Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просив визнати самочинним будівництвом новостворений об`єкт нерухомості за адресою [ADDRESS] , зобов`язати відповідача демонтувати вказаний об`єкт за власний кошт, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Мотивував позовні вимоги тим, що він є власником суміжної земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . У серпні 2020 року відповідачем розпочато будівництво згаданого об`єкта нерухомості. При цьому, відповідач порушує вимоги добросусідства, оскільки дах цього об`єкта заходить на межі земельної ділянки позивача і частково захоплює територію такої. Зазначив, що дозвільні документи на будівництво цієї споруди відповідачем не отримувалися, а в ході її створення порушено вимоги Державних будівельних норм України, що встановлено висновком експерта № 045/21 від 04 жовтня 2021 року. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити. Крім того, просив стягнути з відповідача на його користь 908 грн. судового збору, 10000 грн. витрат на правову допомогу, 3000 грн. витрат на проведення будівельно-технічної експертизи. Разом з позовною заявою представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про забезпечення позову, у якій вона просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення ведення будівельних робіт окремо стоячого об`єкта самочинного будівництва за адресою [ADDRESS] , та введення такого об`єкта в експлуатацію, а також шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій відносно вказаного об`єкта. Ухвалою судді від 04 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків, описаних в ній. Ухвалою від\~04\~листопада 2021\~року відмовлено\~у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про забезпечення позову. 07 грудня 2021 року до суду від представника позивача надійшло клопотання, якою вона усунула недоліки позовної заяви. Ухвалою від 26 січня 2022 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті суду. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий № 4623686400:01:005:1211, площею 0,1128 га, розташована за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Сокільники, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 79742682 від 07 лютого 2017 року. Рішенням Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 233 від 24 січня 2017 року [PERSON] затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у власність земельну ділянку площею 0,1128 га, кадастровий № 4623686400:01:005:1211 за адресою [ADDRESS] . Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості № 267775297 від 27 лютого 2021 року встановлено, що земельна ділянка кадастровий № 4623686400:01:005:1204, площею 0,1067 га, за адресою [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповіддю Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області № 1013-6/1270-21 від 06 серпня 2021 року стверджується, що в Єдиному реєстрі\~документів, що дають\~право\~на\~виконання\~підготовчих та\~будівельних робіт, відсутня інформація про надання/реєстрації документів, які дають право на виконання підготовчих і будівельних робіт на земельній ділянці кадастровий № 4623686400:01:005:1204 за адресою [ADDRESS] , яка перебуває у власності [PERSON] . Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. При цьому за положеннями частини четвертої цієї статті, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.\~ За змістом ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану Відповідно до положень ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимог, установлених у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою. Отже, системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови. З висновку експерта № 045/21 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, складеного 04 жовтня 2021 року, вбачається, що здійснення нового будівництва будівлі невідомого призначення за адресою [ADDRESS] , на земельній ділянці [PERSON] , кадастровий № 4623686400:01:005:1204, з поміж іншого, у частині дотримання вимоги щодо відстані новозбудованої будівлі до межі земельної ділянки власника [PERSON] , кадастровий № 4623686400:01:005:1211, не відповідає вимогам ДБН України, а саме п. 6.1.41 в тому числі щодо нової забудови, ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», п. 5.13 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення», п. 12.6 ДБНВ.2.6-220:2017Покриття будівель і споруд, рекомендаціям щодо необхідної відстані для зручного використання будівель, здійснення догляду і поточного ремонту, до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни в якій обладнаний вхід в будівлю (не менше 2,0 м). Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до ст. 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. Вивчивши надані позивачем докази, беручи до уваги обставини, встановлені висновком експерта № 045/21 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, складеним 04 жовтня 2021 року, беручи до уваги положення законодавства, яке регулює поняття самочинного будівництва, суд дійшов висновку, що право власності позивача порушено самочинним будівництвом, здійсненим на земельній ділянці відповідача кадастровий № 4623686400:01:005:1204 за адресою [ADDRESS] , а усунути порушення інакше як шляхом знесення самочинного будівництва неможливо. За загальним правилом самочинне збудоване нерухоме майно підлягає знесенню особою, яка його здійснила, або за її рахунок. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що мотиви, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити, визнати самочинним будівництвом та зобов`язати відповідача за власний кошт демонтувати самочинно збудований об`єкт нерухомості за адресою [ADDRESS] . Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат слід зазначити наступне. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. За п.п.\~1,\~2\~ч.\~3\~ст.\~133\~ЦПК України\~до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на \~професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Як зазначає позивач, витрати на правничу допомогу по даній справі складають 10000 грн. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн., у зв`язку з чим такі стягненню з відповідача на підлягають. Щодо судовий витрат, пов`язаних проведенням експертизи, слід зазначити наступне. Договором № 2309/21 на проведення будівельно-технічної експертизи від 23 вересня 2021 року встановлено, що замовник [PERSON] доручив експерти ТзОВ «Гал-Світ» виконання будівельно-технічної експертизи. Сторони погодили, що вартість робіт становить 3000 грн. Актом здачі-приймання висновку судового експерта від 04 жовтня 2021 року стверджується, що [PERSON] оплатив на користь ТзОВ «Гас-Світ» 3000 грн. за проведення експертизи. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3000 грн. витрат, пов`язаних з проведенням експертизи. Окрім цього, в силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1816 грн. судового збору.

Outcome: approved