Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Миргородської міської ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного на товарній біржі між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] . В обґрунтування позову позивач зазначає, що 26.10.1998 року в Миргородській філії Товарної біржі «Полтавська регіональна біржа нерухомості» було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується відповідним письмовим договором, і відбулося повне виконання договору. Зазначений договір був зареєстрований в установленому законом порядку. Оскільки позивачу стало відомо, що вона, як належний власник, не має можливості розпорядитися своїм майном, так як вказаний договір нотаріально не посвідчений тому вона виходячи з положень ЗУ «Про власність» який діяв на час укладення договору та положень ст. 316, 317, 319, 321, 328 ЦК України звернулася до суду з вказаним позовом з метою захисту своїх прав. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду 17.02.2022 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 06.04. 2022 року до участі у справі залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] , який є стороною спірною договору купівлі-продажу. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача, адвокат Яковенко Г. М. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.27). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в раніше поданій заяві просив про розгляд справи за відсутності відповідача, не заперечував проти задоволення позову (а.с.17). Третя особа в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлені шляхом поміщення оголошення на сайті судової влади (а.с.24). У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд встановив. 26.10.1998 року в Миргородській філії Товарної біржі «Полтавська регіональна біржа нерухомості» було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Сторони договору\~купівлі-продажу\~ від 26.10.1998 року домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору, що підтверджується відповідним письмовим договором (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст. 224, 225 ЦК України (1963р), за договором купівлі продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу майна крім випадку примусового продажу належить власнику. Відповідно до змісту спірного договору купівлі-продажу власником квартири [ADDRESS] , є її продавець [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 13.05. 1997 року(п.2.4 Договору). Отже, відповідачем по справі має бути особа, яка дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення, тобто сторона спірного договору. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов. Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача. Позов, для того, щоб бути задоволеним, має бути пред`явлений до належного відповідача. Позивачем та його представником клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів не подавалося. Оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позов задоволенню не підлягає у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог до Миргородської міської ради, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів, що вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати обов`язок покладений на нього спірним договором. В зв`язку з відмовою в задоволенні позову у відповідності до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати необхідно покласти на позивача.

Outcome: dismissed