Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] , в якому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. У позовній заяві [PERSON] вказала, що відповідач є батьком [PERSON] . Дочка проживає з нею, перебуває на повному її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо їх спільної дитини, участі в утриманні дочки не приймає, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, матеріально своїй дитині не допомагає, хоча має таку можливість. Самостійно забезпечити належний рівень розвитку дитини позивач не спроможна. А тому,з метою захисту прав та законних інтересів дитини просить у судовому порядку вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі4000,00 грн щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 1.2. Письмового відзиву на позовну заяву відповідач суду не надав. 2. Рух справи у суді. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.09.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подачі відзиву на позов; позовну заяву з додатками копію ухвали суду, повістку про виклик до суду у цивільній справі постановлено направити відповідачу (у період із 18.09.2021 по 25.11.2021 відправка поштової кореспонденції судом не здійснювалась у зв`язку із відсутністю маркованої продукції). Розгляд справи по суті призначено на 12.10.2021, відкладено на 11.11.2011, 09.12.2021. Судове засідання 09.12.2021 відкладено у зв`язку із відсутністю доказів належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового розгляду. Судове засідання 19.01.2022 було відкладене у зв`язку із першою неявкою відповідача, судове засідання 16.02.2022 відкладено за клопотанням відповідача. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення. У судове засідання 18.04.2022 позивач не з`явилась, письмово клопотала про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання 18.04.2022 не з`явився. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (частина друга статті 247 ЦПК України). 4. Фактичні обставини справи. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07.04.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області. Сторони проживають окремо, що підтверджено даними про фактичне місце проживання позивача та відповідача. Неповнолітня [PERSON] проживає разом із матір`ю (позивачем), що не заперечується відповідачем та не спростовано відповідними доказами. 5. Норми права, які застосував суд. Згідно із статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний робити все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дитини, за належний розвиток якої він відповідальний як батько. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, обставини, визначені статтею 182 СК України, встановлюються судом з урахуванням правил цивільного судочинства. Так, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як визначено пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. 6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відтак, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати свою неповнолітню дочку. Визначаючи суму, належну до виплати, суд керується таким. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). На позивача покладається обов`язок доказування в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження наявності у відповідача достатнього доходу для сплати аліментів в розмірі 4000 гривень на дитину.

Outcome: partial