Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.04.2018 року у справі № 711/1277/18 позов [PERSON] до ПрАТ «АЗОТ» задоволено. Вирішено стягнути з Приватного акціонерного товариства «АЗОТ» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 15\~723,79 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 69 816 грн., з відрахуванням при виплаті всіх податків та обов`язкових платежів. Вказане рішення суду набрало законної сили 14.05.2018 року. 18.05.2018 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було відкрито виконавче провадження № 56424363 про стягнення з ПрАТ «АЗОТ» на користь Відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 15\~723,79 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 69 816 грн., з відрахуванням при виплаті всіх податків та обов`язкових платежів. 27.06.2018 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області виконавче провадження № 56424363 було закінчено у зв`язку з фактичним повним виконанням. Однак, під час виконання вказаного виконавчого провадження відповідач отримав середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні без відрахування\~всіх обов`язкових\~платежів,\~передбачених законом, тобто у розмірі більшому, ніж встановлено чинним законодавством України та визначено рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.04.2018 року. При цьому, відповідно до встановленого податковим законодавством порядку, позивач перерахував та сплатив до бюджету від імені відповідача податок на доходи фізичних осіб в сумі 12\~566,88 грн. та військовий збір в сумі 1\~047,24 грн. Отже, позивач повністю виконав вимоги податкового законодавства і дотримався правового механізму оподаткування доходу, та, як податковий агент, сплатив податок і збір за Відповідача за\~свій кошт,\~не маючи\~можливості відрахувати\~необхідну суму з належних Відповідачу коштів. Позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою перерахувати на рахунок Позивача кошти в сумі 13\~614,12 грн., з яких податок на доходи фізичних осіб - 12\~566,88 грн. та військовий збір - 1\~047,24 грн., однак відповідач, зазначену в листі вимогу, залишив без реагування. У зв`язку з цим, просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 13 614 грн. 12 коп., а також судові витрати по справі. Ухвалою від 04 жовтня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.10.2021 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. 02.11.2021 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву. 23.11.2021 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Адвокат відповідача Бабіч Т.Г. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, а також просила застосувати строк позовної давності до позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та податкового законодавства. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.04.2018 року у справі № 711/1277/18 позов [PERSON] до ПрАТ «АЗОТ» задоволено. Вирішено стягнути з Приватного акціонерного товариства «АЗОТ» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 15\~723,79 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 69 816 грн., з відрахуванням при виплаті всіх податків та обов`язкових платежів. Вказане рішення суду набрало законної сили 14.05.2018 року. 18.05.2018 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було відкрито виконавче провадження № 56424363 про стягнення з ПрАТ «АЗОТ» на користь Відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 15\~723,79 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 69 816 грн., з відрахуванням при виплаті всіх податків та обов`язкових платежів. 27.06.2018 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області виконавче провадження № 56424363 було закінчено у зв`язку з фактичним повним виконанням. Однак, під час виконання вказаного виконавчого провадження відповідач отримав середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні без відрахування\~всіх обов`язкових\~платежів,\~передбачених законом, тобто у розмірі більшому, ніж встановлено чинним законодавством України та визначено рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.04.2018 року. При цьому, відповідно до встановленого податковим законодавством порядку, позивач перерахував та сплатив до бюджету від імені відповідача податок на доходи фізичних осіб в сумі 12\~566,88 грн. та військовий збір в сумі 1\~047,24 грн. Отже, позивач повністю виконав вимоги податкового законодавства і дотримався правового механізму оподаткування доходу, та, як податковий агент, сплатив податок і збір за Відповідача за\~свій кошт,\~не маючи\~можливості відрахувати\~необхідну суму з належних Відповідачу коштів. Позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою перерахувати на рахунок Позивача кошти в сумі 13\~614,12 грн., з яких податок на доходи фізичних осіб - 12\~566,88 грн. та військовий збір - 1\~047,24 грн. відповідач, зазначену в листі вимогу, залишив без реагування. При цьому, відповідач вказує, що такої вимоги від позивача не отримував. Судом також встановлено, що під час виконання вказаного рішення суду у примусовому порядку, на картковий рахунок відповідача [PERSON] надійшли грошові кошти в сумі 85\~539,79 грн. 20 червня 2021 року, що підтверджено випискою АТ «УкрсибБанк БНП Парібас Груп». У подальшому відповідач [PERSON] після отримання вказаних коштів самостійно 06.07.2018 року сплатив податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 12\~566,88 грн., що підтверджується копією квитанції АТ «Ощадбанк» від 06.07.2018 № 26. Крім того, відповідач одночасно зі сплатою вказаного податку також сплатив військовий збір в сумі 1\~047,24 грн., що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк» від 06.07.2018 № 27. Відповідач зазначив, що ним самостійно сплачено податок та військовий збір, натомість позивачем не надано жодного підтвердження щодо сплати таких платежів саме за відповідача. З даного приводу суд приходить до наступного. Згідно\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1\~статті 117 Кодексу законів про працю України\~передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Статтею 163 Податкового кодексу України\~визначені доходи, які є об`єктом оподаткування. Зокрема, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання). Таким чином, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні є доходом, який підлягає оподаткуванню. Згідно п.п.\~15.1 ст. 15 Податкового кодексу України\~платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Підпунктом\~168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України\~визначено, що податковий агент, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену ст. 167 Кодексу. Відповідно до п.\~167.1 ст. 167 Податкового кодексу України\~ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами. Також, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є об`єктом оподаткування військовим збором, що становить 1,5 відсотка об`єкта оподаткування. Згідно листа Державної фіскальної служби України від 05.11.2015 р. №23714/6/99-99-17-03-03-15, роботодавець має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, нарахованої на підставі рішення суду. Відповідно до постанови Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 18.07.2018 р. у справі №359/10023/16-ц, суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Суд звертає увагу, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.04.2018 року у справі № 711/1277/18 виконувалося органами ДВС в примусовому поряду, в зв`язку з чим кошти з рахунку ПрАТ «АЗОТ» були в порядку безспірного списання перераховані через органи ДВС [PERSON] , в зв`язку з чим не було утримано податок та військовий збір до Державного бюджету під час виплати доходу відповідачу. Тобто, виконавчою службою було списано на користь відповідача дохід у вигляді середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, нарахованого за рішенням суду, без відрахування всіх обов`язкових платежів, передбачених законом, як було визначено в рішенні суду. Отже, рішення суду виконано позивачем в повному обсязі, виконавче провадження закінчено, у зв`язку з повним фактичним виконанням. Відповідно до\~ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Відповідно до ч. 1\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно\~ст. 11 Цивільного кодексу України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відносно того, що [PERSON] самостійно сплатив ПДФО та військовий збір, необхідно зазначити наступне. Податковий кодекс України містить чіткий механізм відносно сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, що виплачені найманим працівникам. Так, порядок оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом встановлений пунктом 168.1 ст. 168 ПК України. Відповідно до п.п. 168.1.1 н 168.1 ст. 168 ПК України визначено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Відповідно до п. 38.2. ст. 38 ПК України, сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку. Підпунктом 14.1.180 п. 14.1. ст. 14 ПК України визначено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані\~нараховувати,\~утримувати та\~сплачувати податок,\~передбачений розділом\~IV\~цього Кодексу,\~до бюджету\~від імені\~та за\~рахунок фізичної\~особи з\~доходів,\~що виплачуються\~такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу. Тобто, з наведених правових норм вбачається, що при виплаті доходу у вигляді середнього заробітку податковий обов`язок щодо сплати ПДФО і військового збору виникає у Відповідача, однак виконується він не ним безпосередньо, а за допомогою податкового агента - в даному випадку Позивача. Іншого порядку нарахування, утримання та сплати вказаних обов`язкових платежів податковим законодавством не передбачено. Вказане підтверджується і тим, що статтею 127 ПК України (в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафів (у відповідних розмірах). Одночасно абзацом 7 п. 127.1 ст. 127 ПК України визначено, що відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу. Таким чином, кошти, сплачені відповідачем у відповідності до квитанцій AT «Ощадбанк» від 06.07.2018 р. № 26 та № 27 на суму 12 566,88 грн. і 1 047,24 грн., відповідно, є коштами, які не обліковуються податковим органом як відповідні податки і збори (оскільки Відповідачем не подавалась декларація про доходи, відповідно не декларувались доходи і зобов`язання), тому ці кошти сплачені Литвином 1.1, до бюджету без належних правових підстав, в зв`язку з чим у відповідності до статті 43 ПК України за заявою відповідача підлягають до повернення як помилково сплачені. В свою чергу, на виконання вищевказаних норм права та відповідно до встановленого податковим законодавством порядку, позивач нарахував та сплатив до бюджету від імені відповідача за результатами виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.04.2018 р. у справі № 711/1277/18 податок на доходи фізичних осіб в сумі 12 566,88 грн. і військовий збір в сумі 1 047,24 грн., тому в даному випадку вимоги позивача є правомірними та обґрунтованими. При цьому, відповідач не позбавлений можливості звернутися до податкового органу з заявою про повернення помилково сплачених коштів. Щодо застосування наслідків пропуску строків позовної давності, суд зазначає наступне. Так, відповідачем подано до суду клопотання про застосування строків позовної давності, в обґрунтування якого вказано, що позивачем було перераховано грошові кошти на виконання рішення суду 20.06.2018 року. Отже, позивач довідався про своє порушене право саме 20.06.2018 року в момент перерахування коштів на рахунок відповідача. При цьому до суду звернувся з позовом 29.06.2021 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В даному випадку, як вже було зазначено вище, ПрАТ «АЗОТ» самостійно не перераховувало вказані кошти на рахунок Відповідача, а їх було в порядку безспірного списання списано з рахунку товариства та через ДВС перераховано [PERSON] , тому, про порушення своїх прав позивач довідався після отримання від Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області постанови від 27.06.2018 року про закінчення у зв`язку з фактичним повним виконанням виконавчого провадження № 56424363. Таким чином, трирічний строк для звернення до суду сплинув 27.06.2021 року неділя. 28.06.2021 року - святковий день - День Конституції України. Відповідно до ч. 3 ст. 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. В даному випадку останнім днем строку звернення до суду є 29.06.2021 року - день, коли ПрАТ «АЗОТ» подано позовну заяву до суду. Тобто, вищевикладене свідчить про те, що ПрАТ «АЗОТ» своєчасно, в строки встановлені процесуальним кодексом, звернулось до суду за захистом своїх прав. Крім того, суд також звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». З 12.03.2020 Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 р. р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 р. № 611 дію карантину на всій території України продовжено до 31.08.2021 року. В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 11.08.2021 р. № 855 дію карантину на всій території України продовжено до 01.10.2021 року; постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2021 року № 981 дію карантину на всій території України продовжено до 31.12.2021 року. \~ \~ \~ \~Таким чином, строки позовної давності щодо вимог, заявлених у позові позивача, припали на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а отже такі строки є продовженими в силу прямої норми закону. Отже, позивачем в будь-якому випадку не пропущений строк позовної давності, відповідно, відсутні підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності та відмови в задоволенні позовних вимог з цих підстав. Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що вимоги ПрАТ «Азот» є законними, обґрунтованими та підтверджені належними доказами, а тому з відповідача на користь ПрАТ «Азот» підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 13 614 грн. 12 коп. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при пред`явленні позовних вимог сплачений судовий збір у розмірі 2 270 грн., заявлені позовні вимоги задоволені судом повністю, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved