Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

До Магдалинівського\~районного суду\~надійшла позовна\~заява [PERSON] до Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно. Позивач посилається на те, що у 2011 році нею було побудовано нежитлове приміщення магазину загальною площею 60.5 кв. м., за адресою: [ADDRESS] на належній їй земельній ділянці на якій також знаходився житловий будинок та господарські споруди належні їй на праві власності. Рішенням Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 11-2/VII від 30 листопада 2020 року позивачеві передано у власність земельну ділянку площею 0,11 га, кадастровий номер 1222386500:03:001:0151, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] . Право власності на зазначену земельну ділянку було зареєстровано 23 грудня 2020 року. На підставі заяви позивача від 07 жовтня 2021 року земельну ділянку площею 0,11 га, кадастровий номер 1222386500:03:001:0151 поділено на дві земельні ділянки: -площею 0.0973 га, кадастровий номер 1222386500:03:001:0187, за адресою: [ADDRESS] ; -площею 0.0127 га, кадастровий номер 1222386500:03:001:0188, за адресою: [ADDRESS] . Згідно заяви позивача від 09 листопада 2021 року змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0.0127 га. кадастровий номер 1222386500:03:001:0188, на «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», за адресою, [ADDRESS] . 10 листопада 2021 року позивачем виготовлено технічний паспорт на нежитлове приміщення магазину за адресою: [ADDRESS] . У січні 2022 року позивач звернулася до державного реєстратора із заявою щодо реєстрації права власності на нежитлове приміщення. Однак державним реєстратором повідомлено про неможливість реєстрації права власності, оскільки відсутні відомості щодо прийняття нерухомого майна до експлуатації. Оскільки позивачем збудовано нежитлове приміщення на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, у зв`язку із чим вважається самочинним будівництвом. Таким чином, позивачеві надано у власність (виділено) земельну ділянку під самочинно збудоване нерухоме майно, вказана будівля не порушує права інших осіб, у зв`язку із чим звертається до суду та прохає визнати за нею право власності на нежитлове приміщення магазину. Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, прохала задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без її участі. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. [PERSON] у 2011 році було побудовано нежитлове приміщення магазину загальною площею 60.5 кв. м., за адресою: [ADDRESS] , згідно технічного паспорту від 10.11.2021 року виготовленого ФОП [PERSON] (а. с. 18-24). Рішенням Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 11-2/VII від 30 листопада 2020 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,11 га, кадастровий номер 1222386500:03:001:0151, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). Право власності на зазначену земельну ділянку було зареєстровано 23 грудня 2020 року (а. с. 11). На підставі заяви [PERSON] від 07 жовтня 2021 року земельну ділянку площею 0,11 га, кадастровий номер 1222386500:03:001:0151 поділено на дві земельні ділянки (а. с. 9): -площею 0.0973 га, кадастровий номер 1222386500:03:001:0187, за адресою: [ADDRESS] (а. с. 12); -площею 0.0127 га, кадастровий номер 1222386500:03:001:0188, за адресою: [ADDRESS] (а. с. 15). Згідно заяви позивача від 09 листопада 2021 року змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0.0127 га. кадастровий номер 1222386500:03:001:0188, на «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», за адресою, [ADDRESS] (а. с. 14, 16). Згідно ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У відповідності до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Статтею 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З матеріалів справи вбачається, що позивачем збудовано нежитлове приміщення на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, у зв`язку із чим вважається самочинним будівництвом. Оскільки позивачеві надано у власність земельну ділянку під самочинно збудоване нерухоме майно, вказана будівля не порушує права інших осіб, у зв`язку із чим суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно підлягають задоволенню.

Outcome: approved