Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] помер її співмешканець [PERSON] . Через тривалий час після його смерті у вересні 2021 року серед речей померлого позивачкою був знайдений заповіт від 17.04.2007, яким [PERSON] заповів їй все своє майно. При зверненні до нотаріальної контори 19.10.2021 позивачка отримала роз`яснення про те, що нею пропущено встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка у підготовче засідання не з`явилася, однак її представник подав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Також судові витрати просив віднести на рахунок позивачки. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та заяви сторін, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 24.09.2021 відділом державної реєстрації смертей у місті Кропивницьому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м.Знам`янка Кіровоградської області, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Знам`янка Знам`янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області 02.03.2011 складено відповідний актовий запис №72. За життя [PERSON] 17.04.2007 склав заповіт, посвідчений секретарем Іванковецької сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області Токарь С.В. та зареєстрований в реєстрі за №7, яким заповів позивачці все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №68721137 від 22.03.2022 вказаний вище заповіт є чинним. Згідно з довідкою виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області №542 від 19.10.2021, померлий [PERSON] з 20.01.2007 і на день своєї смерті [NUMBER] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним мешкала та була зареєстрована з 22.06.1976 до 27.08.2007 співмешканка [PERSON] , [INFO] (позивачка у справі). Від імені [PERSON] у Іванковецькій сільській раді складався та посвідчувався заповіт за реєстровим номером 7 від 17.04.2007, який не змінений та не скасований. При зверненні позивачки до нотаріальної контори листом від 19.10.2021 за №651/01-16 їй було роз`яснено, що вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом від 17.04.2007 після смерті [PERSON] та її право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №68721115 від 22.03.2022, надана державним нотаріусом Другої Знам`янської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, свідчить про те, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа не заводилася, із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва ніхто не звертався. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, але бажає прийняти спадщину, у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тлумачення ч.3 ст.1272 ЦК України дозволяє сформулювати правило, відповідно до якого надання судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можливо у разі: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави та 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У такому разі, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини, суд враховує наступне. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Позивачка вказує, що встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, оскільки не знала про існування заповіту, складеного [PERSON] на її користь. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №338/46/21, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 17.03.2021 у справі №308/4272/19, від 15.04.2021 у справі №591/1271/18, від 26.07.2021 у справі № 405/7058/19, від 12.08.2021 у справі №757/51328/18-ц, від 20.12.2021 у справі №671/1504/20, від 10.02.2022 у справі №442/56/20, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на викладене, аналізуючи зібрані в справі докази у їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем пред`явленого позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також те, що причина пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини є поважною, оскільки пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, через що вона вчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в інший спосіб захистити своє право не може, є спадкоємцем за заповітом, спадщина не визнана відумерлою, томусуд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved