Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

22.04.2022 позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом та з урахуванням збільшення позовних вимог просить суд ухвалити рішення, яким розділити нерухоме майно у вигляді житлового будинку та господарських будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виділивши у власність відповідачу [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , житловий будинок, загальною площею 73,6 кв.м, житловою площею 46,7 кв. м, Літ. А-1 (номер відокремлених груп приміщень 1), сарай Літ. В, сарай Літ. Д, літню кухню Літ. Г, гараж Літ. Е, погріб Літ. П/Г-1, ворота з хвірткою Літ. № 1, огорожу Літ. № 2 та встановити, що ця частина нерухомого майна знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; виділивши у спільну сумісну власність йому, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] житловий будинок загальною площею 73,5 кв.м, житловою площею 46,4 кв.м. Літ. 1 (номер відокремлених груп приміщень 2), а також сарай Літ. Б, погріб Літ. П/Г, ворота з хвірткою № 3, огорожа № 4, огорожу Літ. № 4 і Літ. № 5, та встановити, що ця частина нерухомого майна знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; та визнати за ним, [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності на житловий будинок загальною площею 73,5 кв.м, житловою площею 46,4 кв.м. Літ. 1 (номер відокремлених груп приміщень 2), а також сарай Літ. Б, погріб Літ. П/Г, ворота з хвірткою № 3, огорожа № 4, огорожу Літ. № 4 і Літ. № 5, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0288 га, та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0599 га, що належали спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі державних актів серії СМ № 039768 та СМ № 039769 від 09 лютого 2006 року, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява обгрунтована тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло позивач є співвласником квартири [ADDRESS] . Іншими співвласниками майна по 1/3 частині є його батьки [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер батько позивача [PERSON] . За життя 29 квітня 2003 року останній отримав у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за цією ж адресою, та отримав державні акти на вказане майно. Спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті спадкодавця, є позивач по справі, його мати та рідна сестра, так як на момент смерті були зареєстровані та проживали разом з ним за вказаною адресою. Іншим власником іншої частини житлового будинку є [PERSON] , який отримав це майно у спадщину за заповітом після смерті своєї баби [PERSON] . На даний час позивач прийняв рішення про те, щоб бути єдиним власником нерухомого майна, яке перебуває у спільній частковій власності, але позбавлений можливості оформити в нотаріальному порядку спадкові права на вказане майно після смерті спадкодавця. Захистити своє право в інший спосіб, крім звернення до суду з даним позовом, позивач не має можливості. У зв`язку з цим у [PERSON] виникла необхідність звернутися до суду. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Валюх Ю.В. не з`явились, подали суду кожен окремо заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Скляров С.Л. у судове засідання не з`явилися, останній подав суду заяву про розгляд справи без участі його та відповідача, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подали суду кожен окремо заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв`язку із визнанням відповідачами обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно зі ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, пересвідчившись, що визнання відповідачами позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] в селищі Недригайлів Сумської області, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] , виданого 30.12.2009 Недригайлівським РВ УМВС України в Сумській області (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 грудня 1996 року органом приватизації Недригайлівського підприємства "Агротехсервіс" позивач разом зі своїми батьками є співвласниками квартири [ADDRESS] по 1/3 частині (а.с. 4). Іншим власником іншої частини житлового будинку тобто квартири [ADDRESS] відповідно до рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 18.03.2022 є [PERSON] , який отримав це майно у спадщину за заповітом після смерті своєї баби [PERSON] (а.с. 16-17). [INFO] в селищі Недригайлів, Недригайлівського району Сумської області, помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15). За життя 29 квітня 2003 року [PERSON] отримав у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0288 га, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 039768 (а.с. 11), та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0599 га, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 039769 (а.с. 12), що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , є його син, [PERSON] , позивач по справі, його дружина і відповідно мати позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 14), та дочка спадкодавця і відповідно сестра позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 47), яка відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 48) змінила своє дівоче прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ", так як на момент смерті були зареєстровані та проживали разом з ним за вказаною адресою. У зв`язку з переоформленням спадщини після смерті [PERSON] , позивач прийняв рішення про те, щоб бути єдиним власником нерухомого майна, яке перебуває у спільній частковій власності, але позбавлений можливості оформити в нотаріальному порядку спадкові права на вказане майно після смерті спадкодавця. Крім того, до приватизації житла тобто ? частини будинку в [ADDRESS] , вказаний будинок обліковувався в Недригайлівській селищній раді як "житловий будинок господарського типу" та мав адресу: [ADDRESS] . Під час приватизації було допущено технічну помилку в документах і цю частину житлового будинку зазначено як "квартира [ADDRESS] ". З метою усунення цих порушень та виправлення допущених в документах помилок щодо статусу вказаного житлового будинку позивач неодноразово звертався до виконавчого комітету Недригайлівської селищної ради із заявою про переведення квартири в житловий будинок господарського типу, проте відповіді не отримав (а.с. 18-19). Тобто судом встановлено, що між [PERSON] та всіма вищевказаними співвласниками домоволодіння склався усталений порядок фактичного користування нерухомим майно у відповідності до належної кожному частки у праві спільної часткової власності. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За ч.ч. 1-3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Статтями 1217, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за законом та за заповітом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах спадкування»). Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з позивача слід стягнути на користь держави 1984,80 (992,40 х 2) грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved