Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

1. \~ \~ \~ \~Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що протягом тривалого часу він був клієнтом АТ КБ ПриватБанк та отримував банківські послуги з розрахунково-касового обслуговування за його рахунками. Листом АТ КБ ПриватБанк № 20.1.0.0.0/7-20210520/4921 від 20.05.2021 р. [PERSON] було повідомлено про прийняте Банком рішення, згідно з яким будуть розірвані укладені з Позивачем договори банківського обслуговування/депозитні договори та договори, укладені з метою отримання інших банківських послуг, що не передбачають відкриття поточних рахунків, та закриваються поточні/депозитні та інші рахунки після здійснення завершальних операцій у зв`язку із встановленням неприйнятно високого ризику/ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей/неможливістю здійснення ідентифікації та/або верифікації, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників/подання недостовірної інформації/подання інформації з метою введення в оману банку. 21.05.2021 р. [PERSON] звернувся до АТ КБ ПриватБанк із заявою повідомити підстави обмеження обслуговування клієнта та поновити обслуговування. Листом АТ КБ ПриватБанк № 20.1.0.0.0/7-210526/11239 від 23.06.2021 р. Позивача було повідомлено про відмову у відновленні обслуговування та про правомірність прийнятого рішення від 20.05.2021 р. [PERSON] вважає дії відповідача щодо розірвання договору банківського обслуговування в односторонньому порядку протиправними, безпідставними та незаконними. У повідомленні АТ КБ ПриватБанк про розірвання договорів і закриття рахунків не вказано жодних підстав встановлення позивачеві неприйнятно високого ризику та жодних доказів, які б давали підстави вважати [PERSON] винним у скоєнні будь-якого злочину, як не надано інформації та будь-яких доказів того, що відносини із позивачем створюють небезпеку (загрозу, уразливі місця) в діяльності банку, можуть бути використаним з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму або фінансування розповсюдження зброї масового знищення. Банком заподіяно негативні емоції, що спричинили страждання та приниження, якими позивачу завдано моральну шкоду, яку позивач оцінює в 20\~000 грн. Позивач просить визнати протиправними дії Акціонерного товариства Комерційний Банк ПриватБанк щодо обмеження отримання [PERSON] , банківських послуг; зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний Банк ПриватБанк усунути перешкоди в користуванні [PERSON] картовими рахунками шляхом поновлення фінансових операцій за картковими рахунками; стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк ПриватБанк моральну шкоду в розмірі двадцять тисяч гривень. Представник відповідача, [PERSON] , подала відзив на позовну заяву, в якій просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний Банк ПриватБанк про визнання протиправним та усунення перешкод у користуванні картковими рахунками, поновлення фінансових операцій та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування зазначеної позиції представник відповідача зазначила, що позивач уклав договір з відповідачем підписавши анкету-заяву від 19.01.2021 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, який відповідно до ст. 634 ЦК України є договором приєднання. Щодо розірвання договірних відносин, Банк діяв відповідно до ч. 2 ст. 6 ЗУ Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню терроризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, як суб`єкт первинного фінансового моніторингу. У зв`язку з тим, що виникла обґрунтована підозра щодо фінансових операцій позивачем, Банком були вжиті заходи, направлені на зменшення ризику небезпеки бути використаним з метою легалізації доходів/фінансуванню тероризму, оскільки фінансові операції не мають очевидної економічної чи законної мети. Підставою для встановлення неприйнятно високого ризику ділових відносин є результати перевірки та аналізу фінансових операцій клієнта, в ході яких встановлено обґрунтовані підозри. Підставою для фіксування вказаної діяльності клієнта є виявлення фактів багаторазового, у великих обсягах проведення фінансових операцій, щодо яких є підозри у використанні банку для легалізації доходів/фінансуванню тероризму чи вчинення іншого злочину. Стосовно матеріальної шкоди, право на відшкодування моральної шкоди виникає внаслідок порушення права особи. У зв`язку з тим, що АТ КБ ПриватБанк не порушував права Позивача, адже діяв у рамках діючого законодавства України та у відповідності до укладеного договору, отже моральна шкода не підлягає стягненню. Позивач [PERSON] подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що не погоджується з такими доводами відповідача та обставинами, викладеному у відзиві. Вказує, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що Позивач використовує Банк для проведення незаконних та ризикових операцій. Також, не надав жодних документів з питань фінансового моніторингу, які б підтверджували існування правових підстав для встановлення неприйнятно високого ризику. 2. \~ \~ \~ \~Заяви, клопотання позивача, відповідача Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить суд розглядати справу за відсутністю представника, проти задоволення позову заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи не з`явилися у судове засідання, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 3. \~ \~ \~ \~Процесуальні дії по справі. Ухвалою суду від 03.12.2021 року було залишено позовну заяву без руху. Ухвалою суду від 21.12.2021 року було призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 28.03.2022 року було призначено справу до розгляду по суті. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про наступне. 4. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин. 19.01.2021 року між [PERSON] та АТ КБ ПриватБанк було укладено договір шляхом підписання анкети-заяви. Листом АТ КБ ПриватБанк № 20.1.0.0.0/7-20210520/4921 від 20.05.2021 р. [PERSON] було повідомлено про прийняте Банком рішення, згідно з яким будуть розірвані укладені з Позивачем договори банківського обслуговування/депозитні договори та договори, укладені з метою отримання інших банківських послуг, що не передбачають відкриття поточних рахунків, та закриваються поточні/депозитні та інші рахунки після здійснення завершальних операцій. 21.05.2021 р. [PERSON] звернувся до АТ КБ ПриватБанк із заявою, в якій зазначив,що просить повідомити підстави обмеження обслуговування клієнта та поновити обслуговування. Листом АТ КБ ПриватБанк № 20.1.0.0.0/7-210526/11239 від 23.06.2021 р. Позивача було повідомлено про причини відмови у наданні банківських послуг. Ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 16 ЦК України. Згідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. 5. \~ \~ \~ \~ Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Пунктом 1.1.3.2.14 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що Банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій. Згідно з п. 2.1.4.14 Умов, клієнт дає свою згоду, що Банк може блокувати можливість використання картки при здійсненні ризикових операцій, а так само на підставі внутрішніх процедур Банку та операційних правил міжнародних платіжних систем. Для призупинення або запобігання будь-яких незаконних або неузгоджених з Банком дій з карткою держатель доручає Банку в будь-який час і без укладення будь-яких додаткових угод призупинити або припинити дію картки (2.1.1.8.1 Умов). Статтею 627 ЦК України\~встановлено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом\~ч. 2 ст. 6 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", суб`єктами первинного фінансового моніторингу є, зокрема, банки, страховики (перестраховики), страхові (перестрахові) брокери, кредитні спілки, ломбарди та інші фінансові установи. Згідно з ч. 1\~ст. 7 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення"\~суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, враховуючи відповідні критерії ризику, зокрема, пов`язані з його клієнтами, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, видом товарів та послуг, що клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу, способом надання (отримання) послуг. Ризик-орієнтований підхід має бути пропорційний характеру та масштабу діяльності суб`єкта первинного фінансового моніторингу. Згідно з ч. 2\~ст.\~7\~Закону України\~"Про\~запобігання та\~протидію легалізації\~(відмиванню)\~доходів,\~одержаних злочинним\~шляхом,\~фінансуванню тероризму\~та фінансуванню\~розповсюдження зброї\~масового знищення" застосування\~ризик-орієнтованого\~підходу здійснюється\~в порядку,\~визначеному внутрішніми\~документами з\~питань фінансового\~моніторингу суб`єкта\~первинного фінансового\~моніторингу,\~з урахуванням\~рекомендацій відповідних\~суб`єктів державного\~фінансового моніторингу,\~які згідно\~із цим\~Законом виконують\~функції державного\~регулювання і\~нагляду за\~такими суб`єктами\~первинного фінансового\~моніторингу. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати оцінку/переоцінку ризиків, у тому числі притаманних його діяльності, документувати їх результати, а також підтримувати в актуальному стані інформацію щодо оцінки ризиків, притаманних його діяльності (ризик-профіль суб`єкта первинного фінансового моніторингу), та ризику своїх клієнтів таким чином, щоб бути здатним продемонструвати своє розуміння ризиків, що становлять для нього такі клієнти (ризик-профіль клієнтів). Відповідно до пункту 2 частини 1\~статті 15\~Закону України\~"Про\~запобігання та\~протидію легалізації\~(відмиванню)\~доходів,\~одержаних злочинним\~шляхом,\~фінансуванню тероризму\~та фінансуванню\~розповсюдження зброї\~масового знищення" суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі: встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей. Таким чином, чинне законодавством України надає банку як суб`єкту первинного фінансового моніторингу право у випадку встановлення клієнту неприйнятно високого ризику внаслідок проведення внутрішньої перевірки відмовитися від подальших ділових відносин з клієнтом. Суд не приймає до уваги позицію позивача з приводу обов`язку Банку надати документи фінансового моніторингу, адже внутрішні документи Банку з питань фінансового моніторингу є документами з обмеженим доступом. Тобто, Банк не ознайомлює клієнтів із внутрішніми документами, у даному випадку критеріями ризику, з метою уникнення легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Відповідно до пункту 3 частини 2\~статті 1075 ЦК\~банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Отже, позивач дійшов помилкового висновку, що АТ КБ "Приватбанк" неправомірно не укладає з ним договір банківського рахунку, здійснюючи функції суб`єкта первинного фінансового моніторингу, покладені на нього в силу приписів\~статті 6, 7 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", оскільки право банку відмовитися від договірних відносин з підстав встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику не є абсолютним, а умовним, таким, що залежить від настання певних визначених Законом обставин. Враховуючи приписи статей\~6,\~7, 15 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", як спеціального нормативно-правового акта, що прямо наділяють банк правом відмовитися в односторонньому порядку від ділових відносин з клієнтами з неприйнятно високим ризиком, та є пріоритетними над вимогами ст.\~633,\~634,\~1075 ЦК України, суд вважає, що наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог. Крім того, в частині вимог позивача про усунення перешкод у користуванні картковими рахунками [PERSON] , відкритими у АТ КБ «Приватбанк», суд вважає необхідним відмовити у задоволенні цих вимог, оскільки позивачем відповідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України\~не надано доказів відкритого рахунку та наявних на ньому грошових коштів. Також позивачем не було надано суду доказів щодо завдання йому відповідачем моральної шкоди. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Крім того, у пунктах 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої\~ шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, позивач не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Позивач не довів у належний спосіб обґрунтування своїх позовних вимог, а тому у задоволенні його позову необхідно відмовити в повному обсязі. З урахуванням відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed