Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

Представник позивача органу опіки та піклування Красилівської міської ради звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогами про позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнення з неї на їх утримання аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька у свідоцтві про народження [PERSON] внесені до актового запису згідно ч. 1 ст. 135 СК України. 19 червня 2020 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після його реєстрації своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Батьком [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] . Мати не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх дітей. 30 вересня 2021 року відповідно до рішення Красилівського районного суду [PERSON] та [PERSON] негайно було відібрано у матері без позбавлення батьківських прав. Малолітній [PERSON] з дня народження виховується та перебуває на утриманні баби - [PERSON] , його не вилучали з сім`ї, але відносно нього прийняте рішення про відібрання у матері та тимчасово влаштовано у сім`ю бабусі, де протягом усього свого життя він проживав. Крім того, після відібрання [PERSON] та [PERSON] , їх було направлено на обстеження в заклад охорони здоров`я м. Красилова ів терміновому порядку, зважаючи на синці під очима було негайно направлено дітей на до обстеження в Хмельницьку міську лікарню. Відповідно до довідки від 05 жовтня 2021 року № 675 КП «Хмельницька міська дитяча лікарня» Хмельницької міської ради виявлено загальний стан середнього ступеня важкості за рахунок множинних забоїв м`яких тканин. За таких обставин, представник позивача просила позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте подала заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка повідомлена про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явилася, відзив на позов не подала та про причини неявки суд не повідомила. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, які були допитані в судовому засіданні 14 січня 2022 року, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд повинен при оцінці обставин на перше місце ставити «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 жовтня 2015 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] . Відповідно до довідки Красилівського РВ ДРАЦС № /23.9.4 від 30 вересня 2021 року відомості про батька дитини - [PERSON] внесені до актового запису згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно свідоцтва про одруження від 19 червня 2020 року (повторно) виданого Красилівським РВ ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Хмельницький) [PERSON] 16 вересня 2017 року уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтв про народження від 06 квітня 2018 року виданого Красилівським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області та серії [NUMBER] від 01 вересня 2020 року виданого Красилівським РВ ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Хмельницький) [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що відповідач безвідповідально відноситься до своїх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , не цікавиться їхнім життям, розвитком та станом здоров`я, не спілкується з ними, зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, веде аморальний спосіб життя, що підтверджується актами №№ 41, 42, 192 умов проживання від 23 лютого, 02 березня, 30 вересня 2021 року, актом № 51 від 16-21 лютого 2021 року оцінки потреб сім`ї/особи, висновком оцінки потреб сім`ї (соціальна карта №47) [PERSON] . Наказом № 2-сжо від 24 лютого 2021 року служби у справах дітей Красилівської міської ради Хмельницької області [PERSON], [PERSON] та [PERSON] взяті на облік, як діти які опинилися в складних життєвих обставинах. Згідно довідки № 675 від 05 жовтня 2021 року КП «Хмельницька міська дитяча лікарня» Хмельницької міської ради щодо обстеження [PERSON] , виявлено загальний стан середнього ступеня важкості за рахунок множинних забоїв м`яких тканин. Відмічаються множинні забої м`яких тканин чола синці в поперековому відділі спини сідниць в здухвинній ділянці симптом «окулярів». Відповідно до рішення від 30 вересня 2021 року виконкому Красилівської міської ради Хмельницької області малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відібрано у [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Зважаючи на вікову категорію дитини [PERSON] влаштовано у сім`ю баби - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] влаштовано до комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини». Відповідно до висновку служба у справах дітей Красилівської міської ради Хмельницької області прийняла рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку служби у справах дітей, затвердженого рішенням виконкому Красилівської міської ради № 392 від 30 вересня 2021 року зазначено, що 3 16 лютого 2021 року сім`я [PERSON] перебуває на обліку в комунальній установі «Красилівський центр надання соціальних послуг» та відповідно до неодноразового обстеження житлових умов, виявлено, що в будинку так і не було створено належних умов для проживання, виховання та утримання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підстав, за яких були відібрані без позбавлення батьківських прав, усунуто не було, зазначено, що повернення дітей в такі умови буде суперечити їхнім інтересам, тому вважають за необхідне прийняти рішення про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Представник позивача Тимченко О.С. , будучи присутньою в судовому засіданні 14 січня 2022 року, дала показання суду про те, що на даний час працює на посаді начальника служби у справах дітей Красилівської міської ради. Разом з тим, [PERSON] давно потрапила в поле зору служби, як неблагополучна мати. Неодноразово слухали на засіданнях її питання, просили привести умови життя дітей до нормальних, однак вона не дослухалась до рекомендацій. В будинку були розкидані дитячі речі, було брудно і неохайно. [PERSON] вела свій розгульний спосіб життя, зарекомендувала себе з негативної сторони. 30 вересня до служби у справах дітей звернувся [PERSON] , прадід дітей [PERSON] та [PERSON] , і просив допомоги у з`ясуванні обставин, в яких знаходяться його правнуки, оскільки його внучка [PERSON] зловживає наркотичними засобами. Крім того, він повідомив, що бачив у [PERSON] синці. Відразу була створена група, яка виїхали на місце події, де було виявлено дитину з великим синяком. Мати пояснила, що це дитина впала з ліжка, однак матрац лежав на підлозі. Діти були в жахливому стані і проживали в жахливих умовах. Після цього було прийнято рішення про відібрання дітей. За період перебування даної справи в суді, а саме з 11 жовтня 2021 року, поведінка відповідачки жодним чином не змінилась, [PERSON] не було вжито заходів, які б свідчили про її бажання виконувати свої материнські обов`язки. Свідок [PERSON] дала показання суду про те, що вона є сусідкою [PERSON] . Вона дуже часто бачила, що до останньої приходили якісь чоловіки, які вимагали гроші. Також була свідком, як старша дитина не раз істерично кричала «не бий мене», діти часто були голодні, на вигляд були худорляві та недоглянуті. Часто у садочок водив дід. Свідок [PERSON] дала показання суду про те, що вона є сусідкою [PERSON] . Заходила до квартири останньої, де було неохайно, брудно, завжди був якийсь безлад. Діти часто плакали і вдень і вночі. Чула як на дітей кричав і її співмешканець. В меншої [PERSON] бачила синці. Неодноразово дзвонила до баби, органів опіки та піклування. На підтвердження доводів позивача про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] внаслідок неналежного виконання своїх батьківських обов`язків та незмінності її поведінки, суд приймає пояснення представника позивача про те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Красилівської міської ради № 392 від 30 вересня 2021 року дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] було відібрано органом опіки та піклування у [PERSON] через невиконання своїх батьківських обов`язків. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . При цьому суд критично оцінює заперечення відповідача проти позову та її обіцянки виправити всі недоліки, оскільки факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення її батьківських прав не свідчить про її інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ураховуючи те, що відповідач являється особою працездатного віку, а також вік дитини, виходячи з мінімальних потреб дитини та її належного забезпечення, розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, мінімальний розмір аліментів передбачений законодавством, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на дитини. Згідно з п. 13 ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Позивачем заявлені дві вимоги, при цьому судовий збір не сплачувався. Позов задоволено повністю, а тому з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1816 грн. (908+908). На підставі викладеного,

Outcome: approved