Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

28 січня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 07.03.2019 року сторони зареєстрували шлюб. За час знаходження в шлюбі, у сторін [INFO] народився син. Сторони разом не проживають, не ведемо спільного господарства, фактично шлюбних стосунків не мають. Позивач перебуває у декретній відпустці та не має можливості зараз працювати. Наразі, відповідач разом з дитиною не проживає, участі у її вихованні та утриманні не приймає. Де він зараз працює та який має дохід не відомо та відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини. Наявних коштів та допомоги від держави не вистачає на її існування та утримання сина, в зв`язку з чим звернулась до суду з вказаним позовом. За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В. Позивач звільнена від сплати судового збору. 09 лютого 2022 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси відкрито провадження у справі та встановлено порядок спрощеного позовного провадження. Крім того, судом витребувано з Приморської державної податкової\~інспекції\~Головного\~управління ДПС\~в\~Одеській\~області (65012, м. Одеса, Французький бульвар, 7, електронна пошта:\~od.official@tax.gov.ua) інформацію стосовно реєстраційного номеру облікової картки платника податків [PERSON] , [INFO] та інформацію про його доходи за період 2020-2021 р.р. 23 лютого 2022 року з Головного управління ДПС в Одеській області надійшла відповідь щодо відомостей з ДРФО про особу та відомості про те, що інформація про доходи відсутня. В даній справі відзив на позов відповідачем до суду не подавався. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином. 27 квітня 2022 року позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Позивач в свою чергу не заперечувала проти винесення заочного рішення, а тому суд, на підставі\~ст. 281 ЦПК України, вирішив розглянути справу заочно. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК\~Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у нього даних чи доказів (постановляє заочне рішення). В даній справі відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; двічі не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав відзив. Позивач в свою чергу не заперечував проти винесення заочного рішення, а тому суд, на підставі\~ст. 281 ЦПК України, вирішив розглянути справу заочно. Згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, викладеній в позовній заяві ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів в порядку письмового провадження. Відповідно до\~ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Суд вирішив розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно ст.281 ЦПК України справа розглянута в заочному порядку. Суд, проаналізувавши матеріали справи, знаходить позов частково обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню частково. Правовідносини між сторонами регламентовані нормами\~Глави 15 Сімейного кодексу України\~у випадку обов`язку батька сплачувати аліменти на користь матері на утримання дитини та нормами\~Глави 9 Сімейного кодексу України\~у випадку обов`язку батька сплачувати аліменти на користь матері на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ч. 5 ст.\~183\~СК України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , актовий запис №9 зроблений 09.01.2020 року. Його батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] , які на той час перебували у зареєстрованому шлюбі. В подальшому, між сторонами було припинено спільне життя. Після розірвання стосунків спільна дитина сторін залишилась проживати з матір`ю. Суд, оцінивши зібрані по справі докази, вважає доведеним факт проживання неповнолітнього [PERSON] разом з його матір`ю [PERSON] та факт ухилення відповідача від участі в утриманні дитини. Докази, які б підтверджували, що відповідач добровільно утримує на належному рівні свою дитину суду не надано, тому суд вважає, що аліменти підлягають стягненню з відповідача у примусовому порядку. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; (відповідно 50% від прожиткового мінімуму складають - 1050 грн., 1100,5 грн., 1136 грн. щомісячно). Згідно ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Так, держава визнає захист прав і свобод дитини одним з пріоритетів своєї політики та гарантує дитині рівень життя, необхідний для гармонійного розвитку. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Тобто, положення даної статті свідчать про те, що пріоритетним для суду під час здійснення правосуддя є ефективний захист прав, свобод та інтересів осіб. Водночас, суд звертає увагу, що позивач у своєму позові просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частин вій його заробітку (доходу) щомісяця, однак жодним чином не обґрунтовує саме такий розмір аліментів та не надає жодних доказів на підтвердження її витрат. При цьому, положеннями ч. 5 ст.\~183\~СК України передбачений розмір при стягненні аліментів у сумі на одну дитину що може стягуватися в наказному проваджені - одна чверть. Позивач в свою чергу не надала доказів а ні своїх витрат, а ні доходів відповідача. Суд наголошує на тому, що відповідно до ст. 180 СК України, утримання дитини до досягнення нею повноліття є спільним обов`язком обох батьків. Тому, враховуючи, визначені законом обставини при визначенні розміру аліментів, суд вважає, що будуть обґрунтованими вимоги позивача про стягнення аліментів саме у розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення нею повноліття щомісячно і задовольняє їх. В силу ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, відповідно до ч.2\~ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. . Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, для задоволення вимог про стягнення аліментів, надання суду доказів того, що дружина з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Згідно з ч. 2\~ст. 75 СК України\~право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до\~ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. На підставі\~ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 79 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Вирішуючи спір на підставі, поданих позивачем доказів, враховуючи наведені вище норми матеріального права, суд дійшов висновку про те, що відповідач є працездатною особою, отже, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, а також, бере до уваги те, що позивач підтримала позов та просила стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки, а тому вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років. В порядку ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved