Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

У березні 2022 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Зазначили, що 03.11.2006 року між заявниками був укладений шлюб (свідоцтво серії [NUMBER] від 07.09.2007 р.). Від даного шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11.12.2013 р.), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 03.11.2018 р.). Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, шлюбні відносини не підтримують тривалий час, подальше спільне проживання є неможливим, просили розірвати шлюб. В суді [PERSON] підтримав заяву про розірвання шлюбу в повному обсязі, просить задовольнити. В суді [PERSON] підтримала заяву про розірвання шлюбу в повному обсязі, просить задовольнити. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Орининської сільської ради у судове засідання не з`явився, повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Згідно з ч. 3 ст. 293 ЦПК України та п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей. Відповідно до положень Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України), шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. При цьому, згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб», розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Згідно зі статтями 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 03.11.2006 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблений актовий запис № 3177, шлюб зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитком сім`ї. Під час шлюбу народилися діти [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11.12.2013 р.), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 03.11.2018 р.). Сторони на даний час не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Дружина проживає за кордоном. Причиною розпаду сім`ї є відсутність спільної згоди на вирішення сімейних та матеріальних проблем. Заявники намірів поновлювати шлюбні стосунки не мають. Заявники досягли згоди щодо істотних умов утримання дітей та визначення місця проживання і виховання шляхом укладення 07.03.2022 року договору між батьками, що посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О., зареєстрований в реєстрі за № 785. За умовами договору, діти залишаються проживати з батьком, батько бере на себе обов`язок створити належні умови необхідні для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Мати приймає участь в утриманні та вихованні дітей незалежно від стосунків з батьком дітей. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Позивач не бажає поновити шлюбні відносини. Відповідач не бажає поновити шлюбні відносини. Виходячи з засад сімейного законодавства, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 3 статті 293 ЦПК України, передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Оскільки розлад в сім`ї викликаний серйозними причинами і носить стійкий характер, що виключає відновлення сімейних відносин, суд вважає, що збереження сім`ї є неможливим. Спору про майно та місце проживання дітей не виникає. Діти проживають з батьком.

Outcome: approved