Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

ОК «ЖБК «Енергетик» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , державного реєстратора Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області Овечко І.М. у якому (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) просить: - скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області Овечко І.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 34513753 від 29 березня 2017 року 12:44:45, за яким було зареєстровано право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] за [PERSON] ; - припинити право власності [PERSON] на 1/1 частки двокімнатної квартири, загальною площею 55,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1209980456107, номер запису про право власності : 19698806. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначає,\~що в\~березні 2017\~року державним\~реєстратором Виконавчого\~комітету Вараської\~міської ради\~Рівненської області\~Овечко І.М.\~було прийнято\~рішення про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень\~(з\~відкриттям розділу)\~індексний номер\~34513753\~від 29\~березня 2017\~року,\~за яким\~зареєстровано за\~ [PERSON] \~право власності\~(частка\~1/1)\~на двокімнатну\~квартиру,\~загальною площею\~55,1\~кв.м.,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~реєстраційний номер\~об`єкта нерухомого\~майна:\~1209980456107,\~номер запису\~про право\~власності :\~19698806,\~дата та\~час реєстрації\~27\~березня 2017\~року 14:27:10.\~Позивач вважає,\~що дана\~реєстрація здійснена\~з порушенням\~правил\~ст.\~27\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень»,\~зокрема державному\~реєстратору не\~подано усіх\~документів,\~що підтверджують\~набуття права\~власності відповідачем\~на квартиру. Вказує, що всупереч пунктів 41, 77, 80 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою від 25 грудня 2005 року N 1127 (далі Порядок), державному реєстратору не було подано документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; довідки кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі; технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно. До суду від представника відповідача адвоката Савонік Л.О. надійшов відзив, у якому вона просила у задоволенні позову відмовити повністю за безпідставністю та необґрунтованістю. Зазначає, що твердження позивача про те, що відповідач міг набути право власності на спірну квартиру лише з моменту її передачі за відповідним актом, чого зроблено не було, вказує на недобросовісність поведінки позивача, оскільки згідно розділу 3 договору про пайову участь у будівництві житла саме на ОК «ЖБК «Енергетик» покладено обов`язок видати всі необхідні документи для реєстрації права власності, зокрема й акту прийому передачі квартири. Позивач не надав жодних пояснень та доказів, що саме заважає виконати йому всі зобов`язання за договором про пайову участь у будівництві житла, зокрема щодо передання квартири за актом приймання-передачі з 24 лютого 2017 року, тобто з моменту введення будинку [ADDRESS] в експлуатацію. Право власності на квартиру в житлово-будівельному кооперативі виникає не лише внаслідок повної сплати пайових внесків, а ще й внаслідок державної реєстрації такого права. Зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач вибув з числа асоційованих членів кооперативу чи має заборгованість зі сплати пайових внесків за договором, при тому що саме позивач зобов`язаний вести такі обліки та реєстри. Позивач, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив. До суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. У заяві зазначено, що заявлений позов, із врахуванням заяви про зміну предмету спору, позивач підтримує повністю та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляд справи, у судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомила, відзиву не подала. Від третьої особи Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради до суду надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності представника Департаменту. У клопотанні зазначено, що проти задоволення позовних вимог заперечують. Зазначають, що для державної реєстрації права власності [PERSON] подано всі документи. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Савонік Л.О. у судовому засіданні позовні вимоги заперечили, підтримали позицію, викладену у відзиві на позов. Суд,\~заслухавши відповідача\~ [PERSON] ,\~її представника адвоката\~Савонік Л.О., дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов наступних висновків. 25 лютого 2008 року між ОК «ЖБК «Енергетик» та [PERSON] укладено договір № 127 про пайову участь у будівництві житла. Предметом договору є узгодженість сторін про будівництво кооперативом передбаченого генпланом житлового будинку у [ADDRESS] і передача [PERSON] визначеної договором квартири, загальною площею 55,64 кв. м., якій на період будівництва присвоюється № 127 та оплата її замовником. Вказана обставина підтверджується копією договору про пайову участь у будівництві житла № 127 від 25 лютого 2008 року. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області та постановою Верховного Суду у справі № 565/1216/15-ц встановлена обставина, що [PERSON] свої зобов`язання за договором про пайову участь у будівництві житла № 127 від 25 лютого 2008 року виконала у повному обсязі та внесла плату у розмірі повної вартості квартири, що передбачена договором. Вказаною постановою Верховного Суду визнано за [PERSON] майнове право на квартиру в будинку [ADDRESS] , що на період будівництва має № 127. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судом у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи. Оскільки обставини щодо виконання відповідачем вказаного договору та внесення ним плати у розмірі повної вартості квартири, а також визнання за [PERSON] майнових прав на спірну квартиру, встановлено рішенням суду у справі, де участь брали [PERSON] як позивач та ОК «ЖБК Енергетик» як відповідач і таке рішення набрало законної сили, суд визнає вище викладену обставину доведеною. Відповідно до копії Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності № РВ 143170551220, 24 лютого 2017 року Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області зареєстровано вказану декларацію та визнано готовим до експлуатації закінчений будівництвом об`єкт житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] (друга черга). Копією витягу\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~про реєстрацію\~права власності\~№ 83720756\~підтверджується,\~що 27\~березня 2017\~року за\~ [PERSON] \~зареєстровано право\~власності на\~нерухоме майно,\~а саме,\~квартиру,\~загальною площею\~55,1\~кв.м.,\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Постановою Верховної Ради України від 19 травня 2016 року «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» місто Кузнецовськ перейменовано на місто Вараш. ОК «ЖБК Енергетик» вважає, що державна реєстрація права власності спірної квартири за [PERSON] здійснена з порушенням ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки, державному реєстратору не подано усіх документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття права власності відповідачем на квартиру, а також не надано усіх документів, передбачених п. 41, 77, 80 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 41 Порядку (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Позивач стверджує, що [PERSON] для державної реєстрації права власності на квартиру не подала довідки кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі; технічного паспорту на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартиру), затвердженого особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб; перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися для будівництва об`єкта нерухомого майна або затверджений загальними зборами кооперативу список членів кооперативу; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. За положеннями п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Представником відповідача [PERSON] до суду подана копія Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності № РВ 143170551220, яка зареєстрована 24 лютого 2017 року Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області та відповідно до цієї декларації визнано готовим до експлуатації закінчений будівництвом об`єкт житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] (друга черга). Відповідно до п. 41 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі. Отже, викладені норми спростовують доводи позивача щодо обов`язкової подачі документа, який засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Відповідно до копії технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] (інвентаризаційна справа № 10234, реєстровий номер 38к-95-8526), він виготовлений КП «Кузнецовське міське БТІ» 22 березня 2017 року на замовлення [PERSON] , тобто виготовлений до дня реєстрації права власності на спірну квартиру. Зі змісту копії висновку № 15 про ідентифікацію об`єкта нерухомого майна за адресою від 22 березня 2017 року об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] та будівництво якого здійснювалось на підставі договору про пайову участь у будівництві житла № 127 від 25 лютого 2008 року, ідентифіковано як квартиру за адресою: [ADDRESS] . У висновку також зазначено, що даний висновок служить підставою для прийняття управлінського рішення щодо вчинення реєстраційно-правових дій по реєстрації права власності на вищезазначений об`єкт нерухомості. Таким чином, доводи позивача про реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] без документів, передбачених п. 41 Порядку, спростовано вище вказаними письмовими доказами. За змістом пункту 77 Порядку, (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб або у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, проводиться за заявою власника такого майна або за умови уповноваження власником такого майна на підставі договору - за заявою особи, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, у порядку, передбаченому пунктами 30-34 цього Порядку. У разі коли державна реєстрація права власності здійснюється на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого завершено та який прийнято в експлуатацію після 1 січня 2013 року, особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, відповідним кооперативом з метою забезпечення державної реєстрації права власності кожного окремого власника нерухомого майна можуть бути подані для долучення до Державного реєстру прав: - документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна); - затверджений особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися для будівництва об`єкта нерухомого майна, або затверджений загальними зборами кооперативу список членів кооперативу; - документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції, - у разі державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли законодавством не передбачено оформлення та видачу документа на такий об`єкт нерухомого майна). З правового аналізу викладеного пункту випливає, що державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалось у результаті діяльності житлово-будівельного кооперативу проводиться за заявою власника такого майна. Подання такої заяви [PERSON] державному реєстратору доводиться копією її заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) від 03 квітня 2017 року, яка надана до суду Департаментом соціального захисту та гідності Виконавчого комітету Вараської міської ради разом з іншими документами реєстраційної справи. Отже, вимоги п. 77 Порядку, відповідачем також дотримані. Перелік інших документів, визначених цим пунктом може подаватись кооперативом, тобто є правом кооперативу, а не обов`язком, та не стосується власників відповідних об`єктів нерухомості. Згідно із п. 80 Порядку, (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності кооперативу подаються: - довідка кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі; - технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо). У разі\~коли державна\~реєстрація права\~власності здійснюється\~на окреме\~індивідуально визначене\~нерухоме майно\~(квартира,\~житлове,\~нежитлове приміщення\~тощо),\~розміщене в\~об`єкті нерухомого\~майна,\~будівництво якого\~завершено та\~який прийнято\~в експлуатацію\~після 1\~січня 2013\~року,\~також обов`язково\~зазначаються у\~відповідній заяві\~відомості про\~реєстраційний номер\~документа,\~що відповідно\~до вимог\~законодавства засвідчує\~прийняття в\~експлуатацію закінченого\~будівництвом об`єкта,\~та подаються\~завірені відповідним\~кооперативом копії: документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна); документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції, - у разі державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли законодавством не передбачено оформлення та видачу документа на такий об`єкт нерухомого майна). Судом, вище визнано доведеним подання [PERSON] для реєстрації права власності на спірну квартиру технічного паспорта від 22 березня 2017 року та висновку № 15 про ідентифікацію об`єкта нерухомого майна за адресою від 22 березня 2017 року, яким присвоєно адресу спірній квартирі. Оскільки право власності за [PERSON] реєструвалось на новостворений об`єкт нерухомості, а не реконструйований, необхідності подачі нею документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомості до його реконструкції у неї не було. Доказів подачі реєстратору для реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , [PERSON] довідки кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі суду не надано. На виконання вимог ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» [PERSON] подані державному реєстратору договір № 127 про пайову участь у будівництві житла, рішення Апеляційного суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року у справі № 565/1216/15-ц. Така обставина підтверджується копіями вказаних документів, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29 березня 2017 року, у якому наводиться вказаний перелік документів, як підстава виникнення права власності. В судовому засіданні встановлено, що з усього переліку документів, які передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком, [PERSON] державному реєстратору не подана лише довідка про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі. Проте, рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року у справі № 565/1216/15-ц, яке подано державному реєстратору, встановлена обставина, що [PERSON] виконала свої грошові зобов`язання за договором пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку у повному обсязі. Суд, звертає увагу, що позивач не оспорює членство [PERSON] в кооперативі станом на день реєстрації за нею права власності та не зазначає про невиконання нею умов договору про пайову участь у будівництві житла. Таким чином, обставини щодо членства [PERSON] в кооперативі та внесення нею пайового внеску у повному обсязі, які мають підтверджуватись відповідною довідкою кооперативу, згідно з п. 80 Порядку, фактично існували на час державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та підтверджувались відповідним рішенням суду, яке було подане державному реєстратору. Неподання [PERSON] довідки про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі державному реєстратору носить формальний характер, оскільки такі обставини об`єктивно існували на час проведення державної реєстрації права власності та були відомі державному реєстратору. Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до пункту 39 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України», будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. У рішенні Європейського суд з прав людини від у справі «Трегубенко проти України», Європейський суд повторює, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Крім того, у даному рішенні зазначається, що завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи влади мають у принципі кращі, ніж міжнародний суд, можливості для оцінки того, що відповідає «суспільним інтересам». Отже, створена Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод система захисту покладає саме на національні органи влади обов`язок початкової оцінки як існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і проблеми необхідності заходів з усунення несправедливості (пункт 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хендісайд проти Сполученого Королівства» від 07.12.1976 року, серія A, № 24). Це означає, що в цій сфері, як і в інших сферах, на які поширюються гарантії Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, національні органи влади мають певну свободу розсуду. Відтак, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та припинення її права власності на вказану квартиру лише з формальних підстав неподання відповідної довідки буде непропорційним втручанням у її право власності на вказану квартиру, враховуючи, що обставини, на підтвердження яких повинна бути подана така довідка, об`єктивно існували та підтверджуються рішенням суду. Також суд враховує, що позивач у своєму позові не вказав яка шкода завдана його інтересам внаслідок реєстрації права власності на спірну квартиру за [PERSON] та у чому виразилась така шкода. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27 квітня 2021 року, за змістом якої суд визнав безпідставною відмову державного реєстратора у проведенні державної реєстрації з формальних підстав у зв`язку непропорційністю, зокрема, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи, яка звернулась до державного реєстратора і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення державного реєстратора. Суд бере до уваги, що постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 565/1216/15-ц, яка набрало законної сили, за [PERSON] визнано майнові права на квартиру в будинку [ADDRESS] , що на період будівництва має № 127. Висновком № 15 про ідентифікацію об`єкта нерухомого майна за адресою від 22 березня 2017 року, вказаній квартирі присвоєно адресу: [ADDRESS] . Разом з тим у постановах Верховного Суду України: від 24 червня 2015 року № 6-318 цс 15, від 18 листопада 2015 року № 6-1858 цс 15 роз`яснено, що майнове право можна визначити як «право очікування», воно є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. З урахуванням викладеного, за постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року визнано право [PERSON] набути у майбутньому право власності на спірну квартиру. Визначаючи юридичні факти, при настанні яких [PERSON] набуває права власності на новостворене майно, майнові права на яке визнано за нею вище вказаним рішенням суду та цим рішенням встановлена обставина повного виконання Договору № 127 про пайову участь у будівництві житла від 25 лютого 2008 року, як підстави набуття права власності, суд бере до уваги наступне. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Проте, відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 та від 05 червня 2019 року у справі № 392/1829/17, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а вважається лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Досліджуючи обставини існування в особи права власності, суд має передусім встановлювати підстави, на якій особа набула таке право. У постановах Великої палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц та від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 викладена правова позиція про те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності не має. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. З урахуванням викладених правових позицій Верховного Суду, аналіз ч. 2 ст. 331 ЦК України, дає підстави для висновку, що особа, яка виконала у повному обсязі умови договору про пайову участь у будівництві житла та майнові права на нерухоме майно за якою визнані рішенням суду, набуває права власності на таке майно з моменту прийняття нерухомого майна до експлуатації. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником. Викладена норма є спеціальною у регулюванні набуття права власності на квартиру саме членом житлово-будівельного кооперативу. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року та постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року встановлена обставина повної оплати [PERSON] вартості квартири. За змістом ч.1 ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. В той же час, під житловим будинком розуміється будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання (ст. 380 ЦК України). З аналізу викладених норм випливає, що квартира набуває ознак об`єкту права власності лише з моменту завершення будівництва житлового будинку та введення в експлуатацію. Отже, у разі викупу квартири членом житлово-будівельного кооперативу до введення будинку в експлуатацію, він на підставі ч.3 ст. 384 ЦК України, стає її власником з моменту введення будинку в експлуатацію. Таким чином, оскільки будинок по [ADDRESS] (друга черга) прийнятий до експлуатації 24 лютого 2017 року, суд визнає, що відповідач [PERSON] набула права власності на квартиру [ADDRESS] з 24 лютого 2017 року. Таким чином фактичне набуття права власності [PERSON] на спірну квартиру до дня його державної реєстрації, а також те, що державна реєстрація є лише моментом з якого держава визнає право власності на нерухоме майно, додатково свідчить про непропорційність позбавлення права власності відповідача лише з формальних підстав. Викладені обставини в сукупності дають підстави суду для висновку про безпідставність позовних вимог та необхідність відмовити у задоволенні позову ОК «ЖБК Енергетик» до [PERSON] , державного реєстратора Головач Н.В. про скасування рішення державного реєстратора та припинення права власності. Щодо заяви представника відповідача [PERSON] про застосування позовної давності суд зазначає, що суд застосовує\~позовну давність\~лише тоді,\~коли є\~підстави для\~задоволення позовних\~вимог,\~звернутих позивачем\~до того\~відповідача у\~спорі,\~який заявляє\~про застосування\~позовної давності.\~Тобто,\~перш ніж\~застосувати позовну\~давність,\~суд має\~з`ясувати\~та зазначити\~у судовому\~рішенні,\~чи було\~порушене право,\~за захистом\~якого позивач\~звернувся до\~суду.\~Якщо це\~право порушене\~не було,\~суд відмовляє\~у позові\~через необґрунтованість\~останнього.\~І тільки\~якщо буде\~встановлено,\~що право\~позивача дійсно\~порушене,\~але позовна\~давність за\~відповідними вимогами\~спливла,\~про що\~заявила інша\~сторона у\~спорі,\~суд відмовляє\~у позові\~через сплив\~позовної давності\~у разі\~відсутності визнаних\~судом поважними\~причин її\~пропуску,\~про які\~повідомив позивач. У зв`язку з викладеним суд не вирішує питання щодо спливу позовної давності. Також, до суду представником відповідача [PERSON] подана заява про зловживання позивачем процесуальними правами. Заяву мотивує тим, що позов ОК «ЖБК «Енергетик» носить завідомо штучний характер, є безпідставним та необґрунтованим. Зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставини справи, суд доходить висновку про безпідставність такої заяви. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 01 листопада 2021 року між Адвокатським об`єднанням «Ваше право» та [PERSON] укладено договір про надання правничої допомоги № 226. Згідно п. 1, 2 Розділу 1 договору Адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу у цивільній справі № 565/1752/20, а саме: - здійснювати у встановленому законом порядку представництво, захист прав та законних інтересів Клієнта в усіх без виключення підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, а також в усіх без виключення державних та недержавних органах, судах всіх інстанцій та юрисдикцій із усіма без виключення процесуальними правами, наданими положеннями чинних в Україні ГПК, ЦПК, КПК, КУпАП та КАС; - складати, підписувати, отримувати та подавати від імені та в інтересах Клієнти заяви, скарги, клопотання звернення, інші необхідні документи, надавати усні та письмові пояснення, звертатись з адвокатськими запитами, вчиняти всі ніші дії, передбачені чинним законодавством України, які будуть доцільними для правильного і ефективного виконання зобов`язань, пов`язаних з наданням правової допомоги, визначеної у п. 1 Розділу 1 даного договору; - надавати консультації, висновки, довідки з правових питань, що виникають у Клієнта. В матеріалах справи міститься копія ордеру серія ВК № 1030541 на надання правничої допомоги [PERSON] , який виданий Адвокатським об`єднанням «Ваше право» адвокату Савонік Л.О. 01 листопада 2021 року та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Савонік Л.О. серія РН № 1345. Пункт 9 Розділу 1 передбачає, що на виконання умов цього договору Клієнт зобов`язаний, зокрема, прийняти виконані Адвокатським об`єднанням роботи та оплатити у розмірі та строки, встановлені у даному договорі. Згідно п. 2 Розділу 2 договору оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту підписання Додаткової угоди до договору або Акту виконаних робіт (наданих послуг) та отримання Клієнтом рахунку від Адвокатського об`єднання. Додатковою угодою до договору про надання правничої допомоги від 01 листопада 2021 року № 226, укладеною 20 грудня 2021 року визначено, що вартість правничої допомоги за договором, наданої під час розгляду справи в суді першої інстанції, становить 6 000 грн. Оплата правничої допомоги Адвокатського об`єднання Клієнт здійснює в будь-який час з моменту підписання Додаткової угоди та протягом розгляду справи в суді першої інстанції, однак не пізніше спливу одного місяця після ухвалення судом першої інстанції рішення по суті. Верховний Суд у справі № 640/18402/19 вказав, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. 20 грудня 2021 року між Адвокатським об`єднанням «Ваше право» та [PERSON] підписано Акт виконаних робіт (наданих послуг), згідно якого Адвокатське об`єднання надало, а Клієнт прийняв (отримав) правову допомогу у формі: попереднє опрацювання матеріалів, законодавчої бази, що регулюють спірні відносини, формування правової позиції, консультування, збирання доказів; підготовка процесуальних документів по справі (складання та підписання відзиву, заяв, клопотань, заяви про стягнення судових витрат тощо); участь у судовому розгляді справи від укладення договору про надання правничої допомоги до ухвалення судом першої інстанції рішення по справі. Копією квитанції до прибуткового касового ордера № 036 від 06 квітня 2022 року підтверджується отримання Адвокатським об`єднанням «Ваше право» від [PERSON] грошових коштів у сумі 6 000 грн. на підставі договору про надання правової допомоги від 01 листопада 2021 року № 226 та Акту виконаних робіт. За наведених положень законодавства та фактичних обставин справи на користь відповідача підлягають стягненню з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. Оскільки в задоволенні позовних вимог судом відмовлено, то відповідно до ст.141 ЦПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Outcome: approved