Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

29.07.2021 АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, та підписав відповідну заяву №б/н від 11.11.2008. Позивач вважає, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 11.11.2008 відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». Як вказує позивач, відповідно до виявленого бажання відповідача, йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому був збільшений до 2400,00 грн. [PERSON] , користуючись коштами Банку, допустив порушення умов повернення таких коштів, у результаті чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 30.06.2021 становить - 32226,42 грн., що складається з: 2357,18 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 25970,04 грн. - заборгованість за відсотками; 3899,20 грн. - нарахована пеня. За змістом позову, оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець може на власний розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, таким чином, заборгованість до стягнення становить 28507,22 грн., що складається з: 2357,18 грн. - заборгованість за кредитом, 25970,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 180,00 грн. - заборгованість за пенею. 05.10.2021 ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін). Позивач АТ КБ «Приватбанк» копію ухвали про відкриття провадження отримав на вказану у позовній заяві електронну адресу, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, що міститься в матеріалах справи. 29.07.2021 позивач АТ КБ «Приватбанк» надіслав клопотання, у якому просив суд розглядати справу без участі позивача. Вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи, що підтверджується розпискою від 16.03.2022. Відзиву на позов він не подав, заяви про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін від нього не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що 11.11.2008 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом підписання сторонами Заяви, у якій містяться персональні дані позичальника, зазначена обрана кредитка «Універсальна 55 днів пільгового періоду» та бажаним кредитним лімітом у розмірі 500,00 грн. Така заява містить підпис [PERSON] . Відповідач ознайомлений із довідкою про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, що підтверджується підписом [PERSON] на такій довідці, у якій зазначено: пільговий період - 55 днів (пільгова ставка діє при умові погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); базова ставка - 2,5 % в місяць (нараховується на залишок заборгованості на підставі розрахунку 360 днів в році); розмір щомісячних платежів (включно з оплатою за використання кредитних засобів у звітному періоді) - 7% від заборгованості; процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту заборгованості - 3,75%. За змістом Довідки, на ім`я [PERSON] , відповідно до укладеного кредитного договору на підставі підписаної ним заяви, відкрито одну картку: дата відкриття - 11.11.2008, термін дії якої до 12/11. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н), кредитний ліміт за його карткою встановлений 11.11.2008 у розмірі 29000,00 грн., 22.10.2009 був зменшений до 2000,00 грн., 06.11.2010 збільшений до 2400,00 грн., 11.11.2019 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 30.06.2021 у відповідача є заборгованість перед Банком у розмірі 32226,42 грн., з якого до стягнення - 28507,22 грн., що складається з: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 2357,18 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками - 25970,04 грн., заборгованість по пені - 180,00 грн. Також банком надано Виписку по рахунку [PERSON] , у якій відображено рух коштів по банківських картках, зокрема, щодо знятих коштів та коштів, які були внесені відповідачем на погашення використаних, що підтверджує використання відповідачем наданих кредитних коштів за період з 11.11.2008 по 11.11.2019. Суд не бере до уваги умови кредитного договору, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, долучених до матеріалів справи, оскільки позивачем не доведено, що Умови та Правила надання банком кредиту є складовою кредитного договору, а саме те, що вони укладені в один день, тобто в день підписання позичальником заяви позичальника, і позичальник розумів, що саме ці Умови він мав на увазі, підписуючи заяву. Вказаний висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду у справі № 342/180/17 (постанова від 03 липня 2019 року), № 188/1815/17(постанова від 27.08.2020), № 378/305/18 (постанова від 23.07.2020), відповідно до яких витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який викладений на банківському сайті, не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Крім того, документ під назвою «Условия и правила предоставления банковских услуг», наданий до суду позивачем, викладено не на державній мові, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 9 ЦПК України та ч. 3 ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики». Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК) Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України). Підставою даного позову є невиконання кредитних зобов`язань відповідачем, що пов`язані із отриманням ним кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів обставини, що вказують, що відповідачу були надані кредитні кошти, такі кошти [PERSON] використовував і у нього утворилась заборгованість. За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення заборгованості за кредитом. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що протягом строку дії договору, а саме з 11.11.2008 [PERSON] здійснювалось використання кредитних коштів та їх повернення Банку. Однак кошти Банку були повернуті не у повному обсязі, тобто сума використаних коштів перевищує суму внесених, що і мало наслідком виникнення заборгованості, яку Банк просить стягнути. При цьому, матеріали справи також містять підтвердження, що відповідач ознайомився і погодився з умовами про нарахування відсотків, а саме: строк пільгового періоду, підстави, порядок нарахування, розмір і строки погашення відсотків, у тому числі у разі виникнення прострочених зобов`язань, про які вказано у самій заяві та у довідці про умови кредитування, які підписані [PERSON] 11.11.2008. Отже, позивачем доведено факт отримання відповідачем кредиту, а оскільки позичальником порушено умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики та нарахованих відсотків, вимоги позивача підлягають задоволенню. За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до статті 551 СК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (ст.610, п.3 ч.1 ст.611 ЦК) з першого дня прострочення та доти, доки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто пеня може нараховуватися на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Отже, позивач має право на стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до наявної у справі Довідки про умови кредитування від 11.11.2008, яка підписана відповідачем, останній ознайомлений з умовами нарахування пені. Згідно розрахунку заборгованості, розмір пені становить 3899,2 грн. Позивач просить стягнути з відповідача 180 грн пені, тобто менше нарахованого, що є його правом. Суд дійшов висновку, що вимога про стягнення пені за період з 11.11.2008 по 30.06.2021 є обгрунтованою, а тому також підлягає задоволенню. З урахуванням наведеного, позов в цілому підлягає задоволенню. З [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заборгованість у розмірі - 28507,22 грн. Також з відповідача, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати при поданні позовної заяви до суду в розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved