Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що між ним та відповідачем 08 травня 2018 року був укладений Договір фінансового лізингу № НА00А!00000175, за яким він отримав від відповідача у своє користування транспортний засіб. Відносини за цим договором між сторонами тривають й досі, жодних претензій у сторін не виникає. Однак у липні 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором фінансового лізингу № НА00А!00000175. Провадження в справі за цим позовом було відкрито 30 липня 2020 року. В подальшому спірна ситуація між сторонами була врегульована, і ще до початку судового розгляду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав до суду заяву про залишення позову без розгляду. Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 17 серпня 2020 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості був залишений без розгляду. Ця ухвала сторонами не оскаржувалась і набрала законної сили. Згодом у електронному за стосунку «Приват24» позивач довідався, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» нарахував йому штраф на невиконання умов договору фінансового лізингу в сумі 2230,22 грн. В усній бесіді представники банківської установи пояснили йому, що цей штраф є компенсацією суми сплаченого судового збору при звернення до суду з позовом, який був залишений без розгляду. Після цього він, [PERSON] , через телефонну службу підтримки Банку «3700» залишив заяву, в якій просив скасувати нарахований штраф, який не передбачений договором фінансового лізингу. На свою заяву він отримав лист від відповідача від 05 листопада 2020 року, в якому останній наголосив, що штраф був нарахований правильно і підлягає сплаті. Свою позицію відповідач у цьому листі аргументував посиланням на п. 1.1.2.1.8. Умов та правил надання банківських послуг, яким передбачений обов`язок клієнта відшкодувати на користь Банку витрати на надання правової допомоги адвокатів чи інших осіб, пов`язані із розглядом суперечок в судах різних інстанцій. Протягом лютого 2021 року з карткового рахунку позивача відповідачем було списано на сплату штрафу 891,12 грн. Щодо залишку штрафу в розмірі 1339,10 грн., то відповідач в телефонних розмовах наполягає на його сплаті. На його, [PERSON] , переконання, штраф був нарахований відповідачем безпідставно, і сума його штрафу абсолютно точно дорівнює суми сплаченого відповідачем в червні 2020 року судового збору. Тому належним способом захисту порушеного права позивача вважає саме скасування штрафу та стягнення з відповідача на його користь безпідставно списаних грошових коштів. Ухвалою від 01 грудня 2021 року було відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання на 28 грудня 2021 року. Для відповідача судом був визначений п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву уразі наявності заперечень проти позову. Відповідач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» копію ухвали про відкриття провадження в справі отримав ввечері 13 грудня 2021 року. Від так строк для подання відповідачем відзиву слід обраховувати з 14 грудня 2021 року. Представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Полфьоровою Я.В. 28 грудня 2021 року було подано до суду клопотання про надання додаткового часу для підготовки відзиву та доказів в справі. Необхідність в цьому була обумовлена тим, що представником відповідача затребувані необхідні документи в головному офісі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та для їх пошуку, підготовки та опрацювання потрібен час. Ухвалою від 28 грудня 2021 року було продовжено відповідачу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» процесуальний строк подання відзиву на п`ятнадцять днів. Однак у встановлений судом строк відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» чи його уповноваженим представником Полфьоровою Я.В. відзив не поданий. Інших процесуальних заяву по суті справи сторонами чи їх представниками в межах підготовчого провадження не подано. Ухвалою від 05 квітня 2022 року підготовче провадження в справі було закрито і призначено її до розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але в матеріалах справи наявне клопотання позивача, подане ним електронною поштою 04 квітня 2022 року, в якому він заявив про підтримання позовних вимог та просив розглянути справу за його відсутності. Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Полфьорова Я.В. в судове засідання не з`явилась, але направила до суду письмове звернення, в якому просила судове засідання проводити за її відсутності. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі матеріали, суд встановив наступне. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Відповідно до ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). В ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначені істотні умови договору лізингу, якими є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, між АТ КБ «ПРИВАТБАНК», як лізингодавцем, і [PERSON] , як лізингоодержувачем, 08 травня 2018 року був укладений Договір фінансового лізингу НА00А!00000175 (далі за текстом - Договір), який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко І.А. за реєстр. № 1188. Додатками до цього договору є специфікація і графік сплати лізингових платежів. За цим Договором АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (лізингодавець) передав у користування [PERSON] (лізингоодержувачу) на строк 60 місяців предмет лізингу - автомобіль, натомість [PERSON] зобов`язався сплачувати щомісячні платежі в сумі 5430,00 грн. в період з 20 по 24 число кожного місяця. Укладений між сторонами Договір містить в собі ст. 9 «Відповідальність сторін та вирішення спорів», в якій угоджені види відповідальності для кожної із сторін уразі невиконання ними у належний спосіб взятих на себе зобов`язань. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. З огляду на розмежування законодавцем таких видів відповідальності як штраф і пеня, суд при вирішенні справи по суті бере до уваги лише ті положення ст. 9 Договору, в яких передбачено право АТ КБ «ПРИВАТБАНК» як лізингодавця нарахувати штраф і обов`язок [PERSON] як лізингоодержувача сплатити такий штраф. Так, п. 9.4. ст. 9 передбачає, що у разі порушення лізингоодержувачем будь-якого із зобов`язань, передбачених у статтях 6.2.9., 6.2.10, 6.2.11., 6.2.15 Договору лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов`язується сплатити лізингодавцю штраф у розмірі 100% від загальної вартості предмету лізингу, зазначеної в Специфікації. Лізингодавець письмово повідомляє лізингоодержувача про нарахування штрафу. П. 9.5. ст. 9 передбачає, що у випадку порушення лізингоодержувачем будь-якого із зобов`язань, передбачених у статтях 6.2.15-6.2.17 Договору лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов`язується сплатити лізингодавцю штраф у розмірі 25% від загальної вартості предмету лізингу, передбаченої в Специфікації. Лізингодавець письмово повідомляє лізингоодержувача про нарахування штрафу. П. 9.6. ст. 9 передбачає, що у разі порушення лізингоодержувачем будь-якого грошового зобов`язання за Договором понад 30 календарних днів лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов`язується сплатити лізингодавцю штраф у розмірі 250 грн. плюс 5% від суми невиконаного зобов`язання. П. 9.8. ст. 9 передбачає, що у випадку порушення лізингоодержувачем зобов`язання, зазначеного в п. 6.2.18 цього Договору, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю штраф у розмірі 100% від вартості пристрою GPS. П. 9.9. ст. 9 передбачає, що в разі ненадання лізингоодержувачем документів, необхідних для оформлення цього Договору, і/або відмови лізингоодержувачем від цього Договору з будь-яких підстав, окрім тих, що передбачені чинним законодавством, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю штраф у розмірі 100% від розміру авансового лізингового платежу, зазначеного в ст. 14 п. 14.7 цього Договору. П. 9.10. ст. 9 передбачає, що у випадку коли лізингоодержувач повертає предмет лізингу лізингодавцю без придбання його у власність і при цьому вартість предмета лізингу в результаті неналежної його експлуатації лізингоодержувачем на дату повернення за оцінкою незваженого експерта становить розмір менший, ніж сума лізингових платежів згідно з Графіком лізингових платежів, що не сплачені за предмет лізингу на дату такого повернення, лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов`язується сплатити лізингодавцю штраф в розмірі 100% від вартості транспортного засобу, що визначена сторонами в момент укладення договору. П. 9.11. ст. 9 передбачає, що у випадку порушення лізингоодержувачем зобов`язання, передбаченого п. 6.2.1. цього Договору, лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов`язується сплатити лізингодавцю штраф у розмірі 20% від вартості предмету лізингу, визначеної відповідно до Специфікації. Лізингодавець письмово повідомляє лізингоодержувача про нарахування штрафу. Отже нарахування АТ КБ «ПРИВАТБАНК» як лізингодавцем штрафу з підстав, наведених вище, є правомірним та відповідає умовам укладеного Договору, який є обов`язковим для виконання лізингоодержувачем [PERSON] , який є позивачем в даній справі. З іншого боку, нарахування АТ КБ «ПРИВАТБАНК» як лізингодавцем штрафу з підстав, які не передбачені ст. 9 Договору, слід розцінювати як порушення умов укладеного договору, а відповідні дії як такі, що вчинені неправомірно. В позовній заяві позивач [PERSON] стверджував, що безпідставність нарахування штрафу обумовлена тим, що розмір такого штрафу повністю співпадає з розміром судового збору, сплаченого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у 2020 році під час звернення до Люботинського міського суду Харківської області цивільного позову про стягнення заборгованості в розмірі 148681,35 грн. за Договором фінансового лізингу № НА00А!00000175 від 08 травня 2018 року (цивільна справа № 630/335/20). Цей позов був залишений ухвалою суду від 17 серпня 2020 року без розгляду на підставі поданої позивачем заяви про залишення позову без розгляду. Також позивач наголошував на тому, що відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було здійснено нарахування штрафу в сумі 2230,22 грн. в межах виконання Договору фінансового лізингу № НА00А!00000175 від 08 травня 2018 року саме як компенсація сплаченої суми судового збору. Але належних і допустимих доказів на підтвердження вказаних вище обставин позивачем не надано. У разі неможливості самостійно отримати такі докази позивач мав процесуальне право на подання клопотання про витребування доказів, але таким право в межах підготовчого провадження не скористався. Таким чином з наявних у справі доказів неможливо встановити правову природу підстав нарахування штрафу відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в межах виконання Договору фінансового лізингу від 08 травня 2018 року. Також позивач вказав у позові, що на сплату нарахованого штрафу з його карткового рахунку відповідачем примусово списано протягом лютого 2021 року 891,12 грн. На підтвердження своїх доводів позивач представив виписку по рахунку, сформовану за період з 25 лютого 2021 року по 01 березня 2021 року. Надаючи оцінку такого документу, суд звертає увагу, що в ньому відображено списання з рахунку грошових коштів лише в сумі 817,67 грн., а тим більше, що таке списання було здійснено з метою погашення простроченої заборгованості по картці № [NUMBER] , в той час як за Договором лізингоодержувач зобов`язаний сплату лізингових платежів здійснювати на транзитних рахунок № [NUMBER] . Отже такий документ не дає змоги впевнено визначити, що списання грошових коштів з рахунку позивача відбулось саме з метою погашення штрафу, нарахованого за Договором фінансового лізингу. В той же час, цей документ може свідчити про наявність спору між сторонами щодо існування простроченої заборгованості в інших кредитних правовідносинах, який не може бути предметом розгляду в даній справі. Від так позивач [PERSON] не довів суду належними і допустимими доказами обставини, якими він обґрунтував заявлені позовні вимоги. На підставі викладеного суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed