Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що за час сімейного життя у них з відповідачем [PERSON] народилася дитина: [PERSON] , [INFO] та на підставі судового рішення Мостиського районного суду Львівської області від 19.02.2010р. відповідач сплачував на її (позивачки) користь аліменти на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття. Вказує, що дочка [PERSON] вже досягнула повноліття, однак продовжує навчання на денному відділенні вищого навчального закладу ІКНІ (Інституту комп`ютерних наук та інформаційних технологій) Національного університету «Львівська політехніка», у зв`язку з чим надалі потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Вважає, що відповідач [PERSON] має можливість і надалі надавати матеріальну допомогу дочці [PERSON] на час її навчання. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] в її (позивачки) користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. щомісячно на утримання їх повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, на весь час навчання, але не довше ніж до досягнення дочкою двадцяти трьох років. Ухвалою судді від 02.03.2022р. відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 15.04.2022р. відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача адвоката Борисенка В.В. про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву по даній цивільній справі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів, просить стягувати з відповідача [PERSON] в її (позивачки) користь аліменти в розмірі по 3000 грн. щомісячно на утримання їх повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, - з 26.01.2022р. та до закінчення дочкою навчання. При цьому вказала, що їхня дочка навчається у вищому навчальному закладі, відповідно надалі потребує підтримки та допомоги батьків, а відповідач [PERSON] взагалі не приймає участі у вихованні та утриманні їхньої спільної дочки, у нього наявна заборгованість по сплаті аліментів на підставі попереднього судового рішення в розмірі близько 100-120 тис. грн. Представник відповідача [PERSON] адвокат Борисенко В.В. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, заявлених [PERSON] у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю. Зазначив, що пред`явлені позивачкою [PERSON] вимоги про стягнення в її користь аліментів не підтверджуються відповідними доказами. Вказав, що відповідач [PERSON] має іншу сім`ю, в якій у нього народилося двоє інших дітей, він офіційно не працевлаштований, фактично ніде не працює, будь-якої допомоги не отримує, відтак він не має можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці [PERSON] . Просить відмовити у задоволенні даного цивільного позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи сторони відповідача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя в сторін народилася дитина: дочка [PERSON] , [INFO] . Дочка сторін [PERSON] , [INFO] , досягнула повноліття та на даний час навчається на другому курсі денного відділення інституту комп`ютерних наук та інформаційних технологій Національного університету «Львівська політехніка». Закінчує навчання 30.06.2024р. Повнолітня [PERSON] фактично проживає разом з позивачкою [PERSON] . Відповідач [PERSON] не надає коштів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання. Відповідач [PERSON] не є працевлаштований, такий має іншу сім`ю, зокрема 05.08.2006р. такий зареєстрував шлюб з [PERSON] ; у нього на утриманні перебувають малолітні діти: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивачки [PERSON] ; поясненнями представника відповідача; копією свідоцтва про розірвання шлюбу між сторонами по справі; копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] ; копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 19.02.2010р. про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття; довідкою з Національного університету «Львівська політехніка» від 30.12.2021р. №618; довідкою про склад сім`ї позивачки [PERSON] від 21.01.2022р. №126; довідкою про склад сім`ї відповідача [PERSON] від 15.04.2022р. №171; копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] ; копіями свідоцтв про народження дітей відповідача від іншого шлюбу, зокрема [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; копіями паспортів сторін по справі; іншими матеріалами справи. Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Зазначене випливає також з Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п.20 якої роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. Сімейний кодекс не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. У даному випадку суд враховує пояснення учасників справи, надані ними безпосередньо в судовому засіданні, а також матеріали справи. При цьому, суд зважає на те, що [PERSON] досягнула повноліття, однак продовжує навчання на денній формі, вона є такою, що не може в повній мірі себе матеріально забезпечувати, відтак потребує матеріальної допомоги батьків, як матері, так і батька, оскільки самій матері матеріально утримувати дочку є непосильно. При цьому, суд вважає, що відповідач має змогу надавати майнову допомогу повнолітній [PERSON] , яка продовжує навчання. Такий свій висновок суд обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є працездатним, не має жодних обмежень щодо працевлаштування, а відтак за станом здоров`я не має жодних перешкод у працевлаштуванні, щоб надавати матеріальне утримання дочці, яка продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Так матеріали справи не містять доказів про наявність будь-яких застережень щодо неможливості відповідача працевлаштуватись на роботу. Інших, належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості надавати кошти на утримання дочки, яка продовжує навчання, сторона відповідача, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, суду не надала. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан повнолітньої дитини дочки сторін [PERSON] , майновий стан обох сторін, в тому числі те, що позивачка по справі є працевлаштованою, а також те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків та інтереси їхньої дитини будуть у такий спосіб захищені. Відповідно до вимог ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України). Згідно із 1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Підсумовуючи вищенаведене, з огляду на те, що обов`язок утримувати дітей, в тому числі повнолітніх, які продовжують навчання до досягнення ними двадцяти трьох років виникає в обох батьків в рівній мірі, зважаючи на те, що вік [PERSON] перевищує вісімнадцять років та є меншим двадцяти трьох років, вона продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач є фізично здоровим та працездатним, у нього на утриманні є ще двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, беручи до уваги усі наведені обставини та враховуючи заяву одержувача аліментів про визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі,

Outcome: partial