Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Представник позивача [PERSON] адвокат Галька Н.О. звернувся до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Енергодарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Василівському районі Запорізької області південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що між [PERSON] та відповідачем по справі 08 листопада 2005 року був укладений шлюб. 2006 року шлюб було розірвано, оскільки позивач переїхала жити до м.Енергодар Запорізької області з березня 2006 року. [INFO] у позивачки народився син - [PERSON] . У зв`язку з тим, що дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу з [PERSON] батьком дитини був записаний саме він, однак дійсним батьком є [PERSON] , адже позивач мешкала з цим чоловіком з 2005 року та 24.05.2013 року уклала з ним шлюб. Зазначає, що за життя не було змінено реєстраційні дані про дитину, зокрема про прізвище та по батькові так як [PERSON] помер. Вказує, що мають місце перепони стосовно отримання певних документів дитиною, що і зумовило звернутися до суду з позовом про виключення відомостей про батьківство [PERSON] з актового запису № 464 від 12 вересня 2006 року про народження [PERSON] . ІІ. Процесуальні рішення в справі. Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області від 28.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. 07.04.2021 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області підготовку справи до судового розгляду закінчено, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. ІІІ. Позиції сторін. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, подали заяву про слухання справи у їх відсутності, заяву просили задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову заперечив з огляду на відсутність для цього правових підстав. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи через оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки (ч. 3 ст. 131 ЦПК України), відзив суду не направив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання у відсутності сторін по справі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлене наступне. 08.11.2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №65, виданого повторно 26.06.2012 року (а.с.10). [INFO] народився син позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 09.09.2009 року (а.с.8), хоча в позовній заяві вказана дата народження [PERSON] - [INFO] . 24.05.2013 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 24.05.2013 року (а.с.7). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 22.02.2017 року (а.с.9). В позовній заяві представник позивача стверджує, що [PERSON] після розірвання шлюбу з відповідачем не проживала, а тому [PERSON] не може бути батьком її дитини - [PERSON] , що відповідачем не заперечувалось в поданій представником відповідача заяві (а.с.46). В зв`язку з наведеним представник позивача заявляє, що батьком дитини фактично є [PERSON] , оскільки з вересня 2005 року позивач проживала разом з ним. V. Джерела права й акти їх застосування. Суд зазначає, що засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає Сімейний кодекс України. Порядок визначення походження дитини регулює глава 12 СК України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч. 8 ст. 7 СК України). Відповідно ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно зі ст. 122 Сімейного Кодексу України, дитина, яка зачата і (або)народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право, зокрема, жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Звернення позивача до суду зумовлено тією обставиною, що незважаючи на те, що відповідач не був рідним батьком народженої дитини, проте в актовому записі про її народження батьком записаний саме [PERSON] , хоча на момент народження сина шлюб між ними вже був офіційно розірваний та шлюбні відносини із ним фактично були припинені задовго до народження дитини. Суд вважає за доцільне зазначити, що доводи позивача про те, що відповідач не є рідним батьком дитини, оскільки фактичні шлюбні відносини з ним були припинені ще в вересні 2005 року, що стало підставою для розірвання шлюбу, є неспроможними в рамках розгляду вказаної справи, оскільки обставини, що підлягають встановленню та доказуванню при розгляді справ про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини мають бути підтвердженні відповідними процесуальними діями, передбаченими положеннями СК України та нормами процесуального законодавства. Так, суд звертає увагу на те, що у даній справі батьківство оскаржується за заявою матері, а отже за положеннями ч. 2 ст. 138 СК України, вимога позивача щодо виключення запису про відповідача як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Разом з тим, як встановлено судом, матеріали цивільної справи не містять заяви іншої особи про своє батьківство відносно малолітнього [PERSON] . Крім того, й сама позивач не зазначає особу, що визнає себе батьком дитини, а тільки вказує особу, яку вона вважає батьком дитини і яка на час подачі відповідного позову до суду вважається померлою, згідно свідоцтва про смерть. Щодо застосування судом позовної давності до вищевказаних вимог позивача, суд зазначає таке. Вимоги ч. 3 ст. 138 СК України щодо застосування до таких вимог матері про внесення змін до актового запису про народження дитини позовної давності в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини в даному випадку судом не можуть бути застосовані до спірних правовідносин з огляду на ч. 2 ст. 20 СК України. Відповідно до зазначеної статті законодавець передбачив субсидіарне застосування положень ЦК України, які стосуються позовної давності, до сімейних відносин у випадках, передбачених ч. 1 ст. 20 СК України. Тому у випадках передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 СК України мають застосовуватися правові приписи, закріплені в ч. 3 ст. 267 ЦК України. Тобто суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність. Без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції. Вказане підтверджується також висновками в Постанові Верховного Суду України від 27.04.2017 року у справі № 161/7536/15-ц. У даній справі ніхто зі сторін до ухвалення рішення не заявив про застосування позовної давності.

Outcome: dismissed