Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-08 00:00:00

29 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом, в якому просив скасувати арешт з усього належного йому на праві власності нерухомого майна, у тому числі житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладений постановою Миргородського ВДВС МРУЮ про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно № 29883522 від 18 листопада 2011 року. В обгрунтування позовної заяви вказував, що відповідно до Договору купівлі - продажу житлового будинку від 18 липня 2000 року він набув право власності на жилий будинок з надвірними побудовами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Його право власності на це нерухоме майно зареєстроване у встановленому на час купівлі - продажу такого майна порядку. З моменту купівлі житлового будинку і по даний час він проживає в ньому, де і зареєстроване його місце проживання. На початку грудня 2021 року, реалізуючи свої права власника на належне нерухоме майно, разом з покупцем, він звернувся до нотаріальної контори з наміром продати належне йому житло, однак дізнався від нотаріуса про те, що його будинок перебуває під арештом на підставі постанови Миргородського ВДВС МРУЮ. При зверненні до Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 10 грудня 2021 року отримав довідку за № 28835, від 10.12.2021 року, відповідно до якої станом на 10.12.2021 року виконавчі провадження стосовно нього, як боржника, у цьому відділі не знаходяться. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, встановлено арешт на все його нерухоме майно, який накладений на підставі постанови Миргородського ВДВС МРУЮ про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно № 29883522 від 18.11.2011 року. Наявність такого обтяження, при відсутності будь - яких виконавчих проваджень щодо нього, порушує його право власності на конкретне нерухоме майно в частині реалізації повноважень володіння, користування і розпорядження таким майном. Ухвалою судді від 30.12.2021 відкрито провадження по вищезазначеній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату ,час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в раніше поданій заяві позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити (а.с. 17). Представник відповідача Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справим повідомлений належним чином (а.с. 32). Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що відповідно до Договору купівлі - продажу житлового будинку від 18 липня 2000 року [PERSON] набув право власності на жилий будинок з надвірними побудовами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . (а.с.4). Згідно з Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено обтяження:номер запису про обтяження 11879078 від 23.11.2011 року, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції, підстава обтяження: постанова, про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно 29883522 від 18.11.2011 року, ВДВС Миргородського МРУЮ, Головний державний виконавець Т.О. Мальченко, власник [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] . Номер запису про обтяження 12730893 від 12.07.2012 року, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції, підстава обтяження: постанова, про відкриття виконавчого провадження, 33317546, 12.07.2012, ВДВС Миргородського МРУЮ, Старший державний виконавець Нечитайло Н.І., власник [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] (а.с. 25, 26). Відповідно до довідки Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 10.12.2021 року № 28835 станом на 10.12.2021 року виконавчих проваджень про стягнення з [PERSON] у відділі не знаходиться. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо майна [PERSON] , встановлений арешт № 29883522 та №11879078 на все його нерухоме майно боржника, накладений на підставі постанови Миргородського ВДВС МРУЮ про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно№ 29883522 від 18.11.2011 року (а.с.9-10). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч. 1,2 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно з ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За приписами ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до п. 9 ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону країни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Частина 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:1)отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2)надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3)отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 закону "Про виконавче провадження", письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Частиною 5 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" встановлено ,що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. З аналізу ст. 59 ЗУ " Про виконавче провадження" вбачається, що арешт з майна може бути знятий виконавцем в рамках існуючого виконавчого провадження, або на виконання рішення суду шляхом відкриття нового виконавчого провадження Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач у встановленому законом порядку має намір розпорядитися своїм майном, однак накладена заборона на майно порушує його права, як власника, тому він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування, володіння та розпоряджання своїм майном, що врегульовано ст. 391 ЦК України. Іншого способу зняти наявну заборону немає. Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В зв`язку з тим, що позивач просив

Outcome: approved