Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, за яким просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 35316, вчинений 12.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором в сумі 16494, 20 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позивачем свої вимоги вмотивовано тим, що з відповідачем жодних кредитних договорів не укладалося. Про наявність заборгованості дізнався лише після того, як було заблоковано його особистий рахунок у АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Він звернувся до адвоката та за його допомогою з реєстру боржників довідався про те, що існує виконавче провадження № 66842341, відкрите 16.09.2021 року постановою приватного виконавця Безмагоричних Микитою Андрійовичем щодо виконання виконавчого напису № 35316, вчиненого 12.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем. Будь-яких повідомлень про порушення кредитних зобов`язань, розрахунків заборгованості та пропозицій щодо врегулювання від відповідача не отримано, а тому виконавчий напис вчинено із грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. До того ж, нотаріус не отримав від відповідача або позивача первинні документи щодо видачі кредиту, його часткового погашення, а тому не мав підстав вважати, що вимоги відповідача є безспірними. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2021 було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно з позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою судді Шевченківського районного м. Запоріжжя від 16.11.2021 року дана заява задоволена. Зупинено стягнення на підставі вищевказаного виконавчого напису нотаріуса. 08.12.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, не визнаючи позов, посилався на те, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з дотриманням законодавства. Відповідач вказав, що між позивачем та ТОВ «Мілоан» 25.11.2020 року було укладено кредитний договір № 2481527, договір було укладено в електронній формі. 11.03.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено Договір відступлення права вимоги № 64-МЛ, а тому ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі, і по відношенню до позивача. Також відповідач вказав на те, що 10.05.2020 року на адресу позивача була направлена письмова претензія щодо наявності заборгованості за кредитним договором та пропозиції щодо її погашення. Претензія направлялася рекомендованою кореспонденцією, що підтверджено квитанцією від Укрпошта Експрес та роздруківкою з сайту пошти щодо перевірки статусу відправлення і це є доказом, що боржник належним чином повідомлявся про наявність заборгованості. Відповідач також зазначав, що заявлені в позовній заяві витрати у розмірі 7700 грн. на професійну правничу допомогу завищені та не відповідають складності справи. Просив суд ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 12.05.2021 року вчинено виконавчий напис № 35316 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором в сумі 16494, 20 грн. Постановою приватного виконавця Безмагоричних Микити Андрійовича16.09.2021 відкрито виконавче провадження № 66842341, відкрите 16.09.2021 року з виконання вищевказаного виконавчого напису . Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. За змістом пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Суд при вирішенні спору враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, а Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд вказаної ухвали ВАСУ, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку такими положеннями: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду відповідно до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 05.04.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, неможливість вчинення виконавчого напису у цій справі була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. У відзиві на позовну заяву відповідач вказав на те, що 10.05.2020 року на адресу позивача була направлена письмова претензія щодо наявності заборгованості за кредитним договором та пропозиції щодо її погашення. Претензія направлялася рекомендованою кореспонденцією, що підтверджено квитанцією від Укрпошта Експрес та роздруківкою з сайту пошти щодо перевірки статусу відправлення і це є доказом, що боржник належним чином повідомлявся про наявність заборгованості. Згідно з пунктами 92 та 99 Правил надання послуг поштового зв`язку рекомендовані листи підлягають доставці додому. Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. Виходячи з наведеного, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника таку вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку. Матеріали справи не містять доказів щодо вручення позивачу претензії кредитора та вимоги про повернення заборгованості за договором позики, а нотаріус не перевірив наявність доказів отримання вказаної претензії, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису. Суд вважає, що в даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відтак позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мають бути задоволені в повному обсязі. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В матеріалах справи є квитанції щодо оплати позивачем судового збору пари подачі позовної заяви - в розмірі 908 грн. та при подачі заяви про забезпечення позову - в розмірі 454 грн., а тому судовий збір в загальній сумі 1362 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В позовній заяві позивач зазначив попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом, у сумі 7700 грн.. Проте, ним не надано доказів щодо фактичного розміру понесених витрат на правову допомогу, а тому наразі у суду відсутні підстави стягувати з відповідача такі витрати.

Outcome: approved