Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

29.01.2021 року позивач звернувся до суду з позовом та просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму аліментів за попередній період та після досягнення позивачем 23 років, оскільки останній являється інвалідом першої групи підгрупи «А» та є непрацездатним. Встановити [PERSON] розмір аліментів у зв`язку з непрацездатністю позивача на його користь у сумі 10 000,00 грн. щомісяця, алене менше 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 13 травня 2015 року і пожиттєво. Свої вимоги обґрунтовує тим, що разом з ним проживає його мати - [PERSON] , яка перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який з 18.12.2003 року розірваний Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] . Від такого шлюбу у сторін народився син - позивач [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району м. Києва від 30.05.1997 року серії [NUMBER] . Вказує, що є інвалідом першої групи підгрупи «А» (інвалід дитинства) з 17 травня 2017 року безстроково, що підтверджується Довідкою до акту огляду медико-санітарної експертної комісії серії АВ №0647754. Відповідно до змісту довідки вбачається, що позивач потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги, тобто є непрацездатним та має значне обмеження життєдіяльності. Таке обмеження виникає внаслідок значних порушень функцій органів чи систем організму, що призводить до неможливості або значного порушення функцій органів чи систем організму, що призводить до неможливості або значного порушення здатності чи можливості навчання, спілкування, орієнтації, контролю за своєю поведінкою, пересування, самообслуговування, участі у трудовій діяльності та супроводжується необхідністю в сторонньому догляді. [PERSON] , тобто мати позивача здійснює такий постійний догляд за позивачем, що фізично унеможливлює її працевлаштування та отримання належного рівня доходу для забезпечення достойного рівня життя себе та своєї дитини. [PERSON] отримує соціальну допомогу на догляд за особою з інвалідністю, про що свідчить довідка № 190 від 15.01.2021 року, видана Управлінням соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації. Однак, єдиним джерелом доходу позивача є державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства 1 групи. Вирахувавши потреби позивача в середньому на місяць, витрати склали 6500-7000 грн., не враховуючи витрат на лікування, та додаткових витрат в сумі 10 000,00-12 000,00 грн. на місяць. Відповідач з моменту досягнення позивачем повноліття, участі у опікуванні, догляді чи матеріальному забезпеченні позивача не бере. Враховуючи вищенаведене, просив позов задовольнити з наведених вище підстав. 01.02.2021 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 06.02.2021 до суду надійшла довідка про реєстрацію місця проживання позивача [PERSON] . Ухвалою суду від 08.02.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Сторонам було направлено копію ухвали від 08.02.2021, також відповідачу та третій особі було направлено копію позовної заяви із додатками. 11.05.2021 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній просить повністю відмовити позивачу в задоволенні позову, оскільки, по перше - відповідач отримує заробітну плату в розмірі 8 000,00 грн щомісяця. На утриманні має малолітню дитину - [PERSON] - [INFO] . Крім того, відповідач надає допомогу своїм батькам, які є пенсіонерами, та дохід яких не дозволяє їм самостійно забезпечувати себе. Наголосив, що в період часу з 30.09.2020 по 12.10.2020 перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок захворювання на Ковід-19, перебіг хвороби був тяжкий, а тому останній поніс значні витрати на лікування. З приводу відмови в задоволенні позову в частині стягнення аліментів за минулий час, відповідач наголошує, що обов`язковою умовою такого стягнення аліментів є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержання у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Однак, жодних доказів цьому позивач не надав, а отже підстав для стягнення таких аліментів немає. 27.05.2021 від позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, оскільки при їх формуванні було допущено описку, та помилково у прохальній частині позову зазначено РНОКПП відповідача як код позивача, та навпаки. 27.05.2021 від позивача до суду надійшли пояснення, в яких останній просить позовні вимоги повністю задовільнити. 10.06.2021 від відповідача до суду надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи довідки, виданої Кагарлицькою міською радою VIII скликання с. Шубівка та Землянка про те, що в період часу з 2004 року по 2020 рік, та в березні 2021 року на утриманні [PERSON] проживав та перебував його повнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь аліментів у починаючи з 13 травня 2015 року і пожиттєво у зв`язку з повною непрацездатністю. Згідно копії свідоцтва про народження від 12.05.1997 [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. - 16). Відповідно до копії паспорта громадянина України наявні відомості про [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , останньому 18 років виповнилось 12.05.2015 (а.с. - 10-11). Позивач є інвалідом першої групи (інвалід дитинства), що підтверджується копією довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 0647754 (а.с. - 19). Довідкою Управління Соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві адміністрації № 190 від 15.01.2021 підтверджується факт отримання позивачем допомоги по інвалідності з 03.06.2015 року - довічно (а.с. - 23). Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України визначаються обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи, що відповідач не надає кошти на утримання сина-інваліда, є особою працездатного віку, тому вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на його утримання не суперечать вимогам закону. Враховуючи вищевказані обставини, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатного сина [PERSON] , який є інвалідом першої групи з дитинства у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову. Суд вважає, що вказаний розмір аліментів відповідатиме участі відповідача у матеріальному забезпеченні повнолітнього непрацездатного сина на рівні не менше 50% встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню повнолітніх дітей, що потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Суду не надано належних доказів, які в свідчили про те, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання непрацездатного сина у вказаному вище розмірі. Разом з тим, позивачем не доведено заявлених вимог щодо необхідності та можливості відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання у розмір зазначеному в позову. При цьому, суд не знаходить правових підстав для визначення мінімального розміру аліментів, оскільки положення ч. 2 ст. 182 СК України регулюють порядок стягнення аліментів саме на неповнолітню дитину. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача аліментів за минулий час, тобто починаючи з 13 травня 2015 року, суд зазначає наступне. Відповідно до частини ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17. Тобто, вирішуючи питання про стягнення з відповідача коштів за минулий період позивач повинен довести: вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; ухилення відповідача від надання утримання дитини. Разом з тим, позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, офіційного звернення до відповідача з вимогами щодо стягнення аліментів на його утримання, а також доказів того, що відповідач будь-яким чином ухилявся від покладення на нього обов`язку по сплаті аліментів за минулий час, матеріали справи не містять. З огляду на вказане, суд вважає за необхідне в цій частині позову відмовити. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене вище, позов підлягає задоволенню частково. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне стягувати аліменти з відповідача дня подачі позову до суду, тобто з 01.02.2021 і довічно. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. З урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial