Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

До Шполянського районного суду Черкаської області надійшов вказаний позов, у якому позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що 29.04.2008 року між АКБ « УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11341175000, згідно умов якого позичальнику наданий кредит на купівлю квартири. У забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором між сторонами укладений договір іпотеки № 84509 від 29.04.2008 року, відповідно до умов якого відповідач передала банку в іпотеку вказану квартиру. У подальшому первісний кредитор був змінений на позивача у справі. Виконавчий документ перебував на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М., який отримав 03.10.2020 року інформацію від Шполянської міської ради ОТГ про відсутність відомостей про реєстрацію осіб за адресою : [ADDRESS] . 10.02.2021 року приватним виконавцем складено та затверджено Акт про реалізацію предмета іпотеки, вищевказаної квартири. На підставі Свідоцтва про право власності від 19.03.2021 року позивач став власником зазначеної квартири, яку у подальшому, відповідно договору купівлі-продажу від 05.10.2021 року, відчужило [PERSON] та [PERSON] .. Позивач відповідно ч.2 п.14 договору купівлі-продажу зобов`язався зняти з місця реєстрації зареєстрованих в квартирі осіб протягом шести місяців з дня укладення договору. Відповідно витягу Виконавчого комітету Шполянської міської ради від 21.10.2021 року у вказаній квартирі зареєстровані відповідачі у справі, однак відповідно довідки ОСББ « Європейський будинок 79а» у квартирі з 15.05.2020 року ніхто не проживає. Отже, є необхідність звернення до суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. 04.01.2022 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Додатково пояснив, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Відповідачі у встановлений строк до суду відзив на позов не надали, про причини неподання суду відзиву не повідомили, а тому, враховуючи положення ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За вказаних обставин та зі згоди представника позивача суд постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення ( відповідна ухвала суду занесена до протоколу судового засідання згідно положень ч.5 ст. 259 ЦПК України). Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи , судом встановлені наступні обставини. Судом встановлено, що 29.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11341175000, відповідно п. 1.4 якого цільове призначення кредиту придбання квартири ( а.с. 5-11). У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором між сторонами укладений договір іпотеки № 84509 від 29.04.2008 року, предметом якого є двокімнатна квартира [ADDRESS] ( а.а.12-14). Відповідно відповіді Шполянської міської ради ОТГ від 26.10.2020 року за № 01-41\\4585 на запит приватного виконавця Недоступа Д.М., інформація про реєстрацію осіб за адресою : [ADDRESS] , в реєстрі територіальної громади відсутня ( а.с. 15). Товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія Інвест-Кредо» на підставі свідоцтва про право власності від 19.03.2021 року, виданого приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Горбачем В.П., є власником квартири [ADDRESS] ( а.с.16). У подальшому ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» відчужило вказану квартиру шляхом її продажу [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 05.10.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Горбачем В.П., зареєстрованого в реєстрі № 2079 ( а.с.17-20). Відповідно Витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 21.10.2021 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ( а.с.21). Із довідки ОСББ « Європейський будинок 79А» за № 6/10 від 26.10.2021 року у вказаній квартирі з 15.05.2020 року ( дата реєстрації ОСББ) по час видачі довідки ніхто не проживає ( а.с.22). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі ( ч.ч.1,2 ст. 2 ЦПК України). Нормами ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання , кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності\~до норм\~ст.\~16\~ЦК України\~та ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~В усталеній практиці Верховного Суду ( постанова від 01.03.2018 у справі №910/2280/17, постанова від 14 лютого 2019 року у справі № 911/792/18, постанова від 02.02.2021 року у справі №925/642/19) останній наголошує, що наведені приписи чинного законодавства визначають об`єктом захисту, в тому числі судового, порушене, невизнане або оспорюване право. \~Порушенням вважається\~такий стан\~суб`єктивного\~права,\~за якого\~воно зазнало\~протиправного впливу\~з боку\~правопорушника,\~внаслідок чого\~суб`єктивне\~право особи\~зменшилося або\~зникло як\~таке;\~порушення права\~пов`язано\~з позбавленням\~можливості здійснити,\~реалізувати своє\~право повністю\~або частково. Таким чином у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Лише у разі встановлення наявності порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача та відповідності обраного останнім способу захисту такому порушенню або оспоренню суд може прийняти рішення про задоволення позову. Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, або компенсація витрати, що виникли у зв`язку з порушенням прав, чи в інший спосіб нівелює негативні наслідки такого порушення. Отже, надзвичайно важливого значення набуває необхідність належного з`ясування судом питання щодо того, про захист яких саме прав особи йдеться. Норми ст.ст. 316,317,321,391 ЦК України, на які посилається позивач, у сукупності визначають право власника майна вільно володіти, користуватись та розпоряджатись власністю, при цьому власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Положеннями п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 216, які діяли на час звернення із позовом, та які кореспондуються із нормами п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) , затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року № 265 , зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі, зокрема , рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується) . Разом із тим, судом встановлено, що позивач відчужив квартиру [ADDRESS] , шляхом укладення договору купівлі-продажу, який, як вказав у судовому засіданні представник позивача зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а від так його право власності на вказаний об`єкт нерухомості припинено. Посилання представника позивача у судовому засіданні на те, що позивач звернувся до суду як іпотекодержатель, є необґрунтованими, оскільки відповідно до положень ч.1 ст. 17 Закону України « Про іпотеку» набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки припиняє іпотеку, а від так правовідносини, які виникли на підставі договору іпотеки, вичерпали свою дію, тим більше, що у подальшому об`єкт нерухомості був позивачем відчужений. Як на підставу звернення до суду, позивач посилається на те, що він , відповідно до умов договору купівлі-продажу від 05.10.2021 року узяв на себе зобов`язання зняти з місця реєстрації зареєстрованих осіб протягом шести місяців з дня укладення договору. Однак, прийняття на себе обов`язку, не свідчить про наявність у позивача прав щодо рухомого майна, яке порушено відповідачами. Отже, позивач не обґрунтував,\~у чому полягає порушення його прав та які саме його права порушено реєстрацією відповідачів у квартирі [ADDRESS] , що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed