Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

24.01.2022 року [PERSON] звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклав шлюб з відповідачкою 05.08.1999 року. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони з 2001 року проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить їх інтересам. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Ухвалою суду від 25.01.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Через відсутність відомостей про належне повідомлення відповідачки про розгляд справи судовий розгляд було неодноразово відкладено. Позивач надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити; не заперечує проти заочного розгляду справи. Станом на день розгляду справи відповідачка своєчасно та належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення повідомлення за останнім відомим місцем проживання, а також через оголошення на вебпорталі Судової влади України. Відзиву і доказів у визначений судом строк, суду не надала. Ухвалою суду від 11.05.2022 року вирішено проводити заочний розгляд справи. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 05.08.1999 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 162, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.12.2021 року, виданим Дніпровським відділом ДРАЦС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідачка не змінювала прізвище після укладення шлюбу. Від шлюбу сторони не мають спільних дітей. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати. Позивачем про відшкодування судового збору не заявлено.

Outcome: approved