Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

Позивач Дочірнє підприємство «Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату» Приватного акціонерного товариства «Черкаський шовковий комбінат» звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Дочірнього підприємства «Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат» заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2015 року по 31.07.2021 року в розмірі 25064,31 грн., а також стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача всі судові витрати. В обґрунтування позову вказує, що 01 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Черкаський шовковий комбінат" (надалі - Орендодавець) та Дочірнім підприємством "Ремонтно- експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату ПАТ\~"Черкаський шовковий комбінат" (надалі - Орендар) укладено договір оренди №143. Згідно з п.1.1 договору оренди №143 від 01.11.2013 року Орендодавець, який є власником передав, а Орендар прийняв в оренду житлові приміщення, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] . Акцентує увагу\~суду на\~тому,\~що,\~з 22\~листопада 1994\~року [PERSON] ,\~з 30\~травня 2005\~року,\~її чоловік\~-\~ [PERSON] та\~з 22\~листопада 1994\~року її\~донька -\~ [PERSON] \~зареєстровані в\~ [ADDRESS] .Факт реєстрації вказаних осіб підтверджується адресною карткою (Форма 17). Позивач також вказує на те, що згідно Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, до створення Реєстру територіальної громади, картотеки з питань реєстрації осіб, які передані відповідному органу реєстрації, ДМС, житлово-експлуатаційними організаціями та іншими підприємствами, установами та організаціями, що забезпечували ведення картотек з питань реєстрації фізичних осіб, підтримуються в актуальному стані за карткою реєстрації особи та адресною карткою особи за відповідними формами згідно з додатками 4 та 5. Разом з тим, звертає увагу суду, що на даний час у м.Черкаси не створена комісія з приймання-передачі картотек реєстраційного обліку місця проживання/перебування фізичних осіб. До відома позивача не доводили жодного розпорядчого акту щодо створення відповідної комісії та затвердження її персонального складу, а тому картки реєстрації особи (Ф-16) та адресні картки (Ф-17) громадян, які виявили намір змінити реєстрацію місця проживання та, які мешкають в гуртожитках, власником яких є ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат», на даний час не передані до Управління з питань державної реєстрації департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, а відтак зберігаються в ДП «РЕУ «ЧШК» ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат». Разом з тим, позивач додає, що розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації №6 від 11 травня 2017 року «Про встановлення граничного розміру плати за проживання в гуртожитках Дочірнього підприємства "Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату ПАТ "Черкаський шовковий комбінат" встановлений граничний розмір плати за проживання в гуртожитках, (крім студентських гуртожитків) громадян України, осіб без громадянства та іноземців, які займають приміщення, що знаходиться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних відносинах, для Дочірнього підприємства "Ремонтно- експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату ПАТ\~"Черкаський шовковий комбінат", за ліжко-місце за місяць з урахуванням податку на додану вартість, у розмірі: 420 грн. для гуртожитку [ADDRESS] , та гуртожитку №3, розташованого за адресою: м. Черкаси, вул.\~Добровольського, 27. Зауважує також, що до граничного розміру плати включено витрати на комунальні послуги. ДП "Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовковою комбінату ПрАТ\~"Черкаський шовковий комбінат" жодного разу не порушувався гранично допустимий розмір плати за проживання. Станом на 01 серпня 2021 року заборгованість [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перед ДП "Ремонтно- експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату ПрАТ "Черкаський шовковий комбінат" за проживання в [ADDRESS] становить 25064,31\~грн. В продовження обґрунтування своїх доводів позивач зазначає, що ДП "Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату ПрАТ "Черкаський шовковий комбінат" свої зобов`язання виконує у повному обсязі, а відповідачі, в порушення ст.ст. 525, 526 ЦК України, несвоєчасно оплачують надані послуги, чим завдають позивачу значну матеріальну шкоду. Таким чином,\~оскільки заборгованість до цього часу відповідачами не сплачена, посилаючись на вимог ст.ст. 66, 68 ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», позивач просить суд: стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги за період з 01 січня 2015 року по 31 липня 2021 року в розмірі 25064,31 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно всі судові витрати. Ухвалою суду від 01.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі і призначено судове засідання. Дана цивільна справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. 24.11.2021р. судом отримано від представника відповідача [PERSON] - адвоката Пятіна О.І. заяву про застосування строків позовної давності. Свою позицію обґрунтовує тим, що ані ЖК України, ані Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (від 09.11.2017р. №2189-VIII) не передбачено застосування спеціальної позовної давності до вимог щодо сплати орендної плати та щодо сфери житлово-комунальних послуг. Тому, вважає, що до даних правовідносин застосовується загальний строк позовної давності, який становить три роки (ст.257 ЦК України). Також зауважує, що перебіг строку позовної давності розпочинається із дня, що настає за граничним строком оплати орендної плати/житлово-комунальних послуг (лист Мінрегіону від 11.09.2013р. №8/20-251-13). Також, 24.11.2021р. судом отримано від представника відповідача [PERSON] - адвоката Пятіна Є.В. відзив на позов, зі змісту якого вбачається викладення ним доводів про заперечення позову, а відтак необхідності у відмові у позові повністю, оскільки вважає його необґрунтованим, а заявлені підстави позову такими, що свідчать про відсутність боргу у відповідачів перед позивачем. Так, звертає увагу суду, що відповідачі є родичами першого ступеню спорідненості та є членами однієї сім`ї. Разом з тим, відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю 2-ї групи, у зв`язку з чим має пільги, відповідно до положень п.п.4, 5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту». Крім того, автор відзиву на позов звертає увагу, що позивачем повідомлявся відповідач [PERSON] , як член сім`ї [PERSON] , відповідним листом від 08.10.2014р. за №156, про здійснення проведення позивачем контролю та звірки, спільно з Управлінням соціального захисту населення Придніпровського району м. Черкаси, на предмет правильності нарахування пільг та застосування норм про надання пільг. При цьому, вказуючи про надання пільг, про які йшлося вище, в повному обсязі (а.с.59-61). Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 24.11.2021р. (а.с.65), заяву про застосування строків позовної давності та відзив на позов прийнято судом. судове засідання представник позивача ДП «РЕУ «ЧШК» ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат» за довіреністю Білий М.М. не з`явився, судом повідомлявся про місце, день та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Надано заяву від 08.04.2022р. про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, судом повідомлялася про місце, день та час розгляду справи у встановленому законом порядку. 01.04.2022р. судом отримано її заяву зі змісту якої вбачається прохання про розгляд даної справи за її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, судом повідомлялася про місце, день та час розгляду справи у встановленому законом порядку. 01.04.2022р. судом отримано її заяву зі змісту якої вбачається прохання про розгляд даної справи за її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник адвокат Пятін Є.В. не з`явилися, судом повідомлялися про місце, день та час розгляду справи у встановленому законом порядку. 07.04.2022р. судом отримано заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Пятіна\~Є.В., зі змісту якої вбачається прохання про розгляд даної справи за відсутності відповідача та його представника на підставі наявних у справі доказів. Разом з тим, вказав, що відповідач [PERSON] заперечує проти позову повністю. Враховуючи думку сторін та їхніх представників, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов наступних висновків: як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 18.12.2012 року між ПАТ «Черкаський шовковий комбінат» та Дочірнім підприємством «Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату ПАТ «Черкаський шовковий комбінат» укладено договір оренди, відповідно до якого орендодавець, який є власником, передав, а орендар прийняв в оренду житлові приміщенні, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] (п.1 договору). Крім того, вказаним вище правочином (п.4.1) передбачено право орендаря самостійно, відповідно до діючого законодавства, стягувати із мешканців орендованих гуртожитків та житлових будинків заборгованість за житлово-комунальні послуги, а також обов`язок орендодавця надавати мешканцям орендованих об`єктів, житлово-комунальні послуги в межах, затверджених відповідним рішенням виконавчого комітету міської ради (п.4.2 договору). Даний договір вступив у силу з 18.12.2012р. та діє до 17.12 2015р. включно (п.6.1 договору), проте він вважається пролонгованим на тих же умовах і на той самий строк, якщо жодна зі сторін за місяць до закінчення строку дії договору не заявила про неможливість його пролонгації (п.6.1 договору). Отже, на даний час даний договір недійсним не визнаний, тобто - він є чинним. За відомостями із поквартирної картки за адресою: [ADDRESS] , наявної у матеріалах справи, наймачем житлового приміщення є [PERSON] (відповідач), [INFO] , яка зареєстрована за вказаною адресою з 22.11.1994р. Разом із нею зареєстрованими є відповідачі: [PERSON] (дочка), [INFO] з 22.11.1994 по 04.04.2006р. та в подальшому з 04.04.2006р. знову є зареєстрованою за вказаною адресою; [PERSON] (чоловік), [INFO] з 30.05.2005р. (а.с.6). Аналогічна інформація міститься у довідці ДП «РЕУ ЧШК» ПАТ «ЧШК» від 30.08.2021р. №17 (а.с.7). Судом перевірено вказану інформацію та встановлено, що згідно відомостей Відділу реєстрації місця проживання Управління державної реєстрації Черкаської міської ради від 08.09.2021р., отриманих судом 15.09.2021р., виявлено відсутність інформації про зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] відповідачів (а.с.17-19). Розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації від 11.05.2017р. №6 встановлено граничні розміри плати за проживання у гуртожитках (крім студентських гуртожитків) громадян України, осіб без громадянства та іноземців, які займають приміщення, що знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних відносинах, для гуртожитків ДП «Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату» ПАТ «Черкаський шовковий комбінат», за ліжко-місце за місяць з урахуванням податку на додану вартість у розмірі: 420грн. для гуртожитків [ADDRESS] та №3 розташованого за адресою: [ADDRESS] ; 480грн. для гуртожитку №2 розташованого за адресою: м. Черкаси, вул.Толстого,2. До граничного розміру плати включено витрати за комунальні послуги. Конкретний розмір плати за проживання у гуртожитках, в межах граничного, встановлюється їх власником, виходячи з фактичних витрат на утримання гуртожитків (п.1 розпорядження) (а.с.8). Відповідно до інформації з відомості нарахування та оплати квартиронаймача [PERSON] за проживання сім`ї в кімнаті [ADDRESS] , загальна заборгованість становить 25064,31грн. за період із 01 січня 2015 року по 01\~серпня 2021 року (а.с.47-48). В ході судового розгляду встановлено також, що відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим 12.03.2015р. Управлінням соціального захисту населення Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (а.с.62). Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має\~право будь-якими\~не забороненими\~законом засобами\~захищати свої\~права і\~свободи від\~порушень і\~протиправних посягань. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту щодо даного спору визначені статтею 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України). Правовідносини, які виникають між мешканцем гуртожитку і його власником (володільцем), є договірними і відносяться до правовідносин з договору найму жилого приміщення у поєднанні з договором про надання послуг з обслуговування приміщення та його утримання (комунальних послуг). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09\~листопада 2017 року № 2189-VІІІ (в редакції Закону України №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, що чинна з 09 червня 2018 року; діє в частині положень частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18 з 1 січня 2019 року; введено Закон в дію з 01 травня 2019 року відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 згаданого Закону. Крім того, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, в редакції, що чинна з 09 червня 2018 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (у редакції, що чинна до дії вище вказаного Закону, тобто й на час виниклих правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 Закону № 1875-ІV споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги. Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ ЖК Української РСР. Відповідно до положень частини другої статті 128 ЖК Української РСР (на час виникнення у відповідачів права на проживання) жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток (ч.2 ст.\~128 ЖК в редакції Закону від 05.04.2017р.). Порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР (ч.1 ст. 130 ЖК в редакції станом на 01.01.2015р.). Порядок користування\~жилою площею\~в гуртожитках\~визначається договором,\~що укладається\~перед вселенням\~на надану\~жилу площу\~в гуртожитку\~на підставі\~спеціального ордера\~відповідно до\~Примірного положення\~про користування\~жилою площею\~в гуртожитках,\~що затверджується\~Кабінетом Міністрів\~України. Особливості користування жилою площею в гуртожитку, який підлягає передачі у власність територіальної громади, визначаються законом (ст.\~130 ЖУ в ред. Закону від 05.04.2017р.). Норми Примірного Положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986р. №208 (втратило чинність з 19.08.2015р. відповідно до постанови КМУ від 12.08.2015р. №582), Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015р. №84 (втратило чинність 02.01.2019р. відповідно до наказу від 19.11.2018р. №307), Примірного Положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою КМУ від 20.06.2018р. №498 (чинне з 26.06.2018р. по даний час), - визначають питання оплати за користування житловими приміщеннями в гуртожитках та оплати за житлово-комунальні послуги, зокрема у період з січня 2015р. по липень 2021р. Згідно з\~пунктом 18\~Примірного положення\~про гуртожитки,\~затвердженого Постановою\~Ради Міністрів\~УРСР від\~3\~червня 1986\~року N\~208\~(чинного\~протягом періоду\~з 01\~січня 2015\~року по\~19\~серпня 2015\~року -\~частина періоду,\~за який\~позивач просить\~стягнути заборгованість)\~громадяни,\~які проживають\~у гуртожитку,\~зобов`язані\~своєчасно вносити\~плату за\~користування жилою\~площею і\~за комунальні\~послуги відповідно\~до пункту\~38\~цього Примірного\~положення. Громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду. Згідно з положеннями пункту 7 розділу ІІІ Положення про гуртожитки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 27 квітня 2015 № 84 (чинного протягом періоду з 20 серпня 2015 року по 02\~січня 2019 року - частина періоду, за який позивач просить стягнути заборгованість) особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги. Відповідно до\~п.11\~Примірного Положення\~про користування\~гуртожитками,\~затвердженого постановою\~КМУ від\~20.06.2018р.\~№498\~(чинного\~протягом періоду\~з 03\~січня 2019р.\~по даний\~час)\~наймачі,\~які користуються\~жилою площею\~в гуртожитку,\~зобов`язані,\~зокрема своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом. Відповідачі, як члени однієї сім`ї та споживачі наданих житлово-комунальних послуг своєчасно не вносили плату за проживання у гуртожитку, тож згідно з розрахунком ДП\~«Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату» ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат», заборгованість відповідачів по оплаті послуг за проживання у гуртожитку з 01 січня 2015 року по 01 серпня 2021 року становить 25064грн. 31 коп. (а.с.47-48). Заперечення проти такого розрахунку боргу, що викладені у відзиві на позов, є безпідставними та не обґрунтованими. Суд звертає увагу, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Крім того, якщо споживач не відмовляється від оплати послуг, а оспорює об`єм наданих житлово-комунальних послуг виконавцем або їх якість, у справі повинні бути певні акти претензії, як докази спростування заявленої суми стягнення. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові по справі № 210/5796/16-ц від 18.03.2019. Крім того,\~варто зазначити,\~що відповідачі\~є зареєстрованими\~і фактично\~проживають у\~помешканні [ADDRESS] ,\~а відтак\~є споживачами\~послуг наданих\~позивачем, а саме послуг за проживання у гуртожитку. Відповідачами не надано належних доказів на спростовування факту надання їм, як споживачам, житлово-комунальних послуг позивачем, або ж надання послуг іншою особою, а не позивачем. Також відповідачами не було надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, а також свого розрахунку наявної заборгованості, або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати за проживання. Саме такої правової позиції дотримується Верховний Суд, який висловив її у постановах від 02.04.2020 року у справі № 757/29813/17-ц, від 25.06.2020 року у справі №520/16591/16-ц. Встановлені в ході судового розгляду обставини свідчать про те, що відповідачі не мають бажання добровільно сплачувати заборгованість, що утворилася. За змістом\~частини першої\~статті 901,\~частини першої\~статті 903\~ЦК України\~за договором\~про надання\~послуг одна\~сторона (виконавець)\~зобов`язується\~за завданням\~другої сторони\~(замовника)\~надати послугу,\~яка споживається\~в процесі\~вчинення певної\~дії або\~здійснення певної\~діяльності,\~а замовник\~зобов`язується\~оплатити виконавцеві\~зазначену послугу,\~якщо інше\~не встановлено\~договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. При цьому, відсутність договору на надання певного виду житлово-комунальних послуг, не свідчить про відсутність обов`язку споживача сплачувати комунальні послуги. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст.611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ч.ч.1, 2 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю три роки (ст.257 ЦК). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Зі змісту заяви представника відповідача [PERSON] , адвоката Пятіна Є.В. від 23.11.2021р. (а.с.57) вбачається, що, як на його думку, перебіг строку позовної давності розпочинається із дня, що настає за граничним строком оплати плати/житлово-комунальних послуг, посилаючись на лист Мінрегіону від 11.09.2013р. №8/20-251-13. Отже, що стосується застосування строків позовної давності, про які просить представник відповідача, то слід зазначити наступне: позивачем нарахована заборгованість за проживання у гуртожитку за період часу з 01 січня 2015 року по 01 серпня 2021 року включно. Відповідач [PERSON] , який є членом сім`ї відповідача [PERSON] , яка є наймачем жилого приміщення, про яке йдеться (а.с.6), є особою з інвалідністю 2-ої групи і він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим 12.03.2015 року Управлінням соціального захисту населення Придніпровського району Департаменту соціальної політики ЧМР. В ході судового розгляду дослідженими доказами підтверджено, що [PERSON] і його сім`я користуються пільгами по оплаті ЖКП, зокрема, починаючи з січня 2015р. і включно по липень 2021р., тобто в період нарахованої заборгованості. Отже, у вказаний період держава щомісяця сплачувала (компенсувала) частково витрати відповідачів за отримані ними послуги, які надавались позивачем. Відповідно, про отримання пільг по оплаті за проживання у гуртожитку відповідачі знали, оскільки саме за їхнім зверненням до органів соціального захисту таке право було реалізоване. При цьому, решту оплату, в т.ч. і заборгованість не сплачували. Тому суд не погоджується із доводами відповідача та його представника, що викладені у заяві про застосування строків позовної давності від 23.11.2021р. (а.с.57), а відтак - у застосуванні в даному випадку строків позовної давності слід відмовити, оскільки відбулося переривання цих строків сплатами, здійсненими за рахунок держави. В судовому засіданні встановлено, що Дочірнє підприємство "Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату ПАТ "Черкаський шовковий комбінат" надавало відповідачам право на проживання у гуртожитку та відповідні послуги, факт чого не оспорюється останніми. Також встановлено, що борг відповідачів перед позивачем за проживання у гуртожитку за період з 01 січня 2015 року по 01 серпня 2021 року становить 25064 грн. 31коп. Доказів на спростування такого розміру заборгованості відповідачами не надано. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в межах заявлених, а саме, слід стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Дочірнього підприємства «Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкого комбінату» Приватного акціонерного товариства «Черкаський шовковий комбінат» заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги у розмірі 25064грн. 31коп. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в сумі 2270грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1401 від 30.08.2021 року. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю 2\~групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим 12.03.2015р. Управлінням соціального захисту населення Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (а.с.62). Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Частиною шостою статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судові витрати (судовий збір у розмірі 756 грн. 70 коп.), слід компенсувати за рахунок державного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, оскільки відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи, та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. В свою чергу, до стягнення із відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь Дочірнього підприємства\~«Ремонтно-експлуатаційне\~управління Черкаського\~шовкового комбінату»\~Приватного акціонерного\~товариства «Черкаський\~шовковий комбінат» підлягає сума (судовий збір) в рівних частках по 756 грн. 70 коп. з кожного. На думку суду, відсутні підстави для солідарного стягнення з відповідачів судового збору, оскільки таке не передбачено нормами чинного цивільного законодавства. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved