Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , житель [ADDRESS] , в інтересах якого діє представник-адвокат Візінська Галина Василівна, звернувся в суд з позовом до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м. Городенка Івано-Франківської області), в якому просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] , була головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 21-311 від 19.10.2021. Згідно довідки Тишківського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 21-311 від 19.10.2021, за вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку загальною площею 0,2500 га. Відповідно до довідки Тишківського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 21-311 від 19.10.2021, станом на 15.04.1991 в колгоспному дворі в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова двору - [PERSON] . На момент припинення колгоспного двору його членом була тільки [PERSON] . Тобто право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на приватну власність [PERSON] в цілому. [PERSON] померла [INFO] . Вона мала у власності житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою. Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок у позивача немає. Померла [PERSON] залишила заповіт, згідно із яким, все належне їй майно заповіла [PERSON] , тобто позивачу. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] успадкував земельну ділянку після смерті [PERSON] , тобто [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Учасники справи в судове засідання 04.05.2022 не з`явилися. Представник позивача - адвокат Візінська Галина Василівна подала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд провести за відсутності позивача та його представника; позовні вимоги підтримують, позовну заяву просить задовільнити. Відповідач Городенківська міська рада до суду подала заяву, в якій просить розглядати справу без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами. Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на житловий в [ADDRESS] не зареєстроване, що стверджується копією довідки про об`єкт нерухомого майна № 231, виданої 29.11.2021 ФОП [PERSON] . Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 295841975 від 21.01.2022 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За господарством по [ADDRESS] закріплено земельну ділянку площею 0,25 га, для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства - 0,14 га, що доводиться довідкою № 21-312, виданою 19.10.2021 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка втратила чинність 30 грудня 2004 року, було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватнихжитлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною другою статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок споруджено в 1955 році, господарські будівлі та споруди - в 1985 році. Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ФОП [PERSON] на підставі договору № 00939/С від 23.11.2021, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 23.11.2021 становить - 34578 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Згідно виписки із архівних по господарських книг села Тишківці: -№ 11 за 1955-1957 роки особовий рахунок № [NUMBER] стор. 7, в колгоспному дворі в с. Тишківці були зареєстровані та проживали: голова сім`ї [PERSON] , 1904 р.н., дочка [PERSON] , 1933 р.н., дочка [PERSON] , 1944 р.н.; -№ 10 за 1971-1973 роки, особовий рахунок № [NUMBER] стор . 109-110 в колгоспному дворі в с. Тишківці були зареєстровані та проживали: голова сім`ї [PERSON] , 1904 р.н., померла [INFO] , дочка [PERSON] , 1933 р.н., дочка [PERSON] , 1944 р.н., вибула під № 966 в с. Тишківці в 1971 р., внучка [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця [PERSON] , яка прийняла спадщину після її смерті, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступила в управління та володіння спадковим майном є її дочка [PERSON] . Повідомленням Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 326/01-16 від 23.03.2022 року та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 68729166 від 23.03.2022, стверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , не заведена. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Згідно ксерокопії витягу з погосподарської книги за 1991-1995 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ), виданої Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради, суспільна група господарства - колгосп., голова сім`ї - [PERSON] , [INFO] . Згідно виписки із архівної по господарської книги № 9 (особовий рахунок № [NUMBER] , стор. 62 за 1991-1995 роки) на домоволодіння в [ADDRESS] ) в житловому будинку (колгоспному дворі) станом на 15.04.1991 була зареєстрована та проживала голова двору [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 21-311, виданою 19.10.2021 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] належав [PERSON] як голові колишнього колгоспного двору. За заповітом, посвідченим 03.03.2020 в.о. старости Загайпільської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 8, [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким все своє майно та належні їй права, які належать їй на момент складання цього заповіту та майно і права, які належатимуть їй у майбутньому заповіла [PERSON] , [INFO] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 2. Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 65743569, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №63773974 від 02.03.2021. [PERSON] , [INFO] померла [INFO] в с.Назірна Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 782 від 02.10.2020, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.10.2020. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , на день смерті, була зареєстрована в [ADDRESS] , одна, що стверджується довідкою № 21-312, виданою 19.10.2021 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради. Позивач [PERSON] є внуком [PERSON] , що доводиться копіями: -свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 09.08.1989, з якого слідує, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] ; -свідоцтва про народження (повторно) серія [NUMBER] , виданого 12.12.2020, з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] ; -свідоцтва про шлюб (повторно) серія [NUMBER] , виданого 12.12.2020, де зазначено, що [PERSON] , [INFO] після державної реєстрації шлюбу з [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом [PERSON] є її внук [PERSON] (позивач). Із копії спадкової справи № 26/2021, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшан Р.Р. вбачається, що за заявою спадкоємця за заповітом [PERSON] , яка подана у строк, передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, заведена спадкова справа після смерті [PERSON] . Копією Витягу № 63773972 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 02.03.2021 підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 67287406 (номер у нотаріуса 26/2021). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. [PERSON] приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшан Р.Р. 07.04.2021 видано 3 (три) свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 469, № 470, № 471 на земельні ділянки, площею 1,2330 га, 0,2200 га, 0,2199 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали спадкодавцю [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . При зверненні [PERSON] до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Р.Р. Яшан щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за [ADDRESS] після смерті [PERSON] , нотаріус відмовив у зв`язку з ненаданням позивачем оригіналу правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві, що доводиться копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 15/02-31 від 13.01.2022. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved