Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-21 00:00:00

В позовній заяві представник позивача [PERSON] зазначає, що звернувся з заявою від 13 серпня 2018 року до Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області про видачу [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) члена КСП «ім. Щорса» в розмірі 3,25 умовних кадастрових гектарів. Листом від 31 серпня 2018 року за вих. №41/04-06-2076/2018 Летичівською районною державною адміністрацією повідомлено, що [PERSON] не внесена до додатку до державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №8 колишнього КСП «ім. Щорса», а також на зазначене прізвище сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався. На підставі протоколу засідання правління колгоспу «ім. Щорса» Летичівського району Хмельницької області від 29 січня 1991 року №2, [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , прийнято в члени колгоспу і надано роботу на цегельному заводі з 1 січня 1991 року за спеціальністю «робоча», що підтверджується архівним витягом від 05.04.2018 року №В-91/01-27 з протоколу засідання правління колгоспу «ім. Щорса» від 29.01.1991 року №2. 11 листопада 1999 року [PERSON] була звільнена з членів господарства, що підтверджується трудовою книжкою від 15 травня 1965 року. 05 вересня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «ім. Щорса» с. Рудня Летичівського району Хмельницької області видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ №8, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №7. На підставі вищевикладеного, просить визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Щорса с. Рудня Летичівського району Хмельницької області площею 3,25 га в умовних кадастрових гектарах. 16 липня 2019 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області було замінено третю особу, яка не заяляє самостійних вимог щодо предмету спору з відділу у Летичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. 12 квітня 2021 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області було замінено неналежного відповідача Летичівську районну державну адміністрацію Хмельницької області на належного Хмельницьку районну державну адміністрацію. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області подав письмові пояснення, відповідно до яких просить розглянути справу без їхньої участі. Представник Летичівської селищної ради за довіреністю подав заяву, у якій просить розглядати справу у їх відсутність, проти задоволення позову заперечують. Представник Хмельницької районної державної адміністрації, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити., Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до п.п. 1, 2 Указу Президента України №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно ст. 2 вищевказаного Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), серед інших, також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Так, відповідно до архівного витягу з протоколу засідання правління колгоспу ім. Щорса Летичівського району Хмельницької області від 29 січня 1991 року №2, рекомендовано зборам уповноважених членів колгоспу прийняти в члени колгоспу і надати роботу на цегельному заводі з 1 січня 1991 року по спеціальностях згідно поданих заяв: [PERSON] робочою. Відповідно до архівного витягу з протоколу засідання правління колгоспу ім. Щорса Летичівського району Хмельницької області від 25 листопада 1999 року № 11, було задоволено заяву [PERSON] про вихід із членів господарства та звільнення з роботи з 15 листопада 1999 року. Згідно із трудовою книжкою, виданою 15 травня 1965 року, [PERSON] була звільнена з членів господарства і з роботи по ст. 38 КЗпП 11 листопада 1999 року. Відповідно до заяви представника [PERSON] [PERSON] від 09 серпня 2018 року, висловлено прохання до Летичівської районної державної адміністрації видати [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) члена КСП «ім. Щорса» в розмірі 3,25 умовних кадастрових гектарів та виділити дану земельну ділянку в натурі (місцевості). Відповідно до відповіді Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 31 серпня 2018 року №41/04-06-2076/2018, прізвище [PERSON] не внесено до додатку до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №08 колишнього КСП «ім. Щорса», а також на зазначене прізвище сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався. Крім того, в Летичівської районної державної адміністрації відсутня інформація про причини невнесення прізвища [PERSON] до додатку до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №08 та відсутня інформація про причини невидачі сертифікату, а також у зв`язку із відсутністю бланків сертифікатів, видати зазначений сертифікат являється неможливим. У зв`язку із вищенаведеним, було рекомендовано звернутись до суду. Відповідно до письмових пояснень Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 07 серпня 2019 року, позивачем заявлено позов про визнання права на земельну частку (пай) із земель, що перебували у колективній власності КСП ім.. Щорса. Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області відповідно до повноважень, визначених положеннями ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України здійснюється передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власності чи користування для всіх потреб. Статтею 19 Конституції України визначено, що орган державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не праві у будь-який спосіб впливати на набуття позивачем прав на земельну ділянку. Водночас представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області зауважив, що з матеріалів справи вбачається, що на момент виникнення правовідносин щодо паювання землі КСП ім. Щорса, реалізації та захисту права на земельну частку 9пай), регулювались Цивільним кодексом Української РСР, тому відповідно до положень ст. ст. 71, 75 Української РСР в редакції 1963 року, загальна позовна давність для звернення до суду за захистом порушених прав становить три роки. Із врахуванням викладеного, суд рахує,\~ що [PERSON] дійсно працювала\~ на цегельному заводі, однак не була включена до списку членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Щорса, що не давало їй права на отримання земельної частки (паю) із земель КСП «ім. Щорса». Відповідно до\~ст. 256 Цивільного кодексу України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч. 3\~ст. 267 Цивільного Кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.\~ст. 252-255 Цивільного кодексу України. 12 квітня 2021 року представник позивача [PERSON] подав клопотання про визнання поважними пропущення строку позовної давності та поновлення пропущеного строку позовної давності у справі. Відповідно до поданого клопотання, керівництво цегельного заводу повідомило працівників, що право на земельну частку (пай) мають лише працівники колгоспу, а працівники цегельного заводу права на земельну частку (пай) не мають. Викладене свідчить,\~що [PERSON] \~було відомо\~про ненадання\~їй земельної\~частки (паю).\~Однак,\~дії спрямовані на поновлення її майнових прав у встановлені\~\~законом терміни [PERSON] не вжила, тому суд вважає за необхідне застосувати строки позовної давності. Доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач не надала. За вказаних обставин суд вважає, що позивач пропустила трьохрічний строк позовної давності без поважних причин, тому, з цих підстав, позов задоволенню не підлягає.\~

Outcome: dismissed