Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» про визнання договору невчиненним та недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що у червні 2021 року він отримав від Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області пакет документів по справі № 6/185/31/21, згідно яких відповідач заявив про те, що внаслідок відступлення отримав право вимоги до нього за договором відступлення прав вимоги від 16 вересня 2020 року № 2305/К/1. ТОВ «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» заявило, що таке право вимоги виникло на підставі договору поруки № 9/25ДС/0460/П01/2007-СС(ЦІК) від 25 жовтня 2007 року, який було укладено між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] . Зазначає, що ніколи не підписував та не укладав вказаний договір поруки, у зв`язку з чим ним було ініційовано проведення експертного дослідження. Відповідно до експертного висновку від 09 липня 2021 року підпис на договорі поруки № 9/25ДС/0460/П01/2007-СС(ЦІК) від 25 жовтня 2007 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] . Просить суд ухвалити рішення, яким визнати невчиненним (неукладеним) та недійсним договір поруки № 9/25ДС/0460/П01/2007-СС(ЦІК) від 25 жовтня 2007 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 13 серпня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 06 травня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що вона просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що позивачем пропущено строки позовної давності, оскільки договір поруки був підписаний ним це у жовтні 2007 року, а додатковий договір до договору поруки підписаний у червні 2012 року. У жовтні 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення про стягнення солідарно заборгованості з позивача. З грудня 2016 року приватним виконавцем Краматорського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області було відкрито виконавче провадження щодо позивача. Таким чином, строк, протягом якого позивач мав оскаржити договір поруки разом з додатковим договором, сплинув це у червні 2015 року. ТОВ «Експертно-дослідна служба України», до якої звернувся позивач для проведення експертного дослідження, не є державною спеціалізованою установою, а тому проводити почеркознавчу експертизу не має повноважень. Експерт [PERSON] була атестованим експертом на момент її роботи у КНДІСЕ, де вона отримала свідоцтво експерта № 19-11. Проте, при звільненні її з посади наказом від 23 січня 2017 року № 15к свідоцтво експерта почеркознавчої і автотоварознавчої експертизи № 19-11 було анульовано рішенням ЕКК КНДІСЕ від 03 лютого 2017 року № 1. Крім того, експертне дослідження проведено по копії договору, а не оригіналу. За таких обставин, наданий позивачем висновок є не належним та не допустимим доказом у справі. У матеріалах кредитної справи міститься нотаріальна згода [PERSON] від 25 жовтня 2007 року як дружини позивача на підписання договору іпотеки. Тобто, позивач не заперечував проти взяття його дружиною кредитних коштів. За таких обставин, договір поруки є дійсним, а його умови такими, що погоджені позивачем. З відповіді на відзив позивача вбачається, що строк позовної давності він не пропустив, оскільки з копією договору поруки він вперше ознайомився лише у 2021 році під час судового провадження у справі № 6/185/31/21. Факт того, що він не підписував договір поруки було встановлено лише у 2021 році шляхом проведення експертного дослідження. Експертне дослідження проведено експертом [PERSON] , яка є кандидатом юридичних наук, експертом вищого класу, атестована за спеціальністю 1.1 «Дослідження почерку і підписів». Свідоцтво № 19-11 не пов`язано з кваліфікацією експерта та її рівнем знань, а було видано КНДІСЕ у 2011 році у зв`язку із роботою. Таким чином, припинення дії свідоцтва внаслідок звільнення експерта з КНДІСЕ не дає права вважати відсутність у [PERSON] кваліфікації. Крім того, експерт була попереджена про кримінальну відповідальність. Разом з тим, він ініціював додатково проведення почеркознавчої експертизи атестованим судовим експертом та після проведення експертизи, висновок буде поданий до суду. З заперечень на відповідь на відзив представника відповідача вбачається, що вона підтримує викладене у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначено, що у провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала справа № 185/8369/15-ц (провадження № 4-с/185/45/17) за скаргою [PERSON] на рішення та дії головного державного виконавця Київського районного відділу державної виконавчої служби м. Донецьк ГТУЮ у Донецькій області, заінтересована особа ПАТ «Дельта Банк» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа, визнання дій та бездіяльності протиправними, скасування постанов та зобов`язання вчинити дії. Зі скарги вбачається, що позивач 06 грудня 2016 року отримав лист Київського районного відділу державної виконавчої служби м Донецьк ГТУЮ у Донецькій області від 23 листопада 2016 року та йому відомо що на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист № 185/8369/15-ц, виданий 01 жовтня 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з нього як поручителя та солідарного співвідповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості в розмірі 2250713 гривень 02 копійки. Крім того, у провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала справа № 185/8369/15-ц (провадження № 4-с/185/25/17) за скаргою [PERSON] на рішення та дії державного виконавця, де він посилався на те, що не мав жодних відносин з ПАТ «Дельта Банк» та ніколи не підписував документів відносно солідарної відповідальності з [PERSON] . Таким чином, [PERSON] ще у грудні 2016 року дізнався про наявність оспорюваного договору поруки. Отже, строк позовної давності сплинув у листопаді 2019 року. З наданого позивачем експертного дослідження № 799/11/2021 від 26 листопада 2021 року вбачається, що позивач звернувся до ТОВ «Експертно-дослідна служба України» з заявою про проведення експертного дослідження. Установа доручила проведення дослідження атестованому експерту Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Фраймович Л.В. Зазначене дослідження проводилося не державною установою, тому не може тлумачитись як висновок експерта. ТОВ «Експертно-дослідна служба України» є приватною установою, засновником якої є фізична особа. Тому, заперечує проти залучення до матеріалів справи експертного дослідження № 799/11/2021 від 26 листопада 2021 року. З додаткових пояснень позивача встановлено, що він просить врахувати надані ним висновки експертних досліджень, оскільки вони є належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами у справі. Третя особа пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, до суду не подала. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 жовтня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» було укладено договір поруки № 9/25ДС/0460/П01/2007-СС(ЦІК). Позивач зазначає про те, що ніколи не підписував та не укладав вказаний договір поруки. Про його існування дізнався у червні 2021 року коли отримав пакет документів по справі № 6/185/31/21 від Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. У зв`язку з цим, позивачем було ініційовано проведення експертного дослідження. Відповідно до експертного висновку від 09 липня 2021 року підпис на договорі поруки № 9/25ДС/0460/П01/2007-СС(ЦІК) від 25 жовтня 2007 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] . Представник відповідача, заперечуючи проти зазначеного висновку, вказала про те, що ТОВ «Експертно-дослідна служба України», до якої звернувся позивач для проведення експертного дослідження, не є державною спеціалізованою установою, а тому проводити почеркознавчу експертизу не має повноважень. Експерт [PERSON] була атестованим експертом на момент її роботи у КНДІСЕ, де вона отримала свідоцтво експерта № 19-11. Проте, при звільненні її з посади наказом від 23 січня 2017 року № 15к свідоцтво експерта почеркознавчої і автотоварознавчої експертизи № 19-11 було анульовано рішенням ЕКК КНДІСЕ від 03 лютого 2017 року № 1. Крім того, експертне дослідження проведено по копії договору, а не оригіналу. За таких обставин, наданий позивачем висновок є не належним та не допустимим доказом у справі. Позивач повторно звернувся з заявою про проведення експертного дослідження до ТОВ «Експертно-дослідна служба України». Відповідно до висновку експерта № 799/11/2021 за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 26 листопада 2021 року підпис від імені [PERSON] , зображення якого міститься у графі «ПОРУЧИТЕЛЬ» у технічній копії договору поруки № 9/25ДС/0460/П01/2007-СС(ЦІК) від 25 жовтня 2007 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] . Статтею 6 ЦК України визначено право сторін на укладення договору та врегулювання в ньому своїх відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Вбачається, що законом визначено право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору за умови дотримання вимог закону при укладенні договору. У матеріалах справи міститься заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2015 року, яким стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] (як поручителя) на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2250713 гривень 02 копійки. Зазначене заочне рішення набрало законної сили та є чинним. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У заочному рішенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2015 року встановлено, що правомірними є вимоги ПАТ «Дельта Банк» про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 9/25ДС/0460/2007-СС(ЦІК) від 25 жовтня 2007 року. Із зазначеного рішення вбачається, що відповідальність [PERSON] настала на підставі договору поруки, укладеного між ним та банком. У рішенні встановлено, що вимоги ПАТ «Дельта Банк» ґрунтуються на вимогах закону і умовах укладених сторонами кредитного договору та договору поруки. Вбачається, що правомірність вимог банку, а відповідно і чинність договору поруки № 9/25ДС/0460/П01/2007-СС(ЦІК) від 25 жовтня 2007 року встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили. За таких обставин, суд вважає, що договір поруки було укладено та підписано сторонами відповідно до умов, визначених чинним законодавством України. Таким чином, підстав для визнання недійсним договору поруки не вбачається. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed