Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, згідно вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ голови правління ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] від 27.10.2020 за №51-с про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани; визнати незаконним та скасувати наказ голови правління - директора ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] від 27.10.2020 за №611-ос про звільнення його з посади заступника начальника корпусу (цеху) вантажного вагонобудування з виробництва ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити його на посаді заступника начальника корпусу (цеху) вантажного вагонобудування з виробництва ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» з 27.10.2020; стягнути з ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. В подальшому збільшив позовні вимоги та остаточно просив суд ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ голови правління ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] від 27.10.2020 за №51-с про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани; визнати незаконним та скасувати наказ голови правління - директора ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] від 27.10.2020 за №611-ос про звільнення його з посади заступника начальника корпусу (цеху) вантажного вагонобудування з виробництва ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити його на посаді заступника начальника корпусу (цеху) вантажного вагонобудування з виробництва ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» з 27.10.2020; стягнути з ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; визнати незаконним та скасувати наказ голови правління - директора ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] від 26.10.2020 за №50-с про оголошення йому догани за порушення трудової дисципліни; визнати незаконним та скасувати наказ голови правління - директора ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] від 30.09.2020 за №43-с про оголошення йому догани за порушення трудової дисципліни. Свої вимоги мотивував тим, що з 11.07.2014 він працював на посаді заступника начальника корпусу (цеху) вантажного вагонобудування з виробництва ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод». З 28.09.2020 року по 26.10.2020 року він перебував у щорічній відпустці відповідно до кодексу законів про працю України та ЗУ «Про відпустки». 26.10.2020 він вийшов на роботу з чергової щорічної відпустки та 27.10.2020 наказом № 611-ос його безпідставно було звільнено з посади заступника начальника корпусу (цеху) вантажного вагонобудування з виробництва ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» відповідно до п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Вважає наказ № 611-ос від 27.10.2020 незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Так відповідно до наказу № 611-ос від 27.10.2020 підставою його звільнення з посади заступника начальника корпусу (цеху) з виробництва ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» послугував наказ № 51-с від 27.10.2020. Аналізуючи наказ про його звільнення вважає, що в описовій частині наказу № 611-ос від 27.10.2020 не міститься визначення, який саме дисциплінарний проступок він вчинив, які обставини стали приводом до застосування догани та чи могли ці обставини бути підставою для застосування такого дисциплінарного стягнення. Під час ознайомлення його з наказом № 611-ос від 27.10.2020 про звільнення відповідач ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» повідомив його про існування наказу № 51-с від 27.10.2020 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, цей наказ йому вручено не було. Також всупереч вимогам ст. 149 КЗпП України відповідачем було порушено процедуру застосування дисциплінарного стягнення, оскільки він будь - яких письмових пояснень відповідачу не надавав, а відповідач в свою чергу не зажадав від нього письмових пояснень для з`ясування обставин невиконання посадових обов`язків у дисциплінарному провадженні. Згідно норм чинного трудового законодавства діє принцип презумпції невинуватості. Тобто, не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності , доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість. Загальний вид дисциплінарної відповідальності передбачено ст. 147 КЗпП України. Так, за порушення трудової дисципліни до працівника може застосовуватися лише один із заходів дисциплінарного стягнення: догана або звільнення. Дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується певним органом до працівника, який порушив трудову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок. При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника. Таким чином, при наданні оцінки правомірності порядку накладання на нього дисциплінарного стягнення та законності обставин його накладення, слід виходити із загальних правил притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, передбачених КЗпП України. Згідно ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 -5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 44 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції. Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. В порушення зазначеної норми його на засідання профспілки не запрошували, а тому в даному випадку вважає, що його звільнили без законних підстав. Таким чином він зробив висновок про незаконність виданого наказу про його звільнення. У разі незаконного звільнення з роботи, працівник, згідно з ч.ч. 1,2 ст. 235 КЗпП України повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Одночасно з цим повинно бути вирішене питання про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Також вважає, що накази Голови правління - директора ПАТ «КВБЗ» від 30.09.2020 № 43-с та № 50-с від 26.10.2020 про оголошення догани за порушення трудової дисципліни незаконні та такі, що підлягають скасуванню, оскільки відповідачем була порушена процедура застосування до нього дисциплінарних стягнень. Так зокрема, накази Голови правління - директора ПАТ «КВБЗ» від 30.09.2020 № 43-с та № 50-с від 26.10.2020 про оголошення догани за порушення трудової дисципліни йому вручені не були. До застосування даних дисциплінарних стягнень від нього за порушення нібито ним трудової дисципліни будь - якої пояснювальної записки у письмовій формі відповідачу ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» не надавав, та відповідач не зажадав від нього таких пояснень. Також з даних наказів не вбачаються відомості про те, що він відмовився надати письмові пояснення, які повинні були бути зафіксовані актом, про що повинно було вказано у наказах про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Враховуючи викладене, він змушений був звернутися до суду з даними позовом. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.11.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.01.2021 відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. 16.02.2021 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що доводи зазначені у позовній заяві позивачем являються необгрунтованими та спростовуються наступним. По перше, у ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» позивач з 11.08.2014 обіймав посаду заступника начальника корпусу вантажного вагонобудування з виробництва, наказ №2416к від 11.08.2014. Тобто, з позивачем був укладений трудовий договір у формі наказу про призначення на посаду директора виробництва. На виконання вимог ст. 29 КЗпП України адміністрація ПАТ «КВБЗ» до початку роботи позивача роз`яснила його права та обов`язки, ознайомила з правилами внутрішнього трудового розпорядку, колективним договором, посадовою інструкцією. Колективний договір між адміністрацією та профспілковим комітетом ПАТ «КВБЗ» на 2019 рік схвалений на конференції трудових колективів ПАТ «КВБЗ» та підприємств, які ним засновані 27.02.2019 (дія Колективного договору продовжена на 2020 рік Наказ-постанова від 09.04.2020 № 13-АГ). Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ «КВБЗ», затверджені зборами трудового колективу ПАТ «КВБЗ» (Протокол № 5 від 06.11.2019). Відповідно до п. 3.2. Статуту ПАТ «КВБЗ» «Товариство здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України, цього Статуту, а також внутрішніх правил, процедур, регламентів і внутрішніх нормативних документів». Розробка і затвердження локальних актів Товариства: положень, правил, інших документів, відповідно до п. 7.4.2 Статуту відноситься до компетенції Правління Товариства. Відповідно до п. 1.3. Колективного договору дія даного договору поширюється на всіх працівників ПАТ «КВБЗ» і підприємств, ним заснованих. Відповідно до п. 2.8. Колективного договору «працівники зобов`язані економно використовувати енергетичні ресурси, сировину і матеріали, які використовуються під час виконання роботи», п.2.9 «Нести персональну відповідальність за якість виконаної роботи, відповідно до законодавства», п. 3.12 «працівники зобов`язані дотримуватися вимог чинного законодавства України та встановлених на підприємстві інструкцій з охорони праці, посадових і робочих інструкцій, «Правил внутрішнього трудового розпорядку», «Кодексу ділової етики працівників ПАТ «КВБЗ» та інших нормативних актів», п. 4.22 «Працівники зобов`язуються сумлінно і своєчасно виконувати виробничі завдання і посадові обов`язки», п. 5.20 «працівники зобов`язуються дотримуватися «Правил внутрішнього трудового розпорядку». Відповідно до п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, працівники зобов`язані: «працювати чесно і сумлінно, дотримуватися дисципліни праці - основи порядку на виробництві, своєчасно і точно виконувати рішення і розпорядження органів управління ПАТ«КВБЗ», не допускати дій, які заважають іншим працівникам виконувати свої трудові обов`язки». Відповідно до п. 4.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку: «керівники - особи, які очолюють відповідний структурний підрозділ, направляють і координують роботу апарату управління або його окремих ланок, які здійснюють контроль і регулювання діяльності підрозділу з виконання поставлених завдань та досягнення мети управління». Нормами п.4.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку передбачено, що керівники зобов`язані: «- б) здійснювати заходи з підвищення ефективності виробництва, якості роботи і продукції, .... покращенню організації та підвищенню культури виробппщтва; в) своєчасно доводити до виробничих підрозділів завдання, забезпечувати їх виконання з найменшими затратами трудових, матеріальних та фінансових ресурсів; д) постійно здійснювати організаційну , економічну діяльність і виховну роботу, спрямовану на додержання трудової та виробничої дисципліни, усунення витрат робочого часу, раціональне використання трудових ресурсів». По - друге, правомірність застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП, відповідно до наказу №51 - с від 27.10.20, пояснюється наступним. Відповідно до розпорядження директора виробництва №В2 від 21.09.20 керівнику корпусу вантажного вагонобудування (надалі - КВВ) необхідно було надати до управління виробництва у строк до 07.10.20 звіти за виконання затверджених норм витрат і заходи з економії матеріалів за 3-й квартал 2020. Згідно до резолюції керівника КВВ, останній дав розпорядження позивачу у зазначений термін підготовити відповідний звіт та заходи з метою виконання розпорядження №В2 від 21.09.20. Позивачем було проігноровано розпорядження керівника КВВ, зазначений звіт та комплекс заходів підготовлено не було. Натомість позивач з 28.09.20 пішов у щорічну відпустку, передоручення виконання розпорядження не здійснив, керівнику КВВ не повідомив про не виконання розпорядження №В2, внаслідок чого підрозділом було зірвано виконання завдання директора виробництва. Відповідно до посадової інструкції заступника начальника корпуса вантажного вагонобудування з виробництва, позивач зобов`язаний: « п. 2.4 Дотримуватися вимог діючої системи менеджменту на підприємстві; п.2.5 Дотримуватися вимог внутрішнього трудового розпорядку и виробничої дисципліни; п.2.8 Контроль забезпечення вірності та своєчасності оформлення первісних документів норм вироблення; п.2.9 Контроль забезпечення своєчасного перегляду у встановленому порядку виробничих затрат, впровадження технічно обгрунтованих норм і нормованих завдань …; п.2.16 Вивчення результатів роботи дільниць і корпуса, аналіз причин зриву завдань...; п.2.18 Проведення роботи по впровадженню заходів для вдосконалення організації виробництва, … зниження собівартості продукції. Отже, не виконання відповідачем без поважних причин розпорядження №В2 від 21.09.20, являється грубим порушенням працівником (а тим більше керівником структурного підрозділу) вимог передбачених вище переліченими локальними актами підприємства, а також обов`язків передбачених посадовою інструкцією останнього. Нормами посадової інструкції позивача передбачено наступну відповідальність: « Розділ 4. Відповідальність. Заступник начальника корпуса вантажного вагонобудування з виробництва несе дисциплінарну відповідальність за: п.4.1 недотримання обов`язків передбачених колективним договором; п.4.3 недотримання вимог діючої системи менеджменту на підприємстві; п.4.8 недотримання контролю за збором даних та веденням записів у відповідності з вимогами документів діючої системи менеджменту на підприємстві, а саме їх упорядкування, актуалізацію, зберігання, забезпечення повноти і конкретизації записів, доступу до них; 4.12 невиконання, несвоєчасне чи неналежне виконання обов`язків встановлених посадовою інструкцією.» Згідно до стандарту підприємства СТП 08.47-2019 «Контроль виконання поставлених задач» (пункт 4.5), даний документ відноситься до документів системи менеджменту на підприємстві, виконавець несе відповідальність за: виконання задач керівника у встановлений термін; своєчасність надання документів на адресу керівника стосовно виконання задач; достовірність, повноту і якість інформації яка надається і її відповідность поставленій задачі. Враховуючи викладене та наявність факту грубого порушення позивачем локальних актів підприємства, внаслідок якого було зірвано розроблення та впровадження заходів направлених на економію матеріалів та зниження собівартості продукції в умовах економічної кризи, а також беручи до уваги ті факти, що до позивача були вже застосовані заходи дисциплінарного стягнення, які не принесли бажаного результату і враховуючи безвідповідальне відношення останнього до своєї роботи та обов`язків, - у відповідача були всі правові підстави застосувати до позивача чергове дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення відповідно до п.3 ч.1 ст. 40 КЗоТ. По-третє, звільнення за пунктом 3 частини 1 статті 40 КЗпП - це вид дисциплінарного стягнення, який має застосовуватися в порядку, визначеному відповідним законодавством. При звільненні позивача Адміністрацією ПАТ «КВБЗ» додержані передбачені статтями 147, 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень. Так, відповідно до статті 147-1 КЗпП «дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право приймати на роботу (обирати, затверджувати і призначати на посаду) певного працівника.». У ПАТ «КВБЗ» право приймати, звільняти з роботи, застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення на працівників Товариства у відповідності до п. 7.4.3. Статуту затвердженому річними загальними зборами акціонерів ПАТ «КВБЗ» протокол від 16.04.2020 надається Голові правління - директору. Дисциплінарне стягнення застосоване Головою правління - директором ПАТ «КВБЗ» Крамаренком Максимом Вікторовичем. Згідно ст. 148 КЗпП України «дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженіш ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.» Відповідно до розпорядження №В2 від 21.09.20, надати необхідні звіти та матеріали необхідно було до 07.10.20, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача був виданий 27.10.20. Таким чином дисциплінарне стягнення застосоване у межах місячного строку з дня виявлення проступку. При обрані заходу стягнення адміністрація ПАТ «КВБЗ» враховувала ступінь тяжкості вчиненого проступку (зрив забезпечення підрозділу матеріальними запасами, не виконання заходів з економії та зменшення собівартості продукції в умовах економічної кризи, загрози виникнення простою і і т.д.), обставини за яких вчинено проступок (безвідповідальне ставлення та байдужість до долі майже тисячного колективу КВВ), і попередню роботу працівника, а саме наявність дисциплінарних стягнень. До позивача неодноразово застосовувалися дисциплінарні стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Так, позивачу наказами Голови правління - директора ПАТ «КВБЗ» від 30.09.2020 № 43-с та 50-е від 26.10.20 були оголошені догани за порушення трудової дисципліни (за невиконання посадових обов`язків, погоджені з головою профспілкового комітету членом якої був позивач). З вказаними наказами позивач письмово ознайомився, що підтверджується відповідними підписами Позивача на листках ознайомлення. Позивач, після оголошення йому в установленому законом порядку догани за вчинення ним дисциплінарного проступку знову вчиняє дисциплінарний проступок, тобто позивач, неодноразово (два і більше разів) - систематично здійснює противоправні вчинки, за які передбачена дисциплінарна відповідальність. Це дає право роботодавцеві, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких учинено проступок, і попередню роботу працівника звільнити його за пунктом 3 статті 40 КЗпП, з дотриманням річного терміну з дня накладення попереднього стягнення. З метою підтвердження неупередженого ставлення до позивача 27.10.2020 адміністрація ПАТ «КВБЗ» в порядку ст. 43 КЗпП України звернулась до Голови профспілкового комітету з поданням «Про отримання згоди на звільнення працівника, який систематично не виконує без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку». Відповідно до протоколу №10 засідання виборчого органу первинної профспілкової організації КВВ від 27.10.20, профспілковий комітет одноголосно надав згоду на звільнення позивача відповідно до п.3 ч. 1 ст.40 КЗоТ. Повторно на засіданні виборчого органу первинної профспілкової організації КВВ, профспілковий комітет одноголосно надав згоду на звільнення позивача відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗоТ, виписка з протоколу. Вважає, що наведені позивачем у позові обставини та правові підстави щодо порушення порядку накладення дисциплінарного стягнення спростовуються викладеними вище запереченнями, які ґрунтуються на нормах права та доданими до відзиву доказами. Позивачем не доведені, не підтверджені жодним доказом ті обставини, які він виклав у позові. Більш того, позивач мабуть навмисно у своїй позовній заяві не згадує про наявність у нього не знятих/не скасованих дисциплінарних стягнень за неналежне виконання трудових обов`язків. Таким чином, позивач неодноразово порушив трудову дисципліну, вимоги колективного договору та Правила внутрішнього трудового розпорядку, до нього, відповідно до діючого законодавства України, неодноразово були застосовані заходи дисциплінарних стягнень, за систематичне порушення трудової дисципліни та Правил внутрішнього трудового розпорядку, його правомірно, з додержанням всіх норм і правил, звільнено за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а припущення позивача наведені в позові спростовуються викладеними вище запереченнями, які ґрунтуються на нормах права та підтверджуються доданими до відзиву доказами. 01 березня 2021 року позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що з доводами які викладені у відзиві відповідачем не погоджується з огляду на наступне. Щодо доводів відповідача ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» у відзиві на позовну заяву, а саме підпункту першого, вказав, що він обіймаючи посаду заступника начальника корпусу вантажного вагонобудування з виробництва на підставі наказу № 2416к від 11.08.2014 на підприємстві ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» ніяким чином не порушував своїх обов`язків які на нього були покладені трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, а саме ніяким чином не були порушені ст.ст. 21, 139, 142 КЗпП України, а тому його звільнення на підставі п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України є незаконним. Щодо доводів відповідача ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» у підпункту 2 відзиву, а саме правомірності застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, що нібито він не виконав розпорядження директора виробництва №В2 від 21.09.20, щодо надання ним перебуваючи на посаді у строк до 07.10.20 звіт за виконання затверджених норм витрат і заходи з економії матеріалів за 3- квартал 2020. Вважає, що дані доводи та твердженнями відповідача ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» є необґрунтованими, оскільки розпорядження директора виробництва №В2 від 21.09.20 він не отримував та ніхто його з ним не ознайомлював. Як він уже зазначав у своєму позові, що під час ознайомлення його з наказом № 611-ос від 27.10.2020 про звільнення, відповідач ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» повідомляв позивача про існування наказу № 51-с від 27.10.2020 про притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, але даний наказ йому вручено не було і він за нього не розписувався. Це також підтверджується тим, що відразу після його звільнення з посади заступника начальника корпусу вантажного вагонобудування з виробництва, він звернувся за правовою допомогою. Його представником було направлено адвокатський запит щодо надання документів які послугували підставою його звільнення. Всупереч чинному законодавству України відповідач ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» не надав документів у відповідь на адвокатський запит, а було зроблено лише посилання на те, що станом на 30.11.2020 позовна заява [PERSON] до ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» знаходиться на розгляді у Крюківському районному суді м. Кременчука та зазначені у запиті документи будуть надані у встановлені строки разом з відзивом, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України. Вважає, доводи відповідача щодо застосування дисциплінарних стягнень викладених в наказі № 50-с від 26.10.2020 та наказі № 43-с від 30.09.2020 є необгрунтованими та такими що порушують норми кодексу законів про працю (ст.ст. 147, 147-1, 148, 149 КЗпП України). Тобто в даному випадку всупереч вимогам ст. 149 КЗпП України відповідачем ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» було порушено процедуру застосування дисциплінарних стягнення, оскільки він будь - яких письмових пояснень відповідачу не надавав, а відповідач в свою чергу не зажадав від нього письмових пояснень для з`ясування обставин невиконання посадових обов`язків у дисциплінарному провадженні. Також відповідачем ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» було порушено порядок застосування дисциплінарних стягнень, оскільки перед тим як ухвалювати рішення про застосування до працівника догани, роботодавець повинен був провести розслідування та зібрати достатньо доказів, які свідчили б про факт вчинення працівником дисциплінарного проступку. До відзиву на позовну заяву відповідачем не надано жодного доказу, як і актів службових розслідувань, а ні будь - яких інших доказів які б слугували для прийняття незаконних на те наказів: № 43-с від 30.09.2020, № 50-с від 26.10.2020 та № 51 -с від 27.10.2020. Згідно норм чинного трудового законодавства діє принцип презумпції невинуватості. Тобто, не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість. Принцип презумпції невинуватості випливає зі змісту ст. 138 КЗпП України, яка передбачає обов`язок роботодавця доводити наявність умов, серед них і вини працівника, для притягнення такого працівника до матеріальної відповідальності. Перед тим як ухвалювати рішення про застосування до працівника догани, роботодавець має провести розслідування та зібрати достатньо доказів, які свідчили б про факт вчинення працівником дисциплінарного проступку. В своєму відзиві на позовну заяву відповідач ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» вказує, що: (далі мовою оригіналу) « з метою підтвердження неупередженого ставлення до позивача [PERSON] 27.102020 адміністрація ПАТ «КВБЗ» в порядку ст. 43 КЗпП України звернулася до Голови профспілкового комітету з поданням «Про отримання згоди на звільнення працівника, який систематично не виконує без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку» та що відповідно до протоколу №10 засідання виборчого органу первинної профспілкової організації КВВ від 27.10.20, профспілковий комітет одноголосно надав згоду на звільнення позивача відповідно до п.3 ч.1 ст. 40 КЗоТ, та що повторно на засіданні виборного органу первинної профспілкової організації КВВ профспілковий комітет одноголосно надав згоду на звільнення позивача до п.3 ч.1 ст. 40 КЗоТ, виписка з протоко...». Проте його на засідання профспілки не запрошували, профспілка підприємства порушила порядок подання роботодавця про надання згоди на звільнення працівника, оскільки вказане питання розглядалось без його участі, належним чином про час проведення засідання виборчого органу первинної профспілкової організації КВВ від 27.10.2020 профспілкового комітету його ніхто не повідомляв. Натомість відповідач ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» всупереч вимогам КЗпП України через чотири місця, а саме 12.02.2021 направив йому повідомлення без реквізитів, зі змісту якого вбачалося, що його запрошували на засідання профспілкового комітету . Оскільки він був звільнений з ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» майже чотири місяці назад, та він не являється працівником ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», а тому не зміг прибути 16.02.2021 о 09-00год. в кабінет керівника корпусу вантажного вагонобудування, який знаходиться на охоронюваній території ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», про що він надав відповідну відповідь. Вважає, що відповідачем ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» до відзиву на позовну заяву не надано доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження порушень ним посадових обов`язків, які стали підставою для застосування до нього адміністративних заходів, відповідно до наказів № 43-с від 30.09.2020, № 50-с від 26.10.2020 та наказу № 51-с від 27.10.2020. 01 березня 2021 року позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 березня 2021 року продовжено відповідачу ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» процесуальний строк встановлений судом на подання відзиву на позовну заяву у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з п`ятнадцяти до шістнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали про відкриття провадження у справі, тобто до 16.02.2021 включно, у задоволенні клопотання позивача про залишення без розгляду відзиву відповідача ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» на позовну заяву [PERSON] відмовлено. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 березня 2021 року заяву позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду. 13 квітня 2021 року представником відповідача подано до суду заперечення на збільшену позовну заяву, в якому вказав, що доводи зазначені у заяві позивача про збільшення позовних вимог є необгрунтованими та спростовуються наступним. По перше, відповідно до ч.1 ст. 233 Кодексу законів про працю працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Як вбачається з доказів наявних у матеріалах справи Позивач був ознайомлений з наказами № 43-с від 30.09.20 та №50-с від 26.10.20 відповідно, 27 жовтня 2020 року. Дані факти підтверджено відповідними підписами позивача на листках ознайомлення до вищезазначених наказів. Отже, строк позовної давності для позивача, у відповідності з вимогами ч.1 ст. 233 КЗпП та з урахуванням норм ст. 124 ЦПК України, з метою звернення до суду щодо оскарження наказів № 43-с від 30.09.20 та №50-с від 26.10.20 про застосування до нього дисциплінарних стягнень у вигляді догани, закінчився 27.01.21. Більш того, позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування наказу №51-с від 27.10.20. У даному наказі зазначено, що рішення відповідача про звільнення позивача ґрунтується саме на систематичному не виконанні останнім трудових обов`язків внаслідок чого раніше до нього вже були застосовані заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани відповідно до наказів №43-с від 30.09.20 та №50-с від 26.10.20. Також слід відзначити, що відповідно до ухвали суду від 30.11.20 по даній справі позовна заява позивача була залишена без руху та надано останньому строк для усунення недоліків, а саме сплатити судовий збір та надати до суду копію оскаржуваного наказу №51-с від 27.10.20 та 50-с від 26.10.20. Як вбачається з ухвали суду від 05.01.21 по даній справі позивачем усунуто данінедоліки, відповідно судом було призначено справу до розгляду. З урахуванням викладено твердження позивача зазначене у заяві про збільшення позовних вимог стосовно того, що йому стало відомо про існування наказів №43-с від 30.09.20 та 50-с від 26.10.20 лише після отримання відзиву на позовну заяву не відповідає дійсності. Звертає увагу суду, що позивач своїм правом встановленим ст.84 ЦПК не скористався. Таким чином, враховуючи той факт, що позивач звернувся до суду (25.03.21) з заявою про збільшення позовних вимог фактично після спливу двох місяців з моменту закінчення строку позовної давності (27.01.21) встановленої ст.233 КЗпП, а також враховуючи вищевикладені факти які свідчать про обізнаність останнього з наказами №43-с від 30.09.20 та №50-с від 26.10.20, є всі підстави стверджувати що позивачем без поважних причин було пропущено строк звернення до суду (позовну давність) стосовно оскарження наказів про застосування до нього дисциплінарних стягнень передбачених наказами №43-с від 30.09.20 та №50-с від 26.10.20. По друге, дані накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності були застосовані до останнього внаслідок не виконанням ним власних посадових обов`язків та вимог внутрішніх локальних актів підприємства. Накази №43-с від 30.09.20 та №50-с від 26.10.20 були оформлені відповідно та з урахуванням вимог встановлених ст.ст. 147-149 КЗпП, а саме: дисциплінарне стягнення накладене уповноваженим органом, Головою правління підприємства; дисциплінарне стягнення було застосовано у місячний строк з моменту виявлення порушення; було запропоновано позивачу надати письмове пояснення по факту кожного порушення (останній відмовився копія актів надається), до позивача застосовувалися дисциплінарні стягнення за різні правопорушення; позивача було повідомлено під розписку про притягнення його до дисциплінарних стягнень відповідно до наказів №43-с від 30.09.20 та №50-с від 26.10.20. Враховуючи викладене, а саме пропуск позивачем строків позовної давності щодо оскарження наказів №43-с від 30.09.20, №50-с від 26.10.20 та відсутність порушення порядку застосування дисциплінарних стягнень до позивача, вважає, що є всі підстави стверджувати про необґрунтованість та неправомірність вимог останнього. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 квітня 2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Первинну профспілкову організацію ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, що в ньому зазначені, суду пояснив, що він працював на ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» з 2002 року, на посаді заступника начальника корпуса вантажного вагонобудування більше семи років. З 28 вересня по 25 жовтня 2020 року він перебував у щорічній основній відпустці. Враховуючи, що 25 жовтня 2020 року припало на вихідний день, на роботу він вийшов в понеділок 26 жовтня 2020 року. 27 жовтня 2020 року о 14 годині він був запрошений у відділ кадрів, там перебував його безпосередній керівник [PERSON] .. У відділ кадрів йому повідомили, що маються три накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а також повідомили, що його звільнено. Усі накази йому надали прочитати. З наказом №43-с від 30.09.2020 «Про притягнення до відповідальності» та з наказом №50-с від 26.10.2020 «Про покарання за недотримання культури виробництва» він ознайомився під підпис 27 жовтня 2020 року. Після того, як він ознайомився з наказами, він розписався про ознайомлення на аркушах, які були прикріплені до них. Копії наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності йому надані не були, надали лише наказ про звільнення, який був оформлений неналежним чином, а саме в ньому стояли не всі підписи, був відсутній підпис в.о. виробництва [PERSON] .. Надати копії наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності він не вимагав. Згідно з правилами внутрішнього трудового розпорядку, якими він керувався під час виконання своїх трудових обов`язків, в обов`язки працівника ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», якщо з боку працівника були порушення, входило надавити письмові пояснення на вимогу керівника, якщо працівник відмовлявся, то повинен був складатися акт. При цьому під час ознайомлення з наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності надати пояснення йому не пропонували. До початку відпустки також до відділу кадрів для надання будь - яких пояснень його не викликали, та чи викликались інші працівники йому невідомо. Під час ознайомлення з наказами він свої заперечення не висловлював, оскільки не вважав це за потрібне. До відділу кадрів він приходив два рази. Коли його викликали до відділу кадрів для ознайомлення з наказами, то [PERSON] там не було. 27 жовтня 2020 року на засідання профспілки він не викликався. На засідання профспілки, яке відбулось 16 лютого 2020 року він викликався листом, в якому було вказано, що він запрошується до кабінету начальника корпусу вантажєного вагонобудування. Проте, враховуючи те, що він більше 3 місяців вже не був робітником заводу, він не зміг потрапити на територію заводу. Попередити завчасно керівника про бажання бути присутнім на засіданні профспілки він не намагався. В день засідання приходив на прохідну заводу, однак його не впустили. На даний час вважає, що немає потреби призначати засідання профспілки для повторного вирішення питання щодо його звільнення. Необхідності бути присутнім на даному засіданні не вбачає. З розпорядженням №В2 «Про виконання вимог СТП08.108-2020» від 21.09.2020 він ознайомлений не був. Про існування вказаного розпорядження йому взагалі не було відомо. В разі ознайомлення працівника з наказами, то в них зазначається його прізвище, ім`я, по батькові, посада та останній ставить свій підпис. Якщо це службова кореспонденція, то керівник підрозділу пише кому вона направляється, а працівник в журналі реєстрації вхідної кореспонденції розписується про отримання документа, та якщо вказаний документ стосується лише однієї особи, то працівник розписується в самому документів. Він був ознайомлений з власною посадовою інструкцією. Йому відомо, що інструкція містить вимогу, що він як посадова особа займаючи посаду заступника начальника корпусу вагонобудування зобов`язаний чітко виконувати розпорядження керівництва. Керівник проводить наради на яких від керівника, при певних виробничих потребах, поступають усні вимоги щодо виконання завдань, а якщо це вказівки, які надані вищим керівництвом або іншими підрозділами, то вони обов`язково в письмовій формі. В його посадових обов`язках не міститься вимога про необхідність надання звітів, які викладені в розпорядження №В2. Вважає, що накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та про його звільнення є неправомірними. Представник позивача - адвокат Артюх А.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив, заяві про збільшення позовних вимог та надані докази. Представник відповідача - адвокат Логашкін С.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволені позовних вимог [PERSON] відмовити в зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю, суду пояснив, що дійсно позивач працював на підприємстві на посаді заступника керівника корпусу вантажного вагонобудування. В зв`язку з тим, що позивач допустив систематичне невиконання посадових обов`язків, які були відображені в наказах 43с, 50с, було прийнято рішення звільнити позивача на підставі п.3 ч.1ст.40 КЗпП. Товариством було дотримано процедуру попередження та ознайомлення відповідача з наказами. Наказом 43-с до позивача була застосована догана за невиконання посадових обов`язків, в результаті чого на підприємстві було виявлено несанкціоноване знаходження та вивезення товарно - матеріальних цінностей. В подальшому наказом 50-с була застосована догана за те що, під час проведення щоквартальних госпрозрахункових комісій на корпусі, було встановлено певні невідповідності, які мають значення стосовно трудової дисципліни виробничої ефективності, про що був складений акт, та надана оцінка корпусу як негативна. Відповідно до внутрішніх положень, інструкцій, які розроблені на підприємстві, саме [PERSON] , як посадова особа, відповідав за наявність відповідності дільниці вимогам, які ставить роботодавець. В посадовій інструкції позивача чітко передбачено, що він несе відповідальність за те, що виробнича дисципліна, а також культура була у відповідному стані, зокрема до вказаного відноситься зовнішній вигляд працівника. Невиконання посадових обов`язків, які передбачені посадовою інструкцією, тягне відповідальність. Позивач був керівником підрозділу в якому 80% проходить зварювальних робіт, працівники влітку працювали у футболках без відповідного індивідуального захисту, що призводило до травмування працівників, і з цією метою позивач був зобов`язаний контролювати знаходження його підлеглих в засобах індивідуального захисту. Проте при проведені перевірки працівники заходилися в засобах, які не відповідали державним стандартам, про що було складено відповідний акт, та в результаті до відповідача була застосована дисциплінарна відповідальність у формі догани, що відображена в наказі 50-с. Далі адміністрація, в особі керівника виробничого управління [PERSON] надано кожному корпусу розпорядження №2В надати звіт по контролю виконання затверджених норм витрат та заходів щодо економії матеріалів за 3 квартал 2020. Звіт необхідно було подати до 07 жовтня 2020 року. Дане розпорядження також стосувалося корпусу вантажного вагонобудування, де на той час працював позивач. Крім того в даному підрозділі саме на позивача було розписано вказане розпорядження до виконання. Позивач 28 вересня 2020 року пішов у відпустку, звіт відповідно до розпорядження не підготував, не передав керівнику, тобто підрозділом КВВ розпорядження виконано не було. Відповідно до посадової інструкції позивача, посадові особи мають чітко виконувати розпорядження вищестоящого керівництва, своєчасно давати відповідні документи, звіти і т.д.. Невиконання розпорядження В2 в черговий раз засвідчило факт неналежного виконання позивачем власних посадових обов`язків, а також обов`язків передбачених трудовим договором. Відповідно адміністрацією було прийнято рішення звільнити [PERSON] з займаної посади на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП. Перед тим, як притягнути позивача до відповідальності, з урахуванням норм КЗпП йому було надано право на дачу пояснень по кожному факту виявлених правопорушень. Позивач відмовився надавати пояснення, про що свідчать акти, які містяться в матеріалах справи. Він особисто був присутній коли ставилося питання позивачу про надання пояснень по фактам, які в подальшому були викладені в наказах. Під час всього процесу ознайомлення позивача з наказами присутній не був. Позивача під час ознайомлення з наказами було повідомлено, що сьогодні 27.10.2020 буде розглядатися профспілкою питання щодо його звільнення, однак він не з`явився, що підтверджується протоколом. Згідно вимог чинного законодавства, при нез`явленні особи до якої приймається рішення, проводиться повторне засідання. З метою виконання даної вимоги профспілковим комітетом в лютому 2021 року було проведено повторно розгляд питання щодо звільнення позивача, однак позивач повторно на засідання не з`явився, тому процедуру звільнення та прийняття самого рішення порушено не було. Окремо просив застосувати строк позовної давності до вимог про скасування наказів №50-с від 26.10.2020 та №43-с від 30.09.2020 про оголошення догани за порушення трудової дисципліни. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Пшеничний О.Л. проти задоволення позову [PERSON] заперечив у повному обсязі посилаючись на підстави, викладені у відзиві, запереченні на заяву про збільшення позовних вимог та надані докази. Просив застосувати строк позовної давності до заявлених вимог про визнання незаконним та скасування наказів №50-с від 26.10.2020, №43-с від 30.09.2020 про оголошення [PERSON] догани за порушення трудової дисципліни. Свідок [PERSON] суду пояснив, що 27.10.2020 [PERSON] прибув до відділу кадрів, де ознайомився з наказами про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та наказом про звільнення. Перед ознайомленням з наказами, на його пропозицію та пропозицію [PERSON] надати пояснення з приводу невиконання розпорядження В2 від 21.09.2020 [PERSON] відмовився, про що було складено відповідні акти. Окрім того пропонувалось надати пояснення з приводу крадіжки проволоки на підприємстві, однак [PERSON] також відмовився. Він не пам`ятає чи був присутній [PERSON] коли пропонували [PERSON] надати пояснення. До відділу кадрів [PERSON] приходив два рази, 26.10.2020 та 27.10.2020. Після ознайомлення з наказом про звільнення, [PERSON] розписався в наказі, отримав копію наказу, трудову книжку та з ним розрахувались у той же день. Під час ознайомлення з наказами [PERSON] про свою незгоду не зазначав, лише розписався про ознайомлення. В наказі про звільнення та в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідності №50с [PERSON] розписався в самих наказах, до наказу про притягнення до дисциплінарної відповідності №43с було долучено корінець, в якому останній розписався. В наказі про звільнення повинні бути всі підписи працівників, які в ньому зазначені. Проте трудовий договір укладається з головою правління, а тому в наказі про звільнення обов`язково повинен бути його підпис. Лише голова правління приймає рішення про припинення трудового договору. Всі інші підписи - погодження працівників. 27.10.2020 було подано подання до профспілкового комітету щодо розгляду питання про звільнення [PERSON] .. Про те, що [PERSON] запрошується на засідання профспілки, його повинна була повідомити профспілка. Він особисто [PERSON] про засідання профспілки не повідомляв. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює начальником корпусу вантажного вагонобудування ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод». [PERSON] працював його заступником. 27.10.2020 він отримав телефонний дзвінок з вимогою з`явитися з [PERSON] до відділу кадрів. В кабінеті начальника відділу кадрів [PERSON] було ознайомлено з наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності та наказом про звільнення. При всіх виявлених порушеннях, до винесення наказів, [PERSON] пропонували надати пояснення, оскільки це обов`язкова процедура, проте останній відмовлявся. Чи був присутній [PERSON] при ознайомленні [PERSON] з наказами він не пам`ятає, проте саме він приніс накази для ознайомлення. Про існування розпорядження В2 від 21.09.2020, та те, що саме на нього покладено обов`язок його виконання, [PERSON] було достовірно відомо. Це обговорювалось на нараді, на якій він доручив [PERSON] його виконати. Окрім того, [PERSON] був не єдиним задіяним у виконанні даного розпорядження. Чи розписувався [PERSON] про отримання розпорядження він не пам`ятає. Проте особа не обов`язково повинна розписуватися про отримання розпорядження. Якщо він, як начальник, розписав документ для виконання на особу та віддав його в роботу, то особа у встановлений строк повинна виконати роботу та повернути документ з виконаної роботи. Проте [PERSON] розпорядження В2 від 21.09.2020 не виконав та про неможливість його виконання не повідомив. З приводу притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності наказом 50с, вказав, що дійсно, все що викладено у вказаному наказі мало місце бути. Пункти, які могли бути оскаржені [PERSON] взагалі відсутні, всі події відбувалися в дійсності. При проведенні перевірки культури виробництва складався відповідний акт, та підпис у вказаному акті [PERSON] була не обов`язкова. В даному акті містяться підписи осіб, які підтверджують ті відхилення, які маються на виробничій площадці, а саме в частині спец.одягу, в частині культури виробництва, захаращеності ділянки, техніки безпеки та інше. Саме особи, які проводять перевірку, констатують факт порушень. Також на підприємстві були крадіжки, в результаті чого було проведено службове розслідування та винесено наказ 43с про притягнення до дисциплінарної відповідальності, зокрема і [PERSON] . До винесення наказу 43с він особисто давав пояснення з приводу крадіжки на підприємстві, тому вважає, що [PERSON] в будь якому разі також повинен був надавати пояснення. Він не пам`ятає, чи запрошувався 27.10.2020 [PERSON] на засідання профспілкового комітету на якому розглядалося питання щодо звільнення останнього. Після звільнення [PERSON] також проводилось засідання профспілкого комітету з приводу розгляду питання з приводу його звільнення. Вони очікували [PERSON] , проте останній на засідання не прийшов. Засідання відбувалося у відділі кадрів, а тому заходити на територію підприємства у [PERSON] не було потреби. [PERSON] з приводу того, що має бажання потрапити на засідання профспілкового комітету однак не може, йому не телефонував. Суд, заслухавши позивача та його представника, представників відповідача, свідків, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та КЗпП України. Європейський суд з прав людини (далі-ЄСПЛ) зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27.10.1993). Згідно із практикою ЄСПЛ за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Таким актом національного законодавства України є, зокрема, Конвенція Міжнародної Організації Праці №158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року № 3933-XII (далі - Конвенція). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі статтею 4 Конвенції трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. За змістом пункту 2 статті 9 Конвенції, щоб тягар доведення необґрунтованого звільнення не лягав лише на працівника, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві Статтею 2 КЗпП України передбачено, що право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівників на роботу. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] , наказом №2416а від 11.08.2014, [PERSON] з 11.08.2014 прийнятий (переведений) на посаду заступника начальника корпусу вантажного вагонобудування з виробництва ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод». Згідно Статуту ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», затвердженого річними загальними зборами акціонерів ПАТ «КВБЗ», товариство здійснює свою діяльність відповідно до діючого законодавства України, цього Статуту, а також внітрішніх правил, процедур, регламентів та внітрішніх нормативних документів. Розробка і затвердження докальних актів товариства: положень, правил, інших документів, відноситься до компетенції Правління Товариства. Відповідно до Колектвного договору ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» 2019, дію якого наказом - постоновою №13-АГ від 09.04.2020, продовжено на 2020 рік, з внесенням відповідних змін, колективний договір являється нормативним актом і визначає взаємовідносини працівників та адміністрації в сферіі економічного та соціального розвитку трудового колективу. Дія даного Договору поширюється на усіх працівників ПАТ «КВБЗ» та підприємств, ним заснованих, об`єктів культури, спорту та профспілкового комітету (п.1.3 Договру). Згідно п. 2.9, п.4.22 Договору, працівники зобов`язуються нести персональну відповідальність за якість виконаної роботи, відповідно до законодавства. Сумлінно та своєчасно виконувати виробничі завдання та посадові обов`язки. Пунктом 3.12 Договору, передбачено, що працівники зобов`язуються дотримуватися вимог діючого законодавства України та встановлених на підприємстві інструкцій з охорони праці, посадових та робочих інструкцій, «Правил внутрішнього трудового розпорядку», «Кодексу ділової етики працівників ПАТ «КВБЗ» та інших нормативних актів. Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку, затвердженого зборами трудового колективу ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» Протокол №5 від 06.11.2019, трудова дисципліна забезпечується створенням необхідних організаційних і економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за добросовісну працю. До порушників трудової дисципліни застосовуються заходи дисциплінарного стягнення. Згідно п.1.5 Правил, у ПАТ «КВБЗ» роботодавцем є Голова правління- директор, який може передати частину своїх повноважено іншим посадовим особам та керівникам. Відповідно до п.1.6 Правил, кожен працівник, який влаштовується на роботу, знайомиться з цими Правилами під розпис. Згідно п.п.а п.3.1 Розділу 3 Правил, працівники зобов`язані працювати чесно і добросовісно, дотримуватися трудової дисципліни праці - основи порядку на виробництві, своєчасно і точно виконувати рішення та розпорядження адміністрації ПАТ «КВБЗ», Спостережної ради товариства та загальних зборів акціонерів, не допускати дій, що заважають іншим працівникам виконувати їх трудові обов`язки. За невиконання пунктів колективного договору винні особи притягуються до відповідальності згідно з діючим законодавством (п.4.3 Правил). Згідно п.7.1 Правил, порушення трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тягнуть за особою застосування дисциплінарних стягнень або матеріальнго впливу, відповідно до діючих у ПАТ «КВБЗ» положень, а також застосування інших, передбачених діючим законодавством. Відповідно до п.7.2 Правил, за порушення трудової дисципліни адміністрація застосовує такі дисциплінарні стягнення: а) догана, б) звільнення. Звільнення як захід дисциплінарного стягнення , може бути застосоване, зокрема за систематичне невиконання працівником без поважних причн обов`язків, які покладені на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку, якщо до цього працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення (п.п.а п.7.3 Правил). Право накладти дисциплінарне стягнення мають Голова правління та особи, яким відповідним наказом передані такі повноваження (п.7.5 Правил). Згідно п.7.10 Правил, за кожне порушення трудової дисципліни може застосовуватися тільки одне дисциплінарне стягнення. При застосуванні стягнення повинні ураховуватися: попередні порушення протягом року, тяжкість вчиненого проступку, обставини. При яких він здійснений, попередня робота. Поведінка робітника. Як вбачається з Листа - ознайомлення, [PERSON] ознайомився з правилами внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «КВБЗ» 09 грудня 2019 року. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Наказом №217-ос від 25.04.2020 [PERSON] призначено на посаду Голови правління - директора ПАТ «КВБЗ», у відповідності до рішення Наглядової Ради (протокол №1 від 25.04.2020), з укладенням контракту по 26.04.2021 р. Відповідно до наказу №638-к від 10.09.2020 «Про надання щорічно відпустки за ст. начальника КВВ по виробництву», [PERSON] надано невикористану частину щорічної відпустки за період 2018-2019 р.р. з 28.09.2020 на 26 календарних днів. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] перебував у щорічній відпустці з 28.09.2020 по 25.10.2020, та до роботи приступив 26 жовтня 2020 року. Відповідно до наказу голови правління - директора ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] №43-с від 30.09.2020, [PERSON] оголошено догану та позбавлено премії та винагород, передбачених чинними у ПАТ «КВБЗ» положеннями, у розмірі 100% починаючи з серпня 2020 року та на весь термін дії дисциплінарного стягнення. Попереджено, що за повторне невиконання внутрішніх нормативних документів підприємства та розпоряджень голови правління або Голови Наглядової ради - Президента Товариства будуть застосовані суворіші заходи дисциплінарного характеру. Як вбачається з Висновку №6 від 24.09.2020, який слугував підставою для винесення Наказу №43-с від 30.09.2020, в ПАТ «Крюківський вагонбудівний завод» 24.09.2020 проведено службове розслідування відносно фактів порушення порядку поводження з товарно - матеріальними цінностями (ТМЦ), в результаті якого встановлено факти порушення та невиконання вимог Стандартів підприємства (СТП 08.75) «Порядок прийому, обліку, зберігання та передачі сировини, матеріалів, напівфабрикатів та комплектуючих виробів підрозділу заводу та стороннім організаціям». Підтверджено ігнорування вимог внутрішніх документів ПАТ «КВБЗ», недбале виконання обов`язків з боку начальника корпусу вантажного вагонобудування (КВВ), начальників виробничо - диспетчерського бюро (ПДБ) та техбюро, співробітників бюро та керівників управління закупівель та маркетингу (УЗтМ), а також працівників головної бухгалтерії, що призвело до порушення процедур надходження та списання ТМЦ, та у свою чергу створило передумови для розкрадання. Запропоновано зокрема і до [PERSON] застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Згідно Акту про відмову надати пояснення від 26.10.2020, складеного начальником юридичного відділу [PERSON] , начальником корпусу вантажного вагонобудування [PERSON] , начальником відділу кадрів [PERSON] , 26 жовтня 2020 року в приміщенні відділу кадрів (кабінет керівника) було запропоновано [PERSON] , заступнику начальника корпусу вантажного вагонобудування з виробництва надати пояснення стосовно не виконання ним локальних нормативних актів підприємства та вимог власної посадової інструкції, внаслідок чого було порушено оформлення та списання ТМЦ у підрозділі КВВ ПАТ «КВБЗ». Надати пояснення щодо невиконання вищезазначеного розпорядження, а також вказівки керівника підрозділу [PERSON] відмовився. Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом із тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 Кодексу правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.07.2020 у справі № 554/9493/17, який враховується судом під час розгляду даного спору. З поданих суду доказів, наданих сторонами пояснень, суд приходить до висновку, що роботодавець не виконав належним чином свій обов`язок з надання доказів наявності фактів винного вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Так, Наказ №43-с від 30.09.2020, яким притягнуто [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани з позбавленням премії та винагород, передбачених чинними у ПАТ «КВБЗ» положеннями, у розмірі 100% починаючи з серпня 2020 року та на весь термін дії дисциплінарного стягнення, не містять чітких формулювань суті та обставин допущеного проступку, відсутні докази вини позивача та наявності причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і неналежним виконанням покладених на позивача трудових обов`язків, а містяться лише загальні, а не конкретні посилання на порушення останнім положень посадової інструкції, з чого не можна дійти однозначних висновків про доведення вини позивача і накладення на нього дисциплінарного стягнення. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що Наказ 43-с від 30.09.2020 «Про притягнення до відповідальності», не відповідає вимогам трудового законодавства, оскільки він не містить усіх необхідних елементів для складу правопорушення, що виключає правові підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, а тому право позивача є порушеним внаслідок прийняття відповідачем оспорюваного Наказу. Разом з тим, у запереченні на заяву про збільшення позовних вимог та під час розгляду справи, представники відповідача неодноразово наголошували на застосуванні судом наслідків спливу строку позовної давності, який є самостійною підставою для відмови в позові. Як встановлено в судовому засіданні з наданих позивачем пояснень та не заперечується представниками відповідача, а також підтверджується списком ознайомлення з наказом №43-с від 30.09.2020, [PERSON] з наказом був ознайомлений під підпис 27 жовтня 2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Враховуючи наведену норму закону та дату ознайомлення позивача з Наказом, останнім днем для подачі позову є 27 січня 2021 року, тоді як позивач звернувся до суду з вимогою про визнання незаконним та скасування наказу голови правління - директора ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] від 30.09.2020 за №43-с про оголошення йому догани за порушення трудової дисципліни лише 25 березня 2021 року, тобто з пропуском встановленого законом тримісячного строку. Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 у справі № 466/10419/19 зазначив, що встановлені статтею 233 Кодексу строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Натомість позивачем не наведено будь-яких мотивувань належності підстав пропуску ним встановленого законом строку для звернення до суду з даним позовом та не заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку. З огляду на викладене, позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування наказу голови правління - директора ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] від 30.09.2020 за №43-с є обґрунтованими, проте у задоволенні позову слід відмовити з підстав пропуску позивачем встановленого статтею 233 КЗпП України тримісячного строку для звернення до суду з даним позовом. Наказом №50-с від 26.10.2020 «Про покарання за недотримання культури виробництва» [PERSON] за невиконання госпрозрахункового показника з культури виробництва, за відсутність контролю підлеглого персоналу, оголошено догану з позбавленням 30% премії за результатами господарської діяльності за вересень 2020 р., згідно Положення «Про преміювання працівників ПАТ «КВБЗ» за результатами господарської діяльності за місяць» та інших видів премій та винагород в розмірах, передбачених діючими на підприємстві положеннями. Оспорюючи вказаний наказ, вважаючи його таким, що не відповідає вимогам трудового законодавства та підлягає скасуванню, позивач посилається на те, що наказ прийнято відповідачем без доведення його вини та від нього всупереч вимогам ст. 149 КзпП України не було відібрано письмові пояснення, чим порушено саме процедуру застосування дисциплінарного стягнення. Як вбачається з Наказу №50-с від 26.10.2020, при проведенні підсумків роботи корпусу вантажного вагонобудування за вересень 2020 року не виконано показник з культури виробництва на складально-зварювальному виробництві, а саме наступні пункти Акту оцінки стану культури виробництва: п.2 Стан робочого місця (захаращеність, наявність саморобного інструменту на ділянках; п.3 Зовнішній вигляд робітників (опрядність, стан спецодягу, індивідуальних засобів захисту тощо); п.6 Стан технологічної та спеціалізованої тари, цільове її використання, роздільне зберігання відходів, збирання та зберігання металевих та неметалевих відходів та стружки. Відповідно до п.4.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, затвердженого зборами трудового колективу ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» Протокол №5 від 06.11.2019, керівники - особи, які очолюють відповідний колектив, направляють та координують роботу всього апарату управління або його окремих ланок, які здійснюють контроль та регулювання діяльності колективу по виконанню поставлених завдань та досягнення мети управління. Пунктами б,в,ж п.4.2 Правил, встановлено, що керівники структурних підрозділів ПАТ «КВБЗ» зобов`язані, зокрема здійснювати заходи з підвищення ефективності виробництва, якості роботи і продукції, що випускається, скороченню застосування ручої некваліфікованої праці, покращенню організації та підвищенню культури виробництва. Своєчасно доводити до виробничих підрозділів завдання, забезпечувати їх виконання з найменшими затратами трудових, матеріальних та фінансових резурсів. Вживати необхідних заходів з профілактики виробничого травматизму, професійних та інших захворювань працівників. У випадках, передбачених законодавством, своєчасно надавати пільги і компенсації у зв`язку з шкідливими умовами праці; забезпечувати відповідно до діючих норм, положень та колективного договору спецодягом, спецвзуттям та іншими засобами індивідуального захисту, організувати належний догляд за цими засобами. Згідно п.п.2.5, 2.15, 2.26 Розділу 2 посадової інструкції заступника начальника корпусу вантажного вагонобудування по складально-зварювальному виробництву ПАТ «КВБЗ», затвердженого директором виробництва 13.10.2014, на посаду заступника начальника корпусу вантажного вагонобудування по складально-зварювальному виробництву покладено функції, завдання та обов`язки, а саме: дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку та виробничої дисципліни; контроль забезпечення виробничих ділянок корпусу необхідними матеріалами, заготовками, деталями. Вжиття заходів щодо усунення порушень ходу виробничого процессу; контроль за дотриманням підлеглим персоналом інструкції про збереження службової таємниці, правил внутрішнього трудового розпорядку та виробничої дисципліни. Відповідно до п.п.4.5, 4.11 Розділу 4 посадової інструкції, заступник начальника корпусу вантажного вагонобудування по складально-зварювальному виробництву несе дисциплінарну, матеріальну та іншу відповідальність у відповідності до чинного законодавства України за неналежний стан та незабезпечення збереження засобів виробництва, інвентарю та інших матеріальних цінностей, представлених йому Суспільством для безпосереднього виконання своїх посадових зобов`язань; неналежний стан трудової дисципліни на виробничих ділянках, недотримання правил та норм з охорони праці та техніки безпеки. Згідно Акту оцінки культури виробництва корпусу вантажного вагонобудування за вересень 2020, затвердженого головою комісії [PERSON] , загальна оцінка культури виробництва «незадовільно», зокрема в частині стану робочого місця; зовнішнього вигляду робітників; стану технологічної та спеціальної тари, цільове її використання, роздільне зберігання відходів, збір та зберігання металевих і неметалевих відходів та стружки. Відповідно до Протоколу 09 засідання комісії корпусу вантажного вагонобудування за підсумками роботи за вересень 2020 від 12.10.2020, на засіданні доведено, що не виконано показник "культури виробництва" по складально-зварювальному виробництву в частині стану робочого місця, зовнішнього вигляду робітника, цільового використання тари та роздільного зберігання відходів. За недбале ставлення до своїх обов`язків, відсутність контролю за підлеглим персоналом готується наказ про покарання заступника начальника з виробництва [PERSON] - оголошення догани та позбавлення 30% премії за вересень місяць. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень представника відповідача, свідка [PERSON] та зокрема не заперечувалось позивачем по справі, при проведенні підсумків роботи корпусу вантажного вагонобудування за вересень 2020 року дійсно було встановлено невиконання показника з «культури виробництва» на складально-зварювальному виробництві в частині стану робочого місця, зовнішнього вигляду робітника, цільового використання тари та роздільного зберігання відходів, вказне в Акті оцінки культури виробництва корпусу вантажного вагонобудування за вересень 2020 відповідало дійсності та саме позивач, як посадова особа, несе відповідальність за стан «культури виробництва» у корпусі вантажного вагонобудування по складально-зварювальному виробництву. Суд не бере до уваги пояснення позивача, про те, що перевірка проводилась по приміщенню в якому знаходяться: складально зварювальне виробництво, заготівельне виробництво , підготовка виробництва, а тому відповідальність за невиконання показника з «культури виробництва» на складально-зварювальному виробництві, окрім нього, понинні були нести й інші посадові особи складально-зваорювального виробництва, які до відповідальності притягнуті не були, оскільки судом не розглядається питання щодо винності та законності чи незаконності притягнення до дисциплінарної відповідальності інших посадових осіб складально-зварювального виробництва. При цьому суд звертає увагу, що позивачем не заперечується щодо невиконання ним, разом з іншими посадовими особами складально-зварювального виробництва, показника з «культури виробництва» на складально-зварювальному виробництві. Суд критично ставиться до тверджень позивача про фальсифікацію відповідачем доказів з посиланням на не справжність його підпису в Акті оцінки культури виробництва корпусу вантажного вагонобудування за вересень 2020, висловлені в судовому засіданні, оскільки суду не надано відповідних доказів на підтвердження таких тверджень. Позивачем клопотання про призначення почеркознавчої експертизи вказаного документу з метою встановлення, чи дійсно на ньому міститься його підпис заявлено не було. Суд відхиляє доводи позивача про те, що йому не було запропоновано надати письмові пояснення з приводу порушень, що стали підставою для винесення Наказу №50-с від 26.10.2020 «Про покарання за недотримання культури виробництва», оскільки як вбачається з матеріалів справи та зокрема підтверджується Актом від 26.10.2020, складеного начальником корпусу вантажного вагонобудування [PERSON] , заступником начальника по підготовці виробництва [PERSON] , уповноваженим з охорони праці [PERSON] , заступник начальника корпусу вантажного вагонобудування з виробництва [PERSON] відмовився від надання письмових пояснень з приводу невиконання пунктів Положення про культуру виробництва. Окрім того позивачем неодноразово в судовому засіданні вказувалось на те, що під час ознайомлення з наказами, зокрема із наказом №50-с від 26.10.2020 «Про покарання за недотримання культури виробництва», він свої заперечення не висловлював, оскільки не вважав це за потрібне. Також суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.149 КЗпП, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Водночас, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності саме таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Аналогічна правова позиція викладена в постанві Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 341/1751/17. В судовму засіданні знайшов підтвердження факт порушення позивачем трудових обов`язків і вчинення дисциплінарного проступку, що слугувало підставою для винесення наказу №50-с від 26.10.2020 «Про покарання за недотримання культури виробництва». При цьому, судом встановлено, що при застосуванні догани, як дисциплінарного стягнення, відповідачем відповідно до вимог чинного трудового законодавства враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких вчинено проступок, та попередню роботу працівника. При обранні виду стягнення позивачу, відповідачем було враховано наведене та застосовано до нього менш суворий захід стягнення, передбачений статтею 147 КЗпП України- оголошено догану. Матеріали справи не містять доказів порушення відповідачем порядку застосування дисциплінарного стягнення у виді догани, що може бути підставою для задоволення позову в межах заявлених вимог, при цьому відповідач довів обґрунтованість підстав для застосування догани. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що факт порушення позивачем трудових обов`язків і вчинення дисциплінарного проступку, як підстави для накладення дисциплінарного стягнення та дотримання порядку накладення дисциплінарного стягнення, є доведеним, суд приходить до висновку, що наказ голови правління ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] від 26.10.2020 за №50-с «Про покарання за недотримання культури виробництва» є законним, прийнятим з дотриманням відповідних норм трудового законодавства і не підлягає до скасування. Разом з тим, у запереченні на заяву про збільшення позовних вимог та під час розгляду справи, представники відповідача неодноразово наголошували на застосуванні судом наслідків спливу строку позовної давності, який є самостійною підставою для відмови в позові. Як встановлено в судовому засіданні з наданих позивачем пояснень та не заперечується представниками відповідача, а також підтверджується списком ознайомлення з наказом №50-с від 26.10.2020, [PERSON] з наказом був ознайомлений під підпис 27 жовтня 2020 року. Оскільки останнім днем для подачі позову про визнання незаконним та скасування наказу №50-с від 26.10.2020 «Про покарання за недотримання культури виробництва» було 27 січня 2021 року, позивач звернувся до суду з позовною вимогою лише 25 березня 2021 року, суд доходить висновку що позивачем пропущено строк звернення до суду, проте у задоволенні позову в частині визнання незаконним та скасування наказу №50-с від 26.10.2020 «Про покарання за недотримання культури виробництва» має бути відмовлено за безпідставністю вимог. Згідно наказу №51-с від 27.10.2020, головою правління [PERSON] за систематичне невиконання вимог трудового договору та правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «КВБЗ» до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення, а саме звільнення з 27.10.2020, згідно п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. Наказом №611-ос від 27.10.2020 припинено трудовий договір з заступником начальника корпусу (цеху) з виробництва корпусу вантажного вагонобудування на підставі ст.40 п.3 ч.1 КЗпП України за систематичне невиконання обов`язків, покладених трудовим договором. Підстава звільнення: наказ №51-с від 27.10.2020 р.. Звільнення узгоджене з профспілковою організацією. Відповідно до ч.1 п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Виходячи зі змісту даної норми, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, яке повинно бути протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову. Пунктами 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів від 06.11.1992 №9 роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору, зокрема за п.3 ст.40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та вимог ч.1 п. 3 ст. 40 КЗпП України, до юридичних фактів, які підлягають встановленню судом при вирішенні спору про законність звільнення [PERSON] , з цих підстав, є такі: чи мав місце дисциплінарний проступок (вина, протиправна поведінка), який став безпосередньо підставою для звільнення працівника; чи передувала його звільненню система порушень, за які до нього з додержанням вимог ст. ст. 147-149 КЗпП України були застосовані дисциплінарні стягнення. Згідно розпорядження №В2 від 21.09.2020 «Про виконання вимог СТП08.108-2020», за підписом в.о. директора виробництва [PERSON], запропоновано начальнику КВВ, КПВ, ССК, ПВЦ, термічного цеху, надати звіт по контролю виконання затверджених норм витрат та заходів щодо економії матеріалів за 3й квартал 2020 в строк до 07.10.2020. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами по справі, та зокрема підтверджується СТП 08.47-2019 «Контроль виконання поставлених задач», розпорядження №В2 від 21.09.2020 «Про виконання вимог СТП08.108-2020», за підписом в.о. директора виробництва [PERSON], відноситься до документів системи менеджменту на підприємстві. Як вбачається з резолюції, що міститься на розпорядженні №В2 від 21.09.2020 «Про виконання вимог СТП08.108-2020», 21.09.2020 начальник КВВ [PERSON]. надав розпорядження позивачу [PERSON] підготувати відповідний звіт у строк встановлений розпорядженням В2 від 21.09.2020. Розпорядження №В2 від 21.09.2020 «Про виконання вимог СТП08.108-2020» виконано не було. Як вбачається з наказу №51-с від 27.10.2020, підставою звільнення слугувало те, що розпорядженням директора виробництва №В2 від 21.09.20 «Про виконання вимог СТП 08.108-2020» КВВ (відповідальний - заступник начальника з виробництва [PERSON] ) в строк до 07.10.2020 на адресу УП необхідно було надати звіт про виконання п.10.1 СТП 08.108-2020 «Порядок розроблення, погодження та оформлення документації за матеріальними нормативам» в частині виконання норм витрат та заходів щодо економії матеріалів. Станом на 16.10.2020 звіти за липень, серпень, вересень не надані, чим порушено вимоги посадової інструкції заступника начальника КВВ з виробництва, в частині п.2.4 «дотримання вимог чинної СМП», п.2.9 «контроль за забезпеченням своєчасного перегляду в установленому порядку виробничих витрат, запровадження технічно обґрунтованих норм», а також даного розпорядження. Заступник начальника [PERSON] неодноразово/систематично притягувався до дисциплінарної відповідальності протягом року (наказ №43с від 30.09.2020, №50с від 26.10.2020). Згідно посадової інструкції заступника начальника корпусу вантажного вагонобудування по складально-зварювальному виробництву ПАТ «КВБЗ», затвердженого директором виробництва 13.10.2014, заступник начальника корпусу вантажного вагонобудування по складально-зварювальному виробництву призначається та звільняється з посади наказом Голови правління ПАТ «КВБЗ» за поданням начальника корпусу. Розділом 2 посадової інструкції, на посаду заступника начальника корпусу вантажного вагонобудування по складально-зварювальному виробництву покладено функції, завдання та обов`язки, зокрема: дотримання вимог чинної системи менеджменту на підприємстві; дотримання правил внутрішнього трудового розряду та виробничої дисципліни (п. 2.4.,2.5.); контроль забезпечення правильності та своєчасності оформлення первинних документів з обліку робочого часу, норм виробітку, заробітної плати, простоїв (п.2.8); контроль забезпечення своєчасності перегляду в установленому порядку виробничих витрат, впровадження технічних обґрунтованих норм та нормованих завдань, правильне та ефективне застосування систем заробітної плати та преміювання (п.2.9); вивчення результатів роботи ділянок корпусу аналіз причин зриву завдань та простоїв обладнання (п.2.16) та проведення роботи з впровадження заходів щодо вдосконалення організації виробництва, меанізації виробничих процесів, збільшення випуску, поліпшення якості, зниження собівартості продукції (п.2.18). Відповідно до п.3.5, п.3.10 Розділу 3 посадової інструкції, заступник начальника корпусу вантажного вагонобудування по складально-зварювальному виробництву має право пред`являти вимоги до підлеглого персоналу щодо виконання службових обов`язків та своїх розпоряджень у відповідності до їх посадових інструкцій. Залучати необхідних спеціалістів для виконання робіт з управління системою менеджменту на підприємстві. Розділом 3 посадової інструкції, визначено, що заступник начальника корпусу вантажного вагонобудування по складально-зварювальному виробництву несе дисциплінарну, матеріальну та іншу відповідальність у відповідності до чинного законодавства України, зокрема за: недотримання чинного законодавства України, Статуту ПАТ "КВБЗ", інших установчих документів Товариства, рішень загальних Зборів акціонерів, ревізійної комісії та Наглядової Ради Товариства та його Голови, рішень голови правління ПАТ "КВБЗ", зобов`язань за колективним договором (п.4.1); недотримання вимог чинної системи менеджменту на підприємстві (п.4.3); незабезпечення контролю за збором даних та веденням записів (СТП 08.23) у відповідності з вимогами документів чинної системи менеджменту на підприємстві, включаючи їх упорядкування, актуалізацію, зберігання, забезпечення повноти та чіткості записів, а також доступу до них (п.4.8); невиконання, несвоєчасне або неналежне виконання покладених даною посадовою інструкцією обов`язків (п.4.12). Відповідно до Стандарту підприємства СТП 08.47-2019 «Контроль виконання поставлених задач» (п.4.4) члени правління, директори, керівники структирних підрозділів ПАТ «КВБЗ» та підприємств, я яких ПАТ «КВБЗ» є засновником, (відповідальні виконавці, співвиконавці) несуть персональну відповідальність за: своєчасне та повне виконання поставлених завдань на основі наказів, протоколів, розпоряджень та інш., в тому числі завдань Голови Наглядової Ради - Президента Товариства, Голови правління - директора ПАТ «КВБЗ», отриманих по електронній пошті, журналу, а також у формі особистого доручення; надання документів щодо виконання поставлених завдань на адресу Голови Наглядової Ради - Президента Товариства, Голови правління - директора ПАТ «КВБЗ» у відповідності з визначеними термінами; достовірність, повноту і якість інформації, що надається, та її відповідність поставленого завдання. Згідно п.4.5 Стандарту підприємства СТП 08.47-2019 «Контроль виконання поставлених задач» виконавці несуть відповідальність за: виконання завдань керівників у встановлені строки; своєчасне надання документів на адресу керівника, щодо виконання поставлених завдань; достовірність, повноту та якість наданої інформації та її відповідність до поставленого завдання. Тобто обов`язок виконання позивачем, як керівником структурного підрозділу, Розпорядження №В2 від 21.09.2020 «Про виконання вимог СТП08.108-2020», яке відноситься до документів системи менеджменту на підприємстві, передбачено його посадовою інструкцією, локальними актами підприємства, зокрема і Стандартом підприємства СТП 08.47-2019 «Контроль виконання поставлених задач». Як встановлено в судовому засіданні, розпорядження вищих керівників підприємства, щодо необхідності виконання поставлених перед підлеглим (начальниками корпусів) завдань, зокрема підготування звітів, реєструються в журналі реєстрації вхідної кореспонденції корпусів ПАТ «КВБЗ» та передаються керівникам вказаних підрозділів. В подальшому керівник підрозділу має право доручити виконання завдань підлеглому в усній формі, або в письмовій, шляхом нанесення резолюції на розпорядженні вищого керівництва . Згідно Акту виконання комісійного огляду побутових приміщень КВВ пошкоджених в період з 7 січня по 24 січня 2021 р. (період локдауну), затвердженого начальником КВВ [PERSON]. 25.01.2021, станом на 25.01.2021 було проведено огляд приміщень для зберігання конструкторської та технологічної документації, приміщення секретаря (прийомної) КВВ. За підсумками виконаного огляду було зафіксовано, що в період з 7 січня по 24 січня (період локдауну) поточного року, під впливом атмосферних опадів у цих приміщеннях були виявлені місця потіків і руйнування елементів стяжки, здуття паркетної дошки, здуття та руйнування меблів. так само під впливом вологи було пошкоджено конструкторську та технологічну документацію, журнали обліку робочих копій КД, журнали вхідної креспонденції за 2019 - 2020, журнали відхилення на досвідчені робочі записи тощо. Вирішено внести пункт по виконанню ременту приміщення архіву КГВ, а також утилізувати пошкоджену документацію. За викладених обставин, встановити чи реєструвалося Розпорядження №В2 від 21.09.2020 «Про виконання вимог СТП08.108-2020», за підписом в.о. директора виробництва [PERSON], у журналі реєстрації вхідної кореспонденції корпусу вантажного вагонобудування ПАТ «КБВЗ» не представляється можливим. Проте, як встановлено в судовому засіданні з пояснень свідка [PERSON] , Розпорядження №В2 від 21.09.2020 «Про виконання вимог СТП08.108-2020» було передано позивачу [PERSON] на оперативній нараді та останньому ним особисто, як начальником корпусу, було надано вказівку про його виконання шляхом нанесення відповідної резолюції. Суд відхиляє доводи позивача, про те, що показання свідків, допитаних в судовому засіданні є необ`єктивні, оскільки останні є працівниками ПАТ «Кюківський вагонобудівний завод» та особисто заінтересовані у розгляді даної справи, з таких підстав. Показання свідків- це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. (ст.90 ЦПК України). Судом перешкод для допиту свідків встановлено не було, свідків під розписку попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та приведено до присяги. Під час допиту свідків, сумнівів щодо надання останніми неправдивих показів у суду не виникало, як і не встановлено неупередженого ставлення свідків до позивача . В свою чергу, позивачем клопотання про допит свідків, які б могли надати протилежні свідчення наданим показам допитаних свідків, не заявлялось, належних та допустимих доказів заінтересованості останніх у розгляді даної справи суду не надано. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт обізнаності позивача [PERSON] , щодо необхідності виконання Розпорядження №В2 від 21.09.2020 «Про виконання вимог СТП08.108-2020», та обов`язок виконання позивачем вказаного розпорядження передбачено його посадовою інструкцією, локальними актами підприємства. Суд відхиляє доводи позивача про те, що йому не було запропоновано надати письмові пояснення з приводу вчиненого порушення, оскільки як вбачається з матеріалів справи та зокрема підтверджується Актом від 27.10.2020, складеного начальником юридичного відділу [PERSON], начальником корпусу вантажного вагонобудування [PERSON] , начальником відділу кадрів [PERSON] , 27 жовтня в приміщенні відділу кадрів (кабінет керівника) було запропоновано [PERSON] , заступнику начальника корпусу вантажного вагонобудування з виробництва надати пояснення стосовно не виконання ним розпорядження Директора виробництва №В2 від 21.09.2020 року та не підготування відповідних документів у зазначений строк. Надати пояснення щодо не виконання вищезазначеного розпорядження, а також вказівки керівника підрозділу [PERSON] відмовився. Окрім того позивачем в судовому засіданні вказувалось на те, що під час ознайомлення з наказами, він свої заперечення не висловлював, оскільки не вважав це за потрібне. Суд неодноразово звертав увагу на те, що невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. Приписами ч. 1 ст. 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Згідно Рішення Конституційного суду Україні вид 29.10.1998 р. по справі № 1-31/98 «1. Поняттям "професійна спілка, що діє на підприємстві, в установі, організації", яке вживається в абзаці шостому частини першої статті 43-1 Кодексу законів про працю України, охоплюється будь-яка професійна спілка (профспілкова організація), яка відповідно до Конституції та законів України утворена на підприємстві, в установі, організації на основі вільного вибору її членів з метою захисту їх трудових і соціально-економічних прав та інтересів, незалежно від того, чи є така професійна спілка стороною колективного договору, угоди. Професійні спілки, які діють на одному й тому ж підприємстві, в установі, організації, мають рівні права і є рівними перед законом. Питання про надання згоди на розірвання трудового договору з працівником у передбачених законом випадках і порядку вирішує професійна спілка, яка діє на підприємстві,в установі, організації, членом якої є працівник.» Частиною 7 ст.43 КЗпП України унормовано, що рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Як роз`яснено в пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів , встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Отже, законодавець у ч. 1 ст. 43 КЗпП України передбачив необхідність одержання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації на звільнення працівника. Однак наслідки порушення правил про необхідність одержання попередньої згоди не є суттєвими, оскільки ч. 9 цієї ж статті визначила дії суду у разі звільнення без зазначеної згоди профспілкової організації. Якщо згода виборного органу первинної профспілкової організації на звільнення працівника до звільнення працівника не запитувалася, то вона може бути отримана пізніше. Навіть при виявленні в суді факту звільнення працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації, суд не вправі поновити працівника на роботі, якщо лише немає інших порушень, які дають підстави на поновлення працівника на роботі. При виявленні такого факту суд зобов`язаний відповідно до ч. 9 ст.43 КЗпП України призупинити провадження у справі, зробити запит на адресу виборного органу первинної профспілкової організації щодо надання згоди на звільнення і після її одержання розглянути спір по суті. Тобто закон встановлює обов`язок суду отримати згоду профспілки на звільнення працівника й не передбачає наслідків такої згоди, наданої вже після звільнення. Оскільки закон встановлює обов`язок суду лише отримати згоду профспілки на звільнення працівника вже після такого звільнення, й не передбачає наслідків такої згоди, суд приходить до висновку, що час одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації - попередньо (до звільнення) чи потім (після звільнення) є елементом порядку звільнення, порушення якого не тягне поновлення працівника на роботі. Тобто отримання згоди профспілки на звільнення працівника вже після такого звільнення не є безумовною підставою і не тягне за собою поновлення працівника на роботі, якщо лише немає інших порушень, які дають підстави на поновлення працівника на роботі. Як вбачається з подання, в.о. директора з персоналу, соціальних питань та режиму [PERSON] звернувся до Голови виборчого органу первинної профспілкової організації корпусу вантажного вагонобудування розглянути подання на засіданні виборчого органу первинної профспілкової організації корпусу вантажного вагонобудування та дати згоду на звільнення з ПАТ «КВБЗ» за ст.40 п.3 ч.1 КЗпП України (за систематичне невиконання обов`язків, покладених трудовим договором) [PERSON] заступника начальника корпусу (цеху) з виробництва корпусу вантажного вагонобудування. Дата звільнення - 27.10.2020. Відповідно до протоколу №10 та витягу з протоколу №10 засідання виборного органу первинної профспілкової організації корпусу вантажного вагонобудування від 27.10.2020, членами профспілкової організації надано дозвіл на звільнення за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України [PERSON] .. З метою підтвердження неупередженого ставлення до позивача, 08 лютого 2021 року директор з персоналу, соціальних питань та режиму [PERSON] , в порядку ст. 43 КЗпП України, повторно звернувся з поданням до Голови виборчого органу первинної профспілкової організації корпусу вантажного вагонобудування розглянути матеріали на засіданні виборного органу первинної профспілкової організації корпусу вантажного вагонобудування і дати згоду на звільнення з заводу заступника начальника корпусу з виробництва [PERSON] за систематичне невиконання обов`язків, покладених трудовим договором (ч.1 п.3 ст.40 КЗпП України). Дата звільнення - 27.10.2020. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами по справі, [PERSON] листом, був запрошений на засідання цехового комітету профспілки з приводу питання щодо його звільнення з ПАТ «КВБЗ». Повідомлено, що засідання відбудеться 16.02.2021 о 09 год. 00 хв. в кабінеті начальника корпусу вантажного вагонобудування та одночасно роз`яснено, що в разі його неявки питання буде вирішено без його участі. [PERSON] , за підписом його представника [PERSON] , 15.02.2021 за вих.№7 було надано відповідь на лист - запрошення [PERSON] на засідання цехового комітету профспілки, яким повідомлено, що [PERSON] звільнений з ПАТ «КВБЗ» майжде чотири місці назад, він не являється його працівником , а тому останній не може прибути 16.02.2021 о 09.00 год. в кабінет керівника корпусу вантажного вагонобудування, який находиться на охоронюваній території ПАТ «КВБЗ». Будь - якого дозвільного документу на проходження на територію ПАТ «КВБЗ» надано не було та порядок проходження не роз`яснено. Окрім того вказно, що [PERSON] не надав згоду на спілкування ним не державною мовою, на отримання кореспонденції не на державній мові, а тому запрошення не вважає офіційним запрошенням. При цьому, як встанолено в судовому засіданні з пояснень позивача [PERSON] , останній заходи потрапити на засідання профспілкової організації не вживав, та на даний час вважає, що немає потреби призначати засідання профспілки для повторного вирішення питання щодо його звільнення. Необхідності бути присутнім на даному засіданні не вбачає. Відповідно до протоколу №2 та витягу з протоколу №2 засідання виборного органу первинної профспілкової організації корпусу вантажного вагонобудування від 16.02.2021, членами профспілкової організації надано згоду на звільнення [PERSON] за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач виконав обов`язок щодо звернення, у відповідності до вимог ст. 43 КЗпП України, до профспілкового комітету з поданням по питанню надання згоди на розірвання трудового договору із [PERSON] з підстав передбачених ч.1 п.3 ст.40 КЗпП. При цьому суд звертає увагу, що судом, відповідно до ч. 9 ст.43 КЗпП України, ставилось на обговорення питання щодо необхідності зробити запит на адресу виборного органу первинної профспілкової організації щодо надання згоди на звільнення позивача, проте останній вказав, що немає потреби призначати засідання профспілки для повторного вирішення питання щодо його звільнення, оскільки бажання бути присутнім на даному засіданні він не має. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани незаконним в установленому порядку не визнані та є чинними, що підтверджує факт систематичного порушення працівником трудових обов`язків, відповідачем додержані правила і порядок застосування до позивача дисциплінарного стягнення, факт неналежного виконання службових обов`язкі позивача підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, які містяться у матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення позивача на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Також позивачем ставиться перед судом вимога про визнання незаконним та скасування наказу голови правління ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] від 27.10.2020 за №51-с про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на нього, заступника начальника корпусу (цеху) вантажного вагонобудування з виробництва ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] .. При цьому позивачем належних та допустимих доказів притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани наказом голови правління ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] від 27.10.2020 за №51-с суду не надано, як і не викладено в позові обставин винесення вказаного наказу та не обґрунтовано в чому саме полягає його незаконність. Окрім того, як встановлено в судовому засіданні наказом №51-с від 27.10.2020, голови правління [PERSON] , за систематичне невиконання вимог трудового договору та правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «КВБЗ» до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення, а саме звільнення з 27.10.2020, згідно п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, який прийнятий з дотриманням відповідних норм трудового законодавства. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що в задовлені позовних вимог позивача про визнання незаконним та скасування наказу голови правління ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] від 27.10.2020 за №51-с про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на заступника начальника корпусу (цеху) вантажного вагонобудування з виробництва ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] , має бути відмовлено за необґрунтованістю та безпідставністю. Згідно вимог ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, аналіз положень законодавства України, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки в судовому засіданні було доведено додержання відповідачем передбачених статтями 147-149 КЗпП України правил і порядку застосування до позивача дисциплінарних стягнень. Оскільки суд вважає звільнення позивача таким що відповідає вимогам трудового законодавства, то не знаходить і підстав для задоволення вимог позивача про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Outcome: dismissed