Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом, який уточнив, до [PERSON] про виселення без\~надання іншого\~житлапосилаючись на те, що він 15 червня 2021 року придбав квартиру [ADDRESS] . Дану квартиру придбав у [PERSON] та [PERSON] , які на той час були співвласниками квартири., та які зобов`язалися знятися з реєстраційного обліку до 20 червня 2021 року. [PERSON] знялася з реєстраційного обліку 16 червня 2021 року, а другий співвласник - [PERSON] , не знялася з реєстраційного обліку. Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідачки у квартирі створює йому перешкоди в реалізації права власності на належний йому будинок, зокрема порушує його право користування та розпорядження згаданою квартирою. Також це спричиняє йому матеріальні збитки, оскільки [PERSON] зареєстрована, і він сплачує комунальні послуги в залежності від кількості зареєстрованих людей, у тому числі і за особу, яка не є членом його сім`ї. Покликаючись на зазначені обставини, позивач просить виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житла. Представник позивача адвокат Гирич О.В. у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явилася в судове засідання без поважних причин, про причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 квітня 2022 року постановлено провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів, згідно ст. 280 ЦПК України. Оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши подані у справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку що позов слід задовольнити повністю з огляду на наступне. Встановлено, що [PERSON] на праві особистої приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу НРВ 763186 від 15 червня 2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Швець Л.С., зареєстрованим в реєстрі за № 1006. Згідно п. 5 цього договору купівлі-продажу від 15 червня 2021 року продавці, а саме: [PERSON] та [PERSON] , зобов`язалися знятися з реєстраційного обліку до 20 червня 2021 року. Після укладення вищевказаного договору купівлі продажу, [PERSON] знялася з реєстраційного обліку 16 червня 2021 року. Проте, другий співвласник - [PERSON] не виконала умову, згідно п. 5 договору купівлі-продажу від 15 червня 2021 року, та не знялася з реєстраційного обліку. Факт реєстрації відповідачки у квартирі створює позивачу перешкоди в реалізації права власності на належну йому квартиру, зокрема порушує його право користування та розпорядження згаданою квартирою. Також це спричиняє матеріальні збитки, оскільки [PERSON] зареєстрована, а позивач сплачує комунальні послуги в залежності від кількості зареєстрованих людей, в тому числі і за особу, яка не є членом його сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно. [PERSON] обґрунтовував позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні ним права власності на квартиру [ADDRESS] , шляхом виселення з нього [PERSON] без надання іншого житлового приміщення, тим, що між ним та відповідачем існувала домовленість про зняття з реєстраційного обліку до 20 червня 2021 року, згідно п. 5 договору купівлі-продажу від 15 червня 2021 року, однак, відповідач відмовляється звільнити належну йому на праві власності квартиру, чим створює незручності та перешкоди у користуванні належним йому майном. У спірних правовідносинах права позивача, як власника квартири, захищені і статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 17\~Закону України від 23\~лютого 2006\~року №\~3477-IV\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Положеннями статті 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач [PERSON] не є членом сім`ї позивача, а тому на неї не розповсюджується положення статті 156 ЖК Української РСР, якою визначені права членів сім`ї власника житлового будинку. У пункті 33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 761/5115/17 (провадження № 14-391цс19) вказано, що: «одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України), - усунення перешкод у здійсненні права користування майном (негаторний позов). Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Цей спосіб захисту може використати не тільки власник майна, але й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним, зокрема і у випадку, коли перешкоди у здійсненні зазначеного права чинить власник майна». За таких обставин суд дійшов висновку, що необхідно виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житла., а позов задовольнити. Водночас вимога про стягнення з відповідача судових витрат на правничу професійну допомогу у розмірі 4000 грн. задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано для визначення розміру витрат на правничу допомогу детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved