Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

Своїм позовом до суду [PERSON] просила винести рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та внести зміни Крижопільському відділу ДРАЦС у Тульчинському районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) до актового запису №25 про народження [PERSON] , [INFO] відносно його прізвища. Вказала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Крижопільського районного суду від 27 лютого 2017 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу, який видав Крижопільський районний суд від 01.02.2018 справа № 134/70/18 з [PERSON] стягуються аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідач жодного разу не сплатив аліменти. Відповідно до розрахунку заборгованості виданої Крижопільським РВ ВДВС заборгованість склала 46779,50 грн. Згідно довідки Городківської сільської ради від 21.09.2021 її син [PERSON] проживає разом з нею. До розірвання шлюбу та після розірвання шлюбу, відповідач перестав спілкуватись зі нею та їхнім сином, не цікавиться його життям, не відвідував ні дитячого садочка ні школи, не приймає участі у його вихованні та утриманні. Крім того, оскільки вона змінила прізвище на своє дошлюбне « [PERSON] », її син також бажає змінити прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З цих підстав, з метою захисту інтересів дитини, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи за їхню відсутність, підтримали позов, просили його задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Городківська сільська рада в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та не заперечують проти задоволення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , народився [INFO] , його батьками записано: [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 27.02.2017 шлюб між сторонами розірвано. Згідно судового наказу, який видав Крижопільський районний суд від 01.02.2018 справа № 134/70/18 з [PERSON] стягуються аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів заборгованість відповідача станом на листопада 2021 року становить 46779,50 грн., яка до теперішнього часу не погашена. Згідно акту обстеження умов проживання від 22.09.2021 де проживає неповнолітній [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що квартира знаходиться в задовільному стані, умови проживання добрі, будинок забезпечений необхідними меблями та побутовою технікою. В неповнолітнього [PERSON] є окрема кімната, мати створила для сина всі необхідні умови, як для проживання так і для виховання. Згідно висновку Городківської сільської ради комісії з питань захисту прав дитини від 19.10.2021 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , взявши до уваги те, що [PERSON] понад п`ять років не приймай участі у житті та вихованні свого сина [PERSON] , безвідповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків. Тому комісія з питань захисту прав дітей прийняла рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно свого сина [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Городківської сільської ради відділу освіти, культури, спорту і туризму від 22.03.2022 [PERSON] навчається в 6-А класі СЗШ І-ІІІ ступенів № 1 в с. Городківка. Батько [PERSON] на протязі з 2016 року по теперішній час не приймає участі у вихованні сина. Згідно свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] від 16.02.2021, позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши його без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно неповнолітнього сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно з вимогами ч. 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Преамбулою, статтями 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. ст. 141, 142СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. В силу вимог ст.145СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно з вимогами ч. ч. 3, 4, 5 ст. 148 СК України у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. За заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач не цікавиться сином, його життям та вихованням, не телефонує йому та не відвідує. Необхідність зміни прізвища викликана тим, що позивач прагне мати однакові прізвища з дитиною, що в свою чергу позбавить непорозумінь та труднощів у спілкуванні з оточуючими людьми та не буде негативно впливати на емоційний стан дитини у майбутньому. Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] 04.03.2021 змінилася прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У зв`язку зі зміною свого прізвища, позивач в силу вимог ст. 148 СК України набула права змінити прізвище сина « [PERSON] » на « [PERSON] ». Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved