Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

22.04.2021 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 07.11.2019 року між ТзОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №1475281. 08.04.2020 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №08042020 у відповідності до умов якого ТзОВ «Авентус Україна» передало ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТзОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, відповідно до якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 43152 грн., з яких: - 12000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6480 грн. сума заборгованості за відсотками; 24672 грн. сума заборгованості за пенею. Зазначають, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному договором. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором №1475281 в розмірі 43152 грн., з яких: - 12000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; -6480 грн. сума заборгованості за відсотками; - 24672 грн. сума заборгованості за пенею, а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не прибув, натомість від них поступила заява, в якій просить розгляд справи проводити без їхнього представника на підставі наявних у справі доказів, позов просить задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити. Суду пояснила, що кредитний договір №1475281 07.11.2019 року з ТзОВ «Авентус Україна» не підписувала і кредитних коштів не отримувала. З даного приводу вона зверталася в ГУПП в Івано-Франківській області, де їй було надано письмову відповідь, згідно якої їй рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. Просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В подальшому 20.10.2021 року від відповідача [PERSON] поступила заява, в якій просила завершувати розгляд справи без її участі. Пояснення дані нею в судовому засіданні підтримує. Суд, вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення кредитів» з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07.11.2019 року між ТзОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] 07.11.2019 року був укладений договір №1475281 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого остання отримала грошові кошти в розмірі 12000 грн. Згідно умов даного договору відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. Дата та час отримання ТзОВ «Авентус Україна» електронного повідомлення (дата укладання договору) була зафіксована у договорі у розділі «Реквізити та підписи сторін» (підписано електронним підписом 07.11.2019 16:18:39) (а.с.5-6). Відповідно до п.1.5 договору позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий клієнтом. Згідно п.6.2 датою укладання договору між Товариством і клієнтом є дата його підписання. Договір є укладеним з моменту відправки грошових коштів клієнту. Графіком платежів, що є додатком №1 до договору, а також паспортом споживчого кредиту передбачено, що повернення кредиту необхідно здійснити до 07.12.2019 року включно в сумі 16\~860 грн., з яких: 12000 грн. сума позики; 4860 грн. сума нарахованих процентів (а.с.6-7). Таким чином, договір укладено в електронній формі, шляхом створення (формування) електронних договорів. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Стеттею 3 Закону України «Про електрону комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Статтею ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб"єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст.642 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 1475281 був укладений 07.11.2019 року між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] у електронній формі за допомогою електронного підпису, що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч.1 ст.205, ст.6, 207, 627-628, ч.2 ст.639 ЦК України. При цьому, на виконання приписів ч.1 ст.638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. 08.04.2020 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №08042020, у відповідності до умов якого ТзОВ «Авентус Україна» передає ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 9-11). Згідно п.1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п.1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору належним чином не виконувала. 22.04.2020 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке набуло право грошової вимоги за кредитним договором №1475281 від 07.11.2019 року, направило на адресу відповідача [PERSON] вимогу про сплату заборгованості по даному кредитному договору в розмірі 43152 грн. (а.с. 15-16). Таким чином, відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», виходячи з Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №08042020 від 08.04.2020 року в розмірі 43152 грн., з яких: 12000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 6480 грн. - заборгованість за відсотками; 24672 грн. - заборгованість за пенею (а.с.14). \~\~З огляду на те, що відповідачем не надано суду жодних доказів на спростовання вказаного розрахунку, суд, приймає вказаний розрахунок позивача як належний та допустимий доказ. Як вбачається з долученого відповідачем [PERSON] до матеріалів справи повідомлення ГУНП в Івано-Франківській області остання зверталася з приводу боргу у кредитних установах до яких з її слів вона не має жодного відношення в відділ поліції, де їй рекомендовано звернутися до Івано-Франківського міського суду в порядку цивільного судочинства (а.с.41). Суд критично оцінює пояснення відповідача про те, що нею кредитний договір 07.11.2019 року не укладався і вважає їх безпідставними та нічим не підтвердженими (відповідач не зверталася із позовом до суду про визнання кредитного договору недійсним) і спростовуються належними та достовірними письмовими доказами, в тому числі наданою позивачем на вимогу ухвали суду від 22.11.2021 року про витребування доказів, випискою/особовим рахунком з 01.11.2019 по 30.11.2019 року (а.с. 72-75). Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. А частина 2 цієї ж статті передбачає, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В силу вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 79 ЦПК України вказує, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Отже, оскільки відповідачем не надано суду заперечення щодо вимог позивача та не надано докази на їх доведення, суд, виходячи із досліджених доказів, які надані позивачем, вважає, що стороною позивача доведено факт отримання відповідачем [PERSON] кредиту, а також підтверджено неналежне виконання ним умов договору, через що позов в частині стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу та відсотками, згідно додатку №1 до договору, є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. З приводу позовної вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за пенею, то суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки нарахована сума заборгованості за пенею згідно Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, не береться судом до уваги, так як цей документ не підписаний сторонами по справі. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі до суду позову про стягнення з відповідача заборгованості сплачено судовий збір в розмірі 2270 грн. 00 коп. згідно платіжного доручення №4761 від 13.04.2021 року (а.с.4). Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», з відповідача в користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягає стягненню 972,24 грн. судового збору. На підставі ст.ст.207, 526, 549, 551, 626, 633, 634, 638, 640, 641, 644 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію», Закон України\~«Про споживче\~кредитування»,«Про електронні документи та електронний документообіг» та

Outcome: approved