Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

05 січня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вимоги позову обґрунтовано тим, що 04 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № CNL-B00/168/2007, за яким позичальник отримував кредит в сумі 25\~500 доларів США, на споживчі цілі, терміном до 03 вересня 2017 року зі сплатою 13,99 % річних за користування коштами. В забезпечення виконання Кредитного договору між позивачем, третьою особою та відповідачем було укладено договір іпотеки № PCNL-B00/168/2007 від 04 вересня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. В іпотеку було надано квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 червня 993 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів, зареєстровано в КП «ВООБТІ» 06 вересня 1993 року книга № 159, реєстровий № 31/7634. 07 грудня 2009 року у м. Дніпропетровськ, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинила Виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11675, яким запропонувала ПАТ «ОТП Банк» звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] . В грудні 2021 року з реєстру речових прав на нерухоме майно позивач випадково дізнався, що на його квартиру накладено арешт державною виконавчою службою під час виконання виконавчого напису. Про те, що відносно нього вчинено виконавчий напис нотаріуса позивачу нічого не було відомо до недавнього часу. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинила виконавчий напис 18 грудня 2009 року з порушенням порядку вчинення виконавчих написів, який визнаний Законом України «Про нотаріат» та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки строк основного зобов`язання та договору іпотеки не закінчився. Вищевказаний кредитний договір в судовому порядку не був визнаний розірваним, або таким, що втратив чинність тощо. Позивач також зазначає про те, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не звернув увагу на те, що відповідач був зобов`язаний надіслати позивачу письмову вимогу про усунення порушення (листом з повідомленням) з урахуванням положень визначених договором іпотеки іпотекодавцю, як майновому поручителю, чого зроблено не було. На час здійснення виконавчого напису сума заборгованості не відповідає дійсності. З моменту укладання кредитного договору позичальником проводились платежі з часткового погашення кредиту, також у виконавчому написі не вказані періоди нарахування, як процентів так і штрафних санкцій з пенею. Таким чином, позивач вважає вказаний виконавчий напис, таким, що не підлягає виконанню та має бути скасований, так як на час винесення виконавчого напису і на сьогодні між позичальником та відповідачем мають місце спірні питання, щодо нарахування відсотків, штрафних санкцій та пені за кредитною угодою, що виключає вчинення виконавчого напису, нотаріусом. Крім того, виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу у м. Дніпропетровськ. Однак, приватним нотаріусом допущені суттєві порушення чинного законодавства при вчиненні виконавчого напису, а саме виконавчий напис вчинено нотаріусом, який не мав повноважень на вчинення даного правочину. З огляду на зазначене вище, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. Ухвалою суду від 10 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Однак, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Виходячи із матеріалів справи, судом встановлено, що 07 грудня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 11675, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , які є майновими поручителями [PERSON] за його кредитним зобов`язаннями за кредитним договором № CNL-B00/168/2007 від 04 вересня 2007 року, укладеним між ним та ЗАТ «ОТП Банк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» у розмірі: - \~ \~ \~ \~Залишок заборгованості за кредитом 23 655, 91 доларів США; - \~ \~ \~ \~Сума відсотків за користуванням кредитом 2 850,58 доларів США; - \~ \~ \~ \~Штрафні санкції та борг по пені 4 734,48 грн., що всього становить 26 506,49 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.12.2009 року становить 211\~627,81 грн. та 4\~734,48 грн., а всього у гривневому еквіваленті 216\~362,29 грн. (а.с. 11). Положеннями статей 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Звертаючись до суду із даним позовом, позивач зазначає, що він не визнає розмір заборгованості перед АТ «ОТП БАНК» у повному обсязі, яка стягується за оспорюваним виконавчим написом, оскільки заперечує сам факт існування боргу саме в такому розмірі. Крім того, позивач вважає, що відповідачем не було надано нотаріусу доказів безспірності його заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, з огляду на їх відсутність. Зокрема, позивач стверджує, що нотаріус не отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ПАТ «ОТП БАНК» зазначений у написі є безспірним. Вказані доводи позивача не спростовані відповідачем. До матеріалів справи не додано належних та допустимих доказів дійсності існування боргу у позивача перед відповідачем. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Варто також зазначити, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 30 вересня 2010 року у справі № 2-3457/10, яке набуло законної сили 29 липня 2011 року, в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №CNL-168/2007 від 04 вересня 2007 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», а саме: квартиру [ADDRESS] , що належать на праві власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 червня 1993 року, а кошти отриманні від реалізації предмета іпотеки, направити на погашення загальної заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» по кредитному договору №CNL-B00/168/2007 від 04 вересня 2007 року в сумі 28 639,23 дол. США та штрафні санкції в сумі 4 684,62 грн. (а.с. 25-28). За таких підстав, суд погоджується з доводами позивача про те, що надані нотаріусу документи не є підтвердженням безспірності заборгованості. Крім того, перед вчиненням виконавчого напису, стягувач зобов`язаний був на адресу боржника надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання. Позивач у позовній заяві зазначає, що жодних повідомлень від відповідача про наявність заборгованості за кредитним договором він не отримував. Відповідачем не надано суду даних про те, що ПАТ «ОТП БАНК» на адресу позивача було надіслано письмове повідомлення про порушення зобов`язання та повідомлення боржником було отримане. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останньою нотаріусу обґрунтованих заперечень, щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved