Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Короткий виклад обставин справи [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Суязова Галина Василівна звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Державної казначейської служби України, в якому просить стягнути з держави за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 500 000,00 (п`ятсот тисяч) гривень та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 (сто тисяч) гривень. Позов обґрунтовано тим, що в ніч на 20.01.2002 року невідомі особи знищили майно позивача - автомобіль марки «WV-Polo» шляхом підпалу. 28 січня 2002 року була порушена кримінальна справа. З моменту порушення кримінальної справи слідчими правоохоронних органів було проведено ряд слідчих дій, проте підозру не вручено жодній особі, так само як і не вручено обвинувальний акт. Позивач вказує, що слідчі як Ужгородського міського відділу УМВС, так і Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області не здійснювали і не здійснюють належним чином досудове розслідування. Подаючи запити неодноразово повідомляли, що кримінальне провадження було зупинене. Листом за №04/2/2-359-05 від 15 червня 2015 року заявника серед іншого повідомлено, що згідно інформації Ужгородського MB УМВС України в Закарпатській області кримінальних проваджень або кримінальних справ з указаними реквізитами, розпочатих за фактом підпалу 20.01.2002 року належного заявнику автомобіля марки «Фольксваген Поло» д.н.з. [NUMBER] у провадженні слідчого відділу не перебувають та в архіві міськвідділу поліції не зберігається. 02.12.2015 року Головне управління Національної поліції в Закарпатській області повідомило позивача, що його звернення щодо неналежного здійснення розслідування кримінальної справи №1109102 направлено для організації розгляду до СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області. У зв`язку із неотриманням жодної інформації щодо здійснення розслідування позивач звертався до Міністерства внутрішніх справ та до Адміністрації Президента України, однак такі перенаправлялись до Національної поліції України. Головне управління Національної поліції в Закарпатській області листом від 03.06.2016 року повідомило, що звернення, яке направлялось до Адміністрації Президента України щодо бездіяльності працівників Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області під час здійснення досудового розслідування у кримінальній справі №1109102 від 28.01.2002 року розглянуто у слідчому управлінні ГУНП в Закарпатській області та проінформовано, що 25.02.2002 досудове розслідування у кримінальній справі №1109102 від 27.01.2002 зупинено на підставі п.3 ст. 206 КПК України редакції 1960 року. 23.04.2017 року Головне управління Національної поліції в Закарпатській області зазначило додатково, що слідчим управлінням проводиться перевірка за фактом неналежного розслідування факту пошкодження автомобіля Заявника марки «WV-POLO» шляхом підпалу, за результатами якої заявника мали повідомити додатково. Намагаючись отримати інформацію про стадію слідства та результати проведеної перевірки за фактом неналежного слідства адвокатом заявника подавались в його інтересах адвокатські запити до Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області. У відповідь на запит отримано інформацію про те, що кримінальне провадження зупинене, проте результатів проведеної перевірки за фактом неналежного слідства не надано. У відповідь на адвокатський запит від 26.10.2017 року Ужгородський відділ поліції зокрема зазначив, що провадження зупинено у 2002 році і на день надання відповіді рішення про поновлення провадження не приймалось. 23 лютого 2018 року Ужгородський відділ поліції Головного управління Національної поліції отримав адвокатський запит, в якому зокрема просили надати копію процесуального рішення про зупинення кримінальної справи №1109102 від 28.01.2002 року. Однак жодної відповіді на адвокатський запит отримано не було. Позивач вказує, що у лютому 2018 року він надіслав скарги до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та до Національної поліції України. Листом від 26.03.2018 року Секретаріат уповноваженого Верховної Ради України з прав людини повідомив, що з питання тривалого розслідування кримінальної справи №1109102 порушено провадження та надіслано запит до прокурора Закарпатської області. У відповідь на запит Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Прокуратура Закарпатської області повідомила, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проведено службове розслідування в Ужгородському ВП ГУНП в області щодо неналежного розслідування кримінальної справи №1109102 від 28.01.2002 року за фактом підпалу автомобіля та встановлено, що службове розслідування проведене поверхнево, без з`ясування всіх обставин справи та зазначено про скерування листа на адресу керівництва ГУНП в Закарпатській області про проведення повторного розслідування та у випадку наявності підстав - поновлення порушених прав [PERSON] .. 11 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до Прокуратури Закарпатської області із заявою про надання висновку службового розслідування та просив повідомити про результати повторного службового розслідування. Також звернувся до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з метою отримання результатів проведеної перевірки за фактом неналежного розслідування кримінального провадження. Листом від 31.10.2018 року Головне управління Національної поліції в Закарпатській області проінформувало, що 31.10.2018 року внесено відомості до ЄРДР за №12018070030003409 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України. Також в даному листі вказується, що досудове розслідування доручене старшому слідчому СВ Ужгородського ВП ГУНП області майору поліції Сухому В.М. зазначено, що хід розслідування взято на контроль керівництвом слідчого управління ГУНП в Закарпатській області. 05 червня 2019 року позивачем подане клопотання, в якому просив повідомити про хід розслідування та надати копії процесуальних рішень по кримінальному провадженню №12018070030003409 від 31.10.2018 року. Також була надіслана скарга Керівнику Ужгородської місцевої прокуратури із проханням вжиття заходів реагування щодо неналежного здійснення досудового розслідування. У відповідь Ужгородська місцева прокуратура перенаправила його скаргу Начальнику Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області. 11 жовтня 2019 року позивач повторно звернувся до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області в якій просив надіслати інформацію про результати розгляду його клопотання про проведення допиту. У зв`язку із неотриманням жодних процесуальних рішень, позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із скаргою на бездіяльність слідчого. 22 листопада 2019 року Ужгородським міськрайонним судом винесено ухвалу, якою зобов`язано слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області Сухого Віталія Михайловича, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження №12018070030003409 від 31.10.2018, відповідно до правил статті 220 КПК України, розглянути клопотання [PERSON] від 02.05.2019 про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні та повідомити заявника про результати його розгляду. Однак, слідчий так і не вчиняв жодних дій. Позивач вказує, що 20 лютого 2020 року він надіслав клопотання від 19.02.2020 року, в якому просив провести слідчі дії з метою здійснення досудового розслідування, а саме: допит громадянина [PERSON] , [INFO] ; допит громадянина [PERSON] , [INFO] ; допит проводити у присутності потерпілого та копію постанови за результатами розгляду клопотання надіслати на адресу: [ADDRESS] . Однак жодної постанови про задоволення чи відмову у задоволенні його клопотання він не отримав. Вважаючи бездіяльність слідчого незаконною, ним подано скаргу до Ужгородського міськрайонного суду. 18 березня 2020 року судом винесено ухвалу, якою вирішено зобов`язати старшого слідчого Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області Сухого Віталія Михайловича, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження №12018070030003409 від 31.10.2018, відповідно до правил статті 220 КПК України, розглянути клопотання [PERSON] №2 від 20.02.2020 про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні та повідомити заявника про результати його розгляду. 28 квітня 2020 року позивач надіслав до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області клопотання, до якого долучив Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 18.03.2020 року. Проте жодної постанови чи будь-якого іншого процесуального рішення під час розгляду кримінального провадження так і не отримав. У позові вказується, що правоохоронні органи зазначали неодноразово про те, що кримінальна справа зупинена у 2002 році, також вказували що взагалі немає такої кримінальної справи. Ознайомитись із кримінальною справою стало можливим лише у 2019 році та позивач дізнався, що 21.03.2005 року начальнику слідчого підрозділу Ужгородського РВ УМВС України були подані вказівки у кримінальній справі №1109102, зокрема щодо негайного поновлення досудового слідства. Також в матеріалах кримінальної справи містяться доручення в порядку ст. 114 КПК України щодо проведення слідчих дій, датоване 05.04.2005 року, постанова заступника Ужгородського міжрайонного прокурора від 16.05.2005 року, якою скасована постанова про зупинення досудового слідства. 07 жовтня 2005 року приймалась постанова про скасування постанови про зупинення досудового слідства від 10.09.2005 року. Із матеріалів кримінальної справи вбачається, що слідчі дії вчинялись у 2005 році, а не як вказувалось у листах правоохоронних органів, що кримінальна справа зупинена 2002 року. Зазначене підтверджує факт неналежного здійснення розслідування державою кримінальної справи, в якій позивач є потерпілим. Позивач вважає, що бездіяльність органів досудового слідства та органів прокуратури, яка здійснює нагляд та процесуальне керівництво є незаконною, що додатково підтверджується ухвалами слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 22.11.2019 року та від 18.03.2020 року та такою бездіяльністю щодо нездійснення розслідування, йому завдано шкоди. Кримінальну справу за фактом підпалу автомобіля позивача розпочато 28 січня 2002 року, 19 років назад. З моменту порушення кримінальної справи орган слідства неодноразово допускав порушення прав потерпілого та необґрунтовано зупиняв досудове слідство. Держава в особі правоохоронних органів неправомірно повідомляла його про те, що слідство зупинене у 2002 році і така постанова не скасована (хоча матеріалами кримінальної справи підтверджується протилежне), також зазначала, що такої кримінальної справи взагалі не існує. Позивач неодноразово вживав заходів з метою відновлення порушених прав, подавав клопотання, однак, як вбачається із ухвал слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду після внесення відомостей в ЄРДР досудове слідство знову ж таки не здійснювалось належним чином. Вважає, що він надав докази та повідомив суду достатньо відомостей, які підтверджують те, що держава не провела об`єктивне та незалежне ефективне розслідування випадку заподіяння майнової шкоди позивачу (позитивний процесуальний обов`язок). Позивач вважає, що держава має відшкодувати як матеріальну так і моральну шкоду. Визначаючи розмір матеріальної шкоди зазначити, що в результаті вчинення злочину був повністю знищений його автомобіль марки «WV Polo», вартість якого на момент вчинення злочину становила близько 500 000,00 грн.. Позивач зазначає, що у результаті неналежного розслідування був позбавлений можливості стягнути матеріальну шкоду із винних осіб. Вказує, що об`єкт злочину був засобом його пересування і він носив додаткові витрати з метою забезпечення пересування як себе, так і членів сім`ї. Щодо розміру моральної шкоди, то він оцінює її в 100 000,00 грн.. При визначенні розміру моральної шкоди звертає увагу, що у зв`язку із неналежним здійсненням розслідування та бездіяльністю правоохоронного органу, затягування розслідування та неналежне розслідувань кримінального провадження завдало йому моральних страждань, які проявляються у відчуттях відчаю, страху, соромі, приниженні, неможливістю продовжувати активне життя і великого бажання примусити розслідувати вказане кримінальне провадження. Але найбільші моральні страждання він пережив у зв`язку з незаконними рішеннями слідчих щодо зупинення досудового слідства, незаконною бездіяльністю слідчого. Він відчував безмежну беззахисність у зв`язку з тим, що кримінальне провадження було зупинено як мінімум двічі, а його права від злочину не захищено. У нього виникли сильні сумніви у можливості захисту його прав від злочину без участі в корупційних, приятельсько-кумівських схемах та склалося враження, що добитися справедливості в державі неможливо, що Україна не є правовою державою, хоча останнє задекларовано в Конституції України. З метою відновлення порушених прав він неодноразово звертався до вищих інстанцій, писав скарги та звернення, звертався до суду, змушений був докладати додаткових зусиль для того, щоб правоохоронний орган, який сам би мав здійснювати розслідування, виконував функції, які на нього покладені державою. Процесуальні дії по справі та позиція учасників процесу: Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.06.2021 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, про що повідомлено учасників справи (а.с.68-69). 06 липня 2021 року від відповідача Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надійшов відзив на позовну заяву, до якого долучено докази надіслання такого іншим учасникам справи. У відзиві, відповідач не визнає позовних вимог у повному обсязі. Вказує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та шкодою, на яку посилається позивач. Сам факт наявності ухвал суду на процесуальні дії слідчих, не свідчить про протиправність дій відповідача та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені. Лише незгода позивача з прийнятими працівниками органів поліції процесуальними рішеннями, які були ним оскаржені в передбаченому чинним законодавством порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди. Бездіяльність органу досудового розслідування (щодо неповноти вчинення слідчих дій, тощо) є предметом оскарження відповідно до статті 303 КПК України рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, є правом сторони кримінального провадження і за своєю сутністю є механізмом здійснення судового контролю під час досудового розслідування в межах кримінального провадження, не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1 176 ЦПК України. Відповідач посилається на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 25 травня 2020 року у справі № 638/17962/15 (провадження № 61-9574св20), від 20 січня 2021 року у справі №686/27885/19 (провадження 61-8240ск20), від 25 червня 2020 року № 520/14/19 (провадження 61-23199ск 19. Щодо підстав відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 500 000 грн. внаслідок знищення майна потерпілої особи в межах кримінального провадження відповідач звертає увагу, що порядок відшкодування (компенсації) шкоди у кримінальному провадженні врегульовано ст.ст.127-130 КПК України. Так, відповідно до вимог ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідач вважає позовні вимоги про відшкодування шкоди завданої злочином у кримінальному провадженні заявлені до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та Державної казначейської служби України безпідставними, вказує, що позивачем жодних доказів про завдання йому моральної та матеріальної шкоди (вини осіб та встановлення причинного зв`язку між діями, та наслідками) якими на думку позивача завдано шкоду не надано, а обґрунтування настання такої шкоди є лише припущеннями позивача викладених в позовній заяві. На підставі наведеного просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 11 серпня 2021 року на адресу суду від відповідача Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, до якого долучено докази направлення такого сторонам по справі. Вказують що вимоги позивача до Державної казначейської служби України не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими, безпідставними та заявленими до неналежного відповідача. Зазначають, що згідно Положення про Державну казначейську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215 Казначейство є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та не несе відповідальності за дії органів державної влади. Враховуючи компетенцію Казначейства України, органів Національної поліції та органів прокуратури жодні правові зв`язки Казначейства України з позивачем не виникали і не могли виникнути, оскільки Казначейство України відповідно до наданих повноважень не спричинило ніякої шкоди Позивачеві. Відтак спірні правовідносини виникли виключно між Позивачем та органами Національної поліції, а тому Казначейство не завдало та не могло завдати шкоди Позивачу. Зазначає, що цей факт підтверджується і тим, що позов не містить жодних посилань на незаконні дії, рішення чи бездіяльність посадових осіб Казначейства України, що виключає їх відповідальність за порушення прав позивача. Казначейство України відповідно до Бюджетного кодексу України не є розпорядником усіх бюджетних коштів і не відповідає за зобов`язаннями інших бюджетних установ. Щодо відшкодування матеріальної шкоди у відзиві вказано, що в обґрунтування матеріальної шкоди Позивачем зазначено, що ним понесено матеріальну шкоду у розмірі 500 000,00 грн., оскільки в результаті вчиненім злочину був повністю знищений його автомобіль, однак, у матеріалах позовної заяви відсутні докази, що підтверджують вартість автомобіля належному Позивачу. Вважає, що у Позивача відсутнє право на відшкодування матеріальної шкоди. Відповідач посилається, що жоден із випадків, передбачених ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та ч.2 ст.1167 ЦК України не мав місця у спірних правовідносинах, що позбавляє Позивача права на відшкодування моральної шкоди відповідно до закону. На підставі наведеного просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім цього, відповідачем у пункті 1 відзиву було заявлено клопотання про продовження строку на подання відзиву. Вказує, що відповідачем по даній справі визначена Державна казначейська служба України, яка є центральним органом виконавчої влади та розташована за адресою м. Києві, вул. Бастіонна, 6, а також відповідно до Порядку ведення претензійно-позовної роботи в Державній казначейській службі України, затвердженого наказом Державної казначейської служби України від 19.04.2021 №105, представництво інтересів по даній категорії справ здійснюється територіальними органами Казначейства, в даному випадку Головним управлінням Державної казначейської служби України у Закарпатській області через уповноваження на представлення інтересів та довіреність. У зв`язку з направленням ухвали та матеріалів справи від Державної казначейської служби України до Головного управління Казначейства та наданням відповідних повноважень 23 липня 2021 року, у представника Казначейства була відсутня можливість подати відзив вчасно. Дослідивши долучені до відзиву матеріали, зокрема, лист Державної казначейської служби України №5-08-08/13123 від 30.06.2021 року щодо представництва інтересів у справі, який був отриманий Головним управлінням Державної казначейської служби України у Закарпатській області 23.07.2021 року вх..№08-3978,

Outcome: partial