Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

16.11.2021 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, яким просить стягувати з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку; стягнути з [PERSON] 2000 грн. судових витрат. Вимоги обгрунтовані тим, що шлюб з відповідачем уклала 13.10.2001 року. Від спільного проживання у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказує, що вона із малолітньою донькою [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач проживає окремо та не надає жодних коштів на утримання її та дитини. На даний час вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Вважає, що відповідач має сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 2500 грн. щомісячно. Ухвалою суду від 25.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та повне підтримання позовних вимог, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується його розпискою від 24.12.2021 року, довідкою Укрпошти, довідкою про доставку SMS повідомлення, будь-яких заяв, клопотань, відзиву відносно позову не подав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе здійснити розгляд справи на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13.10.2001 року в відділі ЗАГС міста Червонограда Львівської області, що підтверджується копією паспорта. Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] . Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до вимог ч.2 ст.77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Як регламентовано ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до приписів ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить: 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня. Ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні. Оцінивши в сукупності подані сторонами докази, суд дійшов висновку що вимоги позивача є підставними, оскільки дитина проживає разом з позивачем, відповідач проживає окремо, не надає матеріальну допомогу на її утримання, тому враховуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій в сумі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Також, згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Із матеріалів справи також встановлено, що позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача кошти на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. Як вбачається із договору про надання правової допомоги від 15.11.2021 року, разрахунку витрат у справі, адвокат Левицька О.І. надала правову допомогу позивачу [PERSON] , за яку остання зобов`язалася сплатила винагороду в розмірі 2000 грн. Положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.ч.1,2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Із змісту ст. 137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Враховуючи положення ст.137 ЦПК України та відсутність заперечень відповідача, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правову допомогу в сумі 2000 гривень. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved