Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Красилівської міської ради Хмельницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту неправильності запису в актовому записі про смерть. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , яка постійно проживала в [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок в [ADDRESS] та право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП Агрофірми «Авангард» площею 3,50 умовних кадастрових гектари. Після смерті [PERSON] спадщину в\~порядку ст.\~549\~ЦК УРСРприйняв її син [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Позивач є спадкоємцем першої черги на дане спадкове майно, однак згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 червня 2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено у зв`язку із пропуском встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також розбіжностями у написанні по батькові матері [PERSON] а саме, в свідоцтві про смерть її по батькові зазначено як « [PERSON] », а в свідоцтві про народження [PERSON] і правовстановлюючих документах на спадкове майно « [PERSON] ». Заяву про прийняття спадщини у встановлений законом вона не встигла у зв`язку із сімейними обставинами та хворобою. У зв`язку з наведеним, приймаючи до уваги, що виникли об`єктивні обставини неможливості оформлення спадщини у звичайному нотаріальному порядку, просила суд встановити факт неправильності запису в актовому записі про смерть №26, складеному 16 вересня 2002 року виконавчим комітетом Чернелівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, у частині запису по батькові померлої « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] » та встановити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача Красилівської міської\~ради Хмельницької\~області в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений у встановленому порядку. Звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позову покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши доводи представника позивача, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Чернелівською сільською радою 16 вересня 2002 року, [INFO] померла [PERSON] , по батькові померлої вказано як « [PERSON] ». Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок в [ADDRESS] та право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП Агрофірми «Авангард» площею 3,50 умовних кадастрових гектари. Згідно з довідкою Чепелівського старостинського округу №7 Красилівської міської ради № 385 від 20 листопада 2020 року [PERSON] постійно проживала за адресою [ADDRESS] до дня смерті [INFO] . Крім неї також проживав син [PERSON] , який помер [INFO] , прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Чернелівською сільською радою Красилівського району Хмельницької області 05 грудня 2005 року, [INFO] помер [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Красилівським р/в ЗАГС, виданого 05 лютого 1976 року, в графі мати зазначено [PERSON] . Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0142540 в графі по батькові особи, якій видано сертифікат значиться [PERSON] . Згідно відомостей\~з технічного\~паспорта на\~житловий будинок\~за адресою[ADDRESS] , власником будинку є [PERSON] . Висновком від 22 лютого 2017 року про внесення змін до активного запису цивільного стану виданого Красилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області відмовлено в задоволені прохання [PERSON] про внесення змін до актового запису смерть №26, складеного 16 вересня 2002 року виконавчим комітетом Чернелівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області на [PERSON] , а саме виправити по батькові померлої особи з « [PERSON] » та « [PERSON] » через відсутність підтверджуючих документів. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом на майно померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , згідно якого [PERSON] є її батьком, а [PERSON] матір`ю та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , згідно якого їй після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 червня 2021 року приватний нотаріус Паршенко М.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку із пропуском встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також розбіжностями у написанні по батькові матері [PERSON] а саме, в свідоцтві про смерть її по батькові зазначено як « [PERSON] », а в свідоцтві про народження [PERSON] і правовстановлюючих документах на спадкове майно « [PERSON] », внаслідок чого неможливо встановити родинні відносини між померлою [PERSON] та померлим [PERSON] , який фактично прийняв та не оформив своїх спадкових прав. Свідки [PERSON] , [PERSON] дали показання, якими підтвердили той факт, що померла [PERSON] мала по батькові [PERSON] , а в свідоцтві про смерть помилково зазначили [PERSON] . Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначає Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Згідно з ч.1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом за наявності достатніх підстав для цього. На виконання вищезазначеної норми були прийняті Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення або анулювання, затверджені Наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року, які регулюють зміни до актових записів цивільного запису та порядок їх внесення. Відповідно до п.п. 1.15, 2.16.7, 2.18 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12 січня 2011 року, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку. Рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану є підставою для внесення змін, які зазначені в рішенні суду. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актовому записі цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Такі зміни вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану. Згідно абз. 2 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07.07.1995р. «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по-батькові, тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Відповідно до п. 7 вказаної Постанови зазначено, що питання про встановлення неправильності в актовому записі суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів, відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Згідно п. 11 постанови суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. За таких обставин, суд приходить до висновку, що необхідно встановити факт неправильності запису в актовому записі про смерть [PERSON] за № 26, складеному 16 вересня 2002 року виконавчим комітетом Чернелівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, у частині запису по батькові померлої « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Щодо вимог позивача про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до\~ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Позивач, як спадкоємець за законом, згідно вимог ст. 1269,\~1270 ЦК України, повинна була подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті спадкодавця проте, такої заяви у передбачений законом строк не подала. Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Судом встановлено, що [PERSON] вчасно не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із сімейними обставинами та хворобою, яка потребувала стаціонарного лікування внаслідок тривалого загострення хронічного захворювання, що вплинуло на можливість пересування, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №239, виданої КНП «Красилівська багатопрофільна лікарня». Таким чином, зазначені обставини, на думку суду, були об`єктивними перешкодами для прийняття спадщини та визнаються поважними у розумінні\~ст. 1272 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч. 1 ст.\~13 ЦПК України,суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат з відповідачів на користь позивача на даний момент не вбачається. На підставі викладеного та

Outcome: approved