Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14 жовтня 2021 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. На даний час неповнолітніх дітей вони не мають. Спільне подружнє життя сторін не склалося, протягом останніх двох років вони проживають як чужі люди, не ведуть спільного побуту, не підтримують подружніх стосунків, у відповідачки є інший чоловік. Позивач вважає, що сім`я розпалася, відновити подружні стосунки не можливо. Враховуючи вищенаведене просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 04.04.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, судові витрати просить залишити за ним. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі, зареєстрованому 14 жовтня 2001 року Пустоіванівською сільською радою Радивилівського району Рівненської області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] (а.с. 5). Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує про, що свідчить її визнання позову, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню. Відповідно до поданої заяви позивачем, просить судові витрати залишити за ним, а відтак відсутні підстави для стягнення їх з відповідачки. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що заява про визнання позову відповідчкою подана до розгляду справи по суті, а позивачем при зверненні до суду сплачено 992,40 грн судового збору, наявні підстави для повернення останньому із державного бюджету 496,20 грн, що становить 50% від сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved