Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 18.11.1995 року Адамівською сільською радою народних депутатів Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Позовні вимоги мотивовані тим, що подружжя має різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки остаточно розпались і поновлені бути не можуть. З 13.10.2021 року позивачка та відповідач не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. У подружжя від шлюбу є син [PERSON] , [INFO] . Між ними досягнуто угоди про утримання дитини. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2021 року було відкрито провадження у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. У судове засідання 20.04. 2022 року сторони не з`явились. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] до [PERSON] 18 листопада 1995 року укладений шлюб Адамівською сільською радою народних депутатів Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У подружжя від шлюбу є син, [PERSON] , [INFO] . Між ними досягнуто угоди про утримання дитини. Подружнє життя у сторін не склалось через різні інтереси та погляди, втрату почуття любові та поваги один до одного. Судом встановлено, що вже тривалий час позивач та відповідач не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Примирення між подружжям неможливе. Сімейно-шлюбні стосунки остаточно розпались і поновлені бути не можуть. Спору з приводу розподілу подружнього майна немає. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Outcome: approved