Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~20 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на частину спільного майна. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , з яким позивач, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу проживали разом 6,5 років, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки.\~ Протягом шестимісячного строку позивач подала до приватного нотаріуса Кобеляцького районного нотаріального округу Чернявського Ю. В. заяву про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . Так, після смерті чоловіка залишилося спадкове майно, до складу якого входить, зокрема, легковий автомобіль ВАЗ 211040 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , який був придбаний за спільні кошти, однак в подальшому батьки чоловіка, [PERSON] та [PERSON] забрали автомобіль у позивача, зазначивши що він документально належав їхньому сину, тому жодних майнових прав [PERSON] на нього не має. 16\~ жовтня\~ 2020\~ року\~ позивач дізналася про те, що [PERSON] , [PERSON] та неповнолітній син [PERSON] звернулись до державного нотаріуса з проханням видати свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , на звернення яких, державним нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на майно останнього, зокрема на легковий автомобіль ВАЗ 211040 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Враховуючи вищевказане, з метою поділу спільного мана подружжя, позивач прохає суд встановити факт, що вона та [PERSON] проживали з 24 серпня 2013 року по 22 лютого 2020 року як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Визнати автомобіль ВАЗ 2040 об`єктом спільної сумісної власності та визнати за нею право власності на /2 частину вказаного майна. 23 грудня 2020 року позивач, [PERSON] , подала заяву про уточнення позовних вимог, у якій вказала, що оскільки [PERSON] є\~ добросовісним набувачем спірного автомобіля та отримав його у власність у встановленому законом порядку, прохає суд стягнути з останнього грошову компенсацію половини вартості автомобіля. 01 грудня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідачів, адвокат Литовченко Р. В. зазначив, що з 06 жовтня\~ 2001 року по 10.12.2008 рік [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Після розірвання шлюбу сторони продовжували спільно проживати та вести господарство, мали спільний бюджет, виховували дитину. 12 жовтня 2013 року [PERSON] продав належний йому автомобіль ВАЗ 2109. За отримані від продажу кошти через кілька тижнів він придбав автомобіль ВАЗ 211040. Позивачем не доведено факт спільного проживання як чоловіка та дружини із [PERSON] на момент придбання спірного автомобіля, а також його придбання за спільні кошти. Крім цього прохав звернути увагу, що витрати на поховання [PERSON] понесли його батьки. Враховуючи вказане прохав відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 листопада 2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 квітня 2021 року по справі призначено автотоварознавчу експертизу. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 червня 2021 року провадження у справі поновлено. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 червня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач, [PERSON] та її представник, [PERSON] , у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та прохали їх задовольнити. Крім цього прохали суд стягнути з відповідачів понесені судові витрати, розрахунок яких надали до закінчення судових дебатів у справі. Відповідач, [PERSON] , будучи завчасно, належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак його законний представник [PERSON] , у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Відповідачі, [PERSON] , [PERSON] та їх представник, адвокат Литовченко Р. В, у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вказавши, що позивачем не доведено, що на момент придбання спірного автомобіля вона проживала із [PERSON] як чоловік та дружина. Представник третьої особи, Кобеляцької державної нотаріальної контори, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши учасників процесу, розглянувши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (том\~ 1 а.с.11) На момент смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема автомобіль марки ВАЗ 211040 2010 року випуску державний номерний знак [NUMBER] . У передбачений законом термін із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись його батьки: [PERSON] та [PERSON] , неповнолітні син [PERSON] , [INFO] і [PERSON] ( том 1 а.с. 45-51). У видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, в зв`язку з відсутністю доказів, що вона є спадкоємцем на спадкове майно (том 1\~ а.с.26). 24 жовтня 2020 року між [PERSON] ,\~ [PERSON] і [PERSON] , діючим за згодою законного представника матері [PERSON] , укладено Договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого [PERSON] набуває право власності на автомобіль ВАЗ 211040, реєстраційний номер [NUMBER] (том 1 а.с.59). 24 жовтня 2020 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль ВАЗ 2040, реєстраційний номер [NUMBER] ( том\~ а.с.54). Згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів [PERSON] придбав та зареєстрував автомобіль ВАЗ 211040, реєстраційний номер [NUMBER] 12 листопада 2013 року ( том 1 а.с.62). Ринкова вартість автомобіля ВАЗ 211040, 2010 року випуску, власником якого є [PERSON] складає 88961,48 грн (том 1 а.с.174-177) Враховуючи заявлені позивачем вимоги, до предмету доказування в цій справі належить факт проживання [PERSON] та [PERSON] у період придбання автомобіля як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Нормою статті 74 СК України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях. Так, за змістом наведених судом вище норм законодавства, зокрема сімейного, слідує, що хоча проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу не породжує виникнення в них прав та обов`язків подружжя, однак якщо такі жінка та чоловік не перебувають в будь-якому іншому шлюбі в період такого спільного проживання, то на майно, набуте ними за час спільного проживання однією сім`єю, поширюється режим спільної сумісної власності, який регулюється тими же нормами, що і режим спільної сумісною власності майна подружжя. Відтак, майно, набуте жінкою та чоловіком під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, може бути визначено та поділено між ними за тими ж правилами та на тих же підставах, що й спільне сумісне майно подружжя, зокрема із застосуванням презумпції спільності майна подружжя. Однак, для можливості такого поділу попередньо підлягає встановленню судом внаслідок доведення належним чином позивачем саме факт проживання чоловіка та жінки (сторін по справі) однією сім`єю без реєстрації шлюбу між собою в певний період часу, протягом якого і було придбане спірне майно, поділ якого просить здійснити в судовому порядку позивач. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року в справі №127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі №343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі№522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі №354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі №490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року №757/8786/15-ц.\~ Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16. В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно усталеної судової практики самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року по справі №466/3769/16-ц). У судовому засіданні встановлено, що не заперечують також і відповідачі по справі, що [PERSON] та [PERSON] більше п`яти років проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство. Разом з тим, предметом доказування у справі є саме встановлення факту такого прожзивання на момент придбання спірного автомобіля. Судом встановлено, що автомобіль придбано у листопаді 2013 року. На підвердження обставин проживання як чоловіка та дружини [PERSON] та [PERSON] на момент придбання спірного автомобіля (листопад 2013 року), остання надала суду акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (том\~ 1 а.с.12). Із змісту акту вбачається, що з серпня 2013 року\~ по 21 червня 2018 рік [PERSON] проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] ,\~ в подальшому була також і зареєстрована за вказаною адресою. За вказаною адресою проживала разом із [PERSON] , вели спільне господарство, пов`язані спільним побутом. Разом із тим, свідок [PERSON] , в судовому засіданні показала, що підписувала акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї на прохання [PERSON] на вулиці. Заяв та клопотань про виклик до суду інших осі, які були присутні при складанні акту ( [PERSON] , [PERSON] ) для засвідчення достовірності даних, наведених в акті, позивачем не подано. Таким чином, суд вважає, що обставини зазначені в акті обстеження належним чином не встановлені та не перевірені, тому такий доказ не може бути належним доказом у справі. Крім цього, стороною відповідача надано суду акт обстеження матеріально - побутових умов сім`ї, згідно якого депутатом селищної ради встановлено, що з 06 жовтня 2001 року по 10 грудня 2008 року [PERSON] перебував у зареєстрованоу шлюбі із [PERSON] . Після розірвання шлюбу сторони продовжили проживати як чоловік та дружина за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство та виховували сина. За цей час був придбаний автомобіль ВАЗ 2109, який [PERSON] згодом продав та придбав за власні кошти ВАЗ 2110 (том 1 а.с.81). Відповідачі, [PERSON] , а також [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що до кінця 2013 року їх син [PERSON] проживав спільно із [PERSON] як чоловік і дружина. Із довідки виконавчого комітету Білицької селищної ради № 64 від 23.09.2020 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживали спільно однією сім`єю з 22.06.2018 року ( том 1 а.с.3). Щодо наданої суду розписки від 21 жовтня 2013 року про отримання позики в розмірі 500 доларів США на придбання автомобіля, суд вважає, що такий доказ доводить лише факт отримання позики та не може свідчити про те, що така позика була отримана [PERSON] за спільною домовленістю із\~ [PERSON] та саме в інтересах сім`ї. Свідок [PERSON] показала суду, що дійсно надала борг [PERSON] для придбання автомобіля, і в подальшому остання повідомляла про його придбання. Крім цього зазначила, що кошти повертала [PERSON] у присутності [PERSON] , який неодноразово заберав її з роботи. При цьому такі показання не є доказом того, що грошові кошти були витрачені саме на придбання спірного автомобіля та в інтересах сім`ї. Суду не надано доказів, зокрема, що кошти повертались із спільного бюджету. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] показали суду, що неодноразово бачили [PERSON] у домовгосподарстві за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, вказані особи не повідомили з якого саме періоду остання проживала за вказаною адресою. Крім цього, вказані свідки повідомили, що не були присутні безпосередньо в середині домоволодіння і їм не відомо чи були [PERSON] та [PERSON] пов`язані спільним побутом, чи мали спільний бюджет і чи придбавали спірний автомобіль як подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] в 2013 році отримував стабільний дохід ( том 1 а.с.24). Крім цього, допитаний в судовому засіданні свідок\~\~ [PERSON] показав, що у жовтні 2013 року ним було придбано у [PERSON] автомобіль ВАЗ 2109 за що останньому були передані грошові кошти. Суд не надає оцінку факту укладення купівлі-продажу та відповідності такого договору нормам законодавства, однак при цьому, показання свідка є підтвердженням факту наявності у [PERSON] автомобіля ВАЗ 2109 та отримання за нього грошових коштів від вказаої особи. Враховуючи вказане, підстави вважати, що [PERSON] не мав змоги придбати автомобіль відсутні. Отримання [PERSON] посвідчення водія та відвідування водійських курсів не є доказом того, що автомобіль ВАЗ 211040 придбаний [PERSON] у період спільного проживання із [PERSON] як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. Свідок [PERSON] показала суду, що 24 серпня 2013 року ( період, з якого позивач визначає початок проживання із [PERSON] як чоловіка та дружини) [PERSON] відпочивав із [PERSON] та саме цих осіб вона сприймала як подружжя. В цей час [PERSON] повідомляв, що планує змінити авто. Допитана судом свідок [PERSON] показала суду, що була сусідом [PERSON] . У 2013 році [PERSON] за місцем проживання [PERSON] не бачила. Враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку відсутні достатні підстави для задоволення вимоги про встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період з 24 серпня 2013 року по 22 лютого 2020 року. При цьому суд звертає увагу на те, що наданими суду доказами підтверджується факт проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період з 2018 року по 22 лютого 2020 року. При цьому, такий факт не має для позивача юридичного значення, оскільки встанолення факту необхідне позивачу для визнання обєктом спільної сумісної власності автомобіля марки ВАЗ 211040, але дане майно придбане в 2013 році, що не охоплює вказаний судом період. Сам по собі факт проживання осіб за однією адресою\~ не можна ототожнювати із сім`єю, оскільки без установлення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін, про що, також зазначено в Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 442/2219/11. Враховуючи зазначене, суд вважає, що в задоволенні позову частині встановлення факту, що [PERSON] , [INFO] проживала з [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу із 24 серпня 2013 року по 22 лютого 2020 року необхідно відмовити. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаної вище вимоги, то відповідно не підлягають задоволенню вимоги про визнання автомобіля ВАЗ 211040 обєктом спільної сумісної власності подружжя, визнання за позивачем права власності на 1/2 частину зазначеного майна та стягнення із [PERSON] половини вартості автомобіля згідно висновку експертизи, так як вони\~ є похідними від вимоги про встановлення факту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на позивача. Враховуючи, що в задоволенні позову [PERSON] відмовлено, не підлягає задоволенню вимога про стягнення із відповідачів понесених нею судових витрат.

Outcome: dismissed