Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов мотивований тим, що [PERSON] є власником 2/3 часток квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором міни від 30.08.2005, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2020 у справі № 127/13991/17 та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 240827164 від 18.01.2021 та № 241684068 від 25.01.2021. [PERSON] належить 1/3 частка зазначеної квартири, що підтверджується договором міни від 30.08.2005 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 241684451 від 25.01.2021. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивача та колишнім співвласником вказаної квартири. Рішенням Вінницького міського сущу Вінницької області від 08 липня 2020 року було припинено право власності [PERSON] на 1/3 частку у квартирі [ADDRESS] , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/3 частки у вказаній квартирі з урахуванням поділу спільного сумісного майна подружжя в розмірі 258 111,66 гривень та визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частку у квартирі [ADDRESS] . Позивач зазначає, що ще у 2018 році [PERSON] забрав з квартири [ADDRESS] , усі свої особисті речі та виїхав з неї. З того часу [PERSON] у квартирі не проживає, не бере участі в утриманні квартири та будинку, хоча продовжує значитись як особа, яка зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 469 від 26.03.2021 та особистим рахунком № [NUMBER] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 липня 2020 року було встановлено, що у власності [PERSON] перебуває 1/2 частка квартири [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] і не заперечував щодо припинення його права на 1/3 частку у спірній квартирі. Крім того, право користування [PERSON] квартирою [ADDRESS] було похідним від його права власності на 1/3 частку цієї квартири, а оскільки право власності [PERSON] на цю частку у квартирі було припинене, припинилось і його право користування квартирою. У зв`язку з тим, що у квартирі [ADDRESS] значиться зареєстрованим відповідач, який у квартирі не проживає, позивач не має змоги оформити субсидію, оскільки не може надати відомості про його доходи з огляду на відсутність будь-якого контакту з відповідачем. За таких обставин у суду є всі підстави ухвалити рішення про усунення перешкод, які чинить мені [PERSON] у користуванні та розпорядженні моєю квартирою шляхом визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Вище викладене й стало підставою для звернення позивача із даним позовом до суду, відповідно до якого просила усунути перешкоди, які чинить [PERSON] у користуванні та розпорядженні належними [PERSON] на праві приватної власності 2/3 частками квартири [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 11.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні. 09.06.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. 16.08.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просила відхилити відзив, оскільки доводи відзиву не спростовують підстави позову щодо заявлених вимог. 25.08.2021 від відповідача надійшли заперечення проти відповіді на відзив. Ухвалою суду від 26.08.2021 провадження у справі № 127/8986/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зупинити до ухвалення судового рішення Верховним Судом у справі № 127/13991/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації, [PERSON] , про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Постановою Вінницького апеляційного суду від 11.10.2021 ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26.08.2021 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою суду від 25.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, однак надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність із зазначенням, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, від представника відповідача повторно надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із дією воєнного стану в Україні. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання також не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність із зазначенням, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. 24.02.2022 указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. 14.03.2022 указом Президента України № 133/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 строком на 30 діб. 21.04.2022 Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19.04.2022 № 7300, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 25.04.2022 строком на 30 діб, до 25.05.2022 . Відповідно до рішення Ради Суддів України від 24.02.2022 № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні Верховна Рада України 24.02.2022 на позачерговому засіданні запровадила воєнний стан через вторгнення Росії в Україну. Відповідно до статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати Малюправосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінено територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місце знаходження судів. Рада суддів\~України вирішила звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. З урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю рекомендувати зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ. Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України,\~суд відкладає\~розгляд справи\~в судовому\~засіданні в\~межах встановленого\~цим Кодексом\~строку з\~таких підстав: 1)\~неявка в\~судове засідання\~учасника справи,\~щодо якого\~відсутні відомості\~про вручення\~йому повідомлення\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. В свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Зокрема, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 212 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Тому, враховуючи вище викладене, з врахуванням тривалості провадження у справі, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 2/3 часток квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором міни від 30.08.2005, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2020 у цивільній справі № 127/13991/17 та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 240827164 від 18.01.2021 та № 241684068 від 25.01.2021. [PERSON] належить 1/3 частка зазначеної квартири, що підтверджується договором міни від 30.08.2005 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 241684451 від 25.01.2021. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.11.2016 було розірвано. Так, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2020 у цивільній справі № 127/13991/17 зустрічний позов [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право особистої при ватної власності на автомобіль марки Mitsubishi Spase WAGON 1.8, 1989року випуску, білого кольору. Припинено право власності [PERSON] на 1 /3 частку у квартирі [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1 /3 частки у квартирі [ADDRESS] з урахуванням поділу спільного сумісного майна подружжя в розмірі 258 111,66гривень. Визнано за [PERSON] право власності на 1 /3 частку у квартирі [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1940,00 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Первісний позов [PERSON] залишено без задоволення. Постановою Вінницького апеляційного суду від 17.12.2020 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2020 залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.11.2021 касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2020 та постанову Вінницького апеляційного суду від 17.12.2020 без змін. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 р. у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. З матеріалів цивільної справи вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради № 26552 від 20.04.2021, довідкою МКП «ЖЕК № 26» від 26.03.2021, особистим рахунком № [NUMBER] . Факт не проживання [PERSON] адресою: [ADDRESS] підтверджується актом від 11.08.2021, з якого вбачається, що він не проживає в даній квартирі з лютого 2018 року по даний час. Доказів проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] суду не надано. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1,2\~ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.ч. 2, 3\~ст. 386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР\~підстави для позбавлення права на житло. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадянин, який має у приватній власності будинок (квартиру), має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд та має право звернутися в суд про виселення. Згідно із ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК УРСР, суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Відповідно до ч. 2 ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 157\~ЖК УРСР передбачено, що членів сім`ї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 ЖК України. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Таким чином, якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт відсутності відповідача за адресою: [ADDRESS] з лютого 2018 року, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в сумі 908,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved