час розгляду його заяв, порівняно із заявами інших громадян, які належно вирішувалися. Крім того, [PERSON] звертає увагу на те, що він помилково звернувся до суду із позовом до неналежного відповідача ГУНП в Черкаській області і рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.09.2021 року у справі № 711/5978/20 було стягнуто на його користь з ГУНП в Черкаській області моральну шкоду в сумі 1 500 грн. Однак, постановою Черкаського апеляційного суду від 18.11.2021 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.11.2021 року скасоване та ухвалено нове рішення, яким у позові [PERSON] до ГУНП в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди відмовлено. Згідно ст. 25 Закону України «про звернення громадян», громадянину на його вимогу і в порядку встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних збитків у грошовому виразі визначається судом. Таким чином, оскільки Головне управління Національної поліції в Черкаській області не надало йому (позивачу) запитувану ним інформацію та враховуючи, що з дня порушення його прав пройшло сім місяців (з лютого по серпень 2020 року), та станом на витрачений час на судові засідання минуло 21 місяць, то завдану йому моральну шкоду він (позивач) оцінює в 126000 грн., виходячи із розрахунку: 6 000 грн. /мінімальна заробітна плата для працездатних осіб на момент звернення до суду у листопаді 2021 року/ х 21 місяць = 126 000 грн. А тому, просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь моральну шкоду в розмірі 126 000 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.12.2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Держави Україна, в особі Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачам наданий строк для подання відзивів на позовну заяву. 13.01.2022 року представником ГУНП в Черкаській області Желізняк Ю.В. до суду подано відзив на позовну заяву [PERSON] , в якій остання просить відмовити [PERSON] в задоволенні позову, у зв`язку з його безпідставністю. Зокрема, зазначає, що позивачем був направлений запит на отримання публічної інформації. Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області запит позивача 20.02.2020 року за вих. №Б-зі/05/12/9-2020 скеровано за належністю до Управління патрульної поліції в Черкаській області у зв`язку із тим, що викладені у запиті питання не належать до компетенції ГУНП в Черкаській області, про що повідомлено [PERSON] . Вважаючи, що ГУНП в Черкаській області не було надано відповідь на запит, [PERSON] звернувся до суду. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 року адміністративний позов задоволений частково: визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Черкаській області щодо не повідомлення [PERSON] про направлення його запиту від за належністю до Управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП; визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Черкаській області щодо не направлення за належністю запиту [PERSON] від 11.02.2020 року в частині надання публічної інформації про кількість комісій (поліцейських комісій), які проводили співбесіди при відборі кандидатів до патрульної поліції в м. Черкаси у 2015 році та їх персональний склад в кожній комісії із зазначенням: прізвища, ім`я та по-батькові; зобов`язано ГУНП в Черкаській області повторно розглянути запит [PERSON] від 11.02.2020 року, з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині судового рішення. На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 року ГУНП в Черкаській області надано відповідь № 499/26/03-2020 від 22.05.2020 року позивачу, яку останній отримав 28.05.2020 року. Крім цього, листом від 22.05.2020 року № 498/26/03-2020 запит позивача від 17.02.2020 року направлено за належністю, однак, позивач [PERSON] вважає, що йому все ж було завдано моральну шкоду в розмірі 126\~000 грн. Статтею 1173 ЦК України визначен6о, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу; наявність шкоди; причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1174 ЦК України. Відсутність хоча б однієї з цих умов виключає відповідальність за заподіяну шкоду. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Крім того, представник відповідача вказує, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження заподіяння йому моральних страждань, характеру немайнових втрат, зокрема тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, погіршення стану здоров`я. До того ж, позивач не зазначає і якими конкретно діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, так як сам факт встановлення факту ненадання відповіді на запит не є єдиною й безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки доведенню підлягають не лише факт порушення, але і факт завдання такими діями чи бездіяльності моральної шкоди. За таких підстав, просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 27.01.2022 року представником відповідача - Державної казначейської служби України Ярош С.В. поданий відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому він просить відмовити [PERSON] в задоволенні позову, у зв`язку з його безпідставністю. Зокрема, зазначає, що відповідно до п.п. 3 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду. Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 9 Положення). Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 1404-VIII боржником, є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Згідно з ч. 2 ст. 48 Цивільного процесуального кодексу України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. У п. 46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 по справі № 242/4741/16-ц зазначено, що Казначейство та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові. Крім того, відповідно до п. 6.16. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 по справі №910/23967/16 кошти державного бюджету належить на праві власності державі. Отже боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їх компетенції. Вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача у цій справі є стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України відповідної суми коштів, адже боржником у таких справах виступає Держава Україна. Також зазначає, що згідно з п. 4 постанови ПВСУ №4, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкода має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Казначейство вважає за необхідне зауважити, що позивачем не надано підтверджуючих документів чи інших доказів, щодо завдання йому моральної шкоди, яку ним оцінено у 126 000 грн., моральних (душевних) страждань, приниження честі та гідності, тощо. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Отже, виключно на позивача покладається обов`язок доведення наявності шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями працівників Головного управління Національної поліції у Черкаській області і заподіяною шкодою. А тому, просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак, надав суду письмову заяву від 28.03.2022 року, в якій просив провести судовий розгляд за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник ГУНП в Черкаській області Желізняк Ю.В. просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на позов від 13.01.2022 року. Представник Державної казначейської служби України Ярош С.В. просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на позов від 27.01.2022 року. Заслухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 56 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частини 1\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 1173 ЦК України\~визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно статті 1174\~ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.\~ При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості. Враховуючи роз?яснення п. 3, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров?я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, норми права дають підстави вважати, що під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття особою вчинених стосовно неї протиправних дій чи бездіяльності, що досягло певного психологічного стану фізичних чи душевних страждань (відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту тощо). В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] звертався до Головного управління Національної поліції в Черкаській області із запитом про надання публічної інформації, а саме: інформації про кількість комісій (поліцейських комісій), які проводили співбесіди при відборі кандидатів до патрульної поліції в м. Черкаси у 2015 році та їх персональний склад в кожній комісії із зазначенням прізвища, ім`я та по-батькові; повідомити, яка комісія (поліцейська комісія) проводила з ним співбесіду при відборі його, як кандидата патрульної поліції в м. Черкаси у 2015 році. Оскільки на вказаний інформаційний запит позивач відповіді не отримав, то він звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 року у справі №580/830/20 адміністративний позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо неповідомлення [PERSON] про направлення його запиту від 11.02.2020 року за належністю до Управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо ненаправлення за належністю запиту [PERSON] від 11.02.2020 року в частині надання публічної інформації про кількість комісій (поліцейських комісій), які проводили співбесіди при відборі кандидатів до патрульної поліції в м. Черкаси у 2015 році та їх персональний склад в кожній комісії із зазначенням: прізвища, ім`я та по-батькові. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області повторно розглянути запит [PERSON] від 11.02.2020 року, з урахуванням висновків, викладених в мотивувальній частині судового рішення. Вказане рішення вступило в законну силу 07.08.2020 року (а.с. 22-26). Згідно частини 1\~статті 18 ЦПК України\~судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до частини 4\~статті 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з зазначених обставин, протиправна бездіяльність відповідача встановлена рішенням суду, а тому вказаний факт не підлягає доказуванню. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Згідно\~ст. 25 Закону України «Про звернення громадян», громадянину на його вимогу і в порядку встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних збитків у грошовому виразі визначається судом. Згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі № К/9901/10765/18, відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені. Позивач [PERSON] зазначає, що у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача, він перебував у стані нервового стресу, що вплинуло на стан його здоров`я. Протиправна бездіяльність відповідача змусила його шукати захисту своїх прав в судовому порядку, що завдало йому моральної шкоди. Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку органів державної влади чи суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що Головне управління Національної поліції в Черкаській області проявило бездіяльність, оскільки не повідомило [PERSON] про направлення його запиту від 11.02.2020 року за належністю до Управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП та не направило за належністю запит [PERSON] від 11.02.2020 року в частині надання публічної інформації про кількість комісій (поліцейських комісій), які проводили співбесіди при відборі кандидатів до патрульної поліції в м. Черкаси у 2015 році та їх персональний склад в кожній комісії із зазначенням: прізвища, ім`я та по-батькові, в зв`язку з чим позивач змушений був звертатися до суду за захистом своїх прав, гарантованих законом України «Про доступ до публічної інформації», що завдало йому моральної шкоди. Розмір моральної шкоди, завданої позивачу, суд визначає з урахуванням принципів розумності та справедливості та оцінює таку моральну шкоду саме в 1\~500 грн. Разом з тим, суд зазначає наступне. За положеннями ч. 1 ст. 167 ЦК України, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. При цьому держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). Одночасно, відповідно до ч. 2 ст. 48, ч. 4 ст. 58 ЦПК України, позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції через свого представника. Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді має орган, діями якого завдано шкоду. Таким чином належним відповідачем у даній справі (про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади) є саме держава, як учасник цивільних відносин, в особі органу, якого позивач зазначає порушником своїх прав, а саме в особі ГУНП в Черкаській області. А тому, враховуючи вищевикладене, обсяг заподіяної позивачу шкоди, глибину та тривалість його моральних страждань внаслідок порушення його права на отримання інформації, що призвело до необхідності звернення позивача до суду за захистом його прав в судовому порядку, а також із врахуванням засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 1 500 грн. Судові витрати по сплаті судового збору, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, компенсувати за рахунок Державного бюджету України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: partial