Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення коштів, посилаючись на те, що 25 вересня 1999 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано на підставі рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 серпня 2016 року. 17 грудня 2007 року, під час шлюбу, позивач уклала із ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" кредитний договір № 354411/3705/1721-7, за умовами якого отримала кредит в сумі 35 000 доларів США за програмою кредитування "Житло в кредит на вторинному ринку". Зазначені кошти вона використала на придбання квартири за адресою: [ADDRESS] (договір купівлі- продажу № 16167 від 17.12.2007). 02 грудня 2014 року вона уклала із Банком кредитний договір № 014/81-1-0- 00/9993, за умовами якого отримала кредит на рефінансування заборгованості перед Банком. Після розірвання шлюбу відповідач звернувся до суду із позовом про визнання зазначеної квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2016 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 27 вересня 2018 року, за відповідачем визнано право власності на Ѕ частину квартири. Судами у вказаній справі встановлено, що перелічені договори було укладено в інтересах сім`ї позивача та відповідача. Крім того, судами встановлено, що відповідач виступає поручителем за кредитним договором від 17.12.2007. З моменту розірвання шлюбу і до цього часу позивач продовжує сплачувати Банку грошові кошти в рахунок погашення кредиту. За період з серпня 2016 (з моменту розірвання шлюбу) по січень 2021 року нею сплачено 165 382 грн. 59 коп., що підтверджується випискою по рахунку в Банку від 21.01.2021. Відповідач за цей же період сплатив Банку 10 000 грн. Станом на січень 2021 року борг за кредитним договором (без урахування відсотків) становить 159 490 грн. 68 коп. Відповідач фактично не. проживає за адресою реєстрації. Спілкування із ним ускладнене. У червні 2018 року вона звернулася до представника відповідача із проханням повідомити пропозиції відповідача щодо реалізації його прав на квартиру і розподілу відповідних обов`язків. Зазначене звернення залишено без відповіді відповідачем та його представником. У грудні 2018 року позивач звернулася до представника відповідача із пропозицією викупити належну відповідачу Ѕ частину зазначеної квартири. В червні 2019 року відбулася зустріч між Позивачем і Відповідачем, під час якої було досягнуто домовленість про проведення ринкової оцінки вартості квартири для подальшого розрахунку суми грошових коштів, яку Відповідач отримає за свою частку. На виконання зазначеної домовленості, Позивач і Відповідач порівну оплатили послуги оцінювача, який в подальшому склав звіт про незалежну оцінку зазначеної квартири. Подальші звернення Позивача Відповідач проігнорував. У зв`язку\~з цим,\~просить \~стягнути з\~відповідача на\~її користь\~Ѕ частину\~погашеного боргового\~зобов`язання\~за кредитним\~договором №\~014/81-1-0-00/9993\~від 02\~грудня 2014\~року,\~укладеним між\~ [PERSON] та\~ПАТ «Райффайзен\~Банк Аваль»,\~за період\~з серпня\~2016\~по січень\~2021\~року,\~у сумі\~82\~691\~грн.\~30\~коп.\~одним платежем;\~зобов`язати відповідача\~самостійно виплачувати\~Банку Ѕ\~частину солідарного\~боргового зобов`язання\~за кредитним\~договором. 21 травня 2021 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. 22\~листопада 2021\~року позивачем\~подано заяву\~про збільшення\~позовних вимог,\~по якій\~просила стягнути\~з відповідача\~її користь\~Ѕ частину\~погашеного боргового\~зобов`язання\~за кредитним\~договором №\~014/81-1-0-00/9993\~від 02\~грудня 2014\~року,\~укладеним між\~ [PERSON] та\~ПАТ «Райффайзен\~Банк Аваль»,\~за період\~з серпня\~2016\~по листопад\~2021\~року,\~у сумі\~98\~641\~грн.\~30\~коп.\~одним платежем;\~зобов`язати відповідача\~самостійно виплачувати\~Банку Ѕ\~частину солідарного\~боргового зобов`язання\~за кредитним\~договором. Адвокат позивача Єрьоменко В.В. до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечував. А також подав заяву щодо подання доказів про розмір витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснювалася. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та сімейного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, 25 вересня 1999 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано на підставі рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 серпня 2016 року. 17 грудня 2007 року, під час шлюбу, позивач уклала із ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" кредитний договір № 354411/3705/1721-7, за умовами якого отримала кредит в сумі 35 000 доларів США за програмою кредитування "Житло в кредит на вторинному ринку". Зазначені кошти вона використала на придбання квартири за адресою: [ADDRESS] (договір купівлі- продажу № 16167 від 17.12.2007). 02 грудня 2014 року вона уклала із Банком кредитний договір № 014/81-1-0- 00/9993, за умовами якого отримала кредит на рефінансування заборгованості перед Банком. Після розірвання шлюбу відповідач звернувся до суду із позовом про визнання зазначеної квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2016 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 27 вересня 2018 року, за відповідачем визнано право власності на Ѕ частину квартири. Судами у вказаній справі встановлено, що перелічені договори було укладено в інтересах сім`ї позивача та відповідача. Крім того, судами встановлено, що відповідач виступає поручителем за кредитним договором від 17.12.2007. З моменту розірвання шлюбу і до цього часу позивач продовжує сплачувати Банку грошові кошти в рахунок погашення кредиту. За період з серпня 2016 (з моменту розірвання шлюбу) по січень 2021 року нею сплачено 165 382 грн. 59 коп., що підтверджується випискою по рахунку в Банку від 21.01.2021. Відповідач за цей же період сплатив Банку 10 000 грн. Станом на січень 2021 року борг за кредитним договором (без урахування відсотків) становить 159 490 грн. 68 коп. Відповідач фактично не проживає за адресою реєстрації. У зв`язку\~з цим,\~позивач просить\~стягнути з\~відповідача на\~її користь\~Ѕ частину\~погашеного боргового\~зобов`язання\~за кредитним\~договором №\~014/81-1-0-00/9993\~від 02\~грудня 2014\~року,\~укладеним між\~ [PERSON] та\~ПАТ «Райффайзен\~Банк Аваль»,\~за період\~з серпня\~2016\~по листопад\~2021\~року,\~у сумі\~98\~641\~грн.\~30\~коп.\~одним платежем;\~а також\~зобов`язати відповідача\~самостійно виплачувати\~Банку Ѕ\~частину солідарного\~боргового зобов`язання\~за кредитним\~договором. З приводу заявлених позовних вимог суд зазначає наступне. Ст.60 СК України\~визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша\~статті 190 ЦК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно із ч.1\~ст. 61 СК України\~об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3\~ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Ч. 4\~ст. 65 СК України\~встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, кошти згідно кредитного договору від 17 грудня 2007 року було отримано позивачем в інтересах сім`ї для придбання житла. Факт визнання квартири за адресою: [ADDRESS] спільним майном подружжям підтверджується відповідним рішенням суду. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За змістом\~ст. 543 ЦК України\~уразі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч.1\~ст. 544 ЦК України). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 27 квітня 2016 року у справі N 6-486цс16, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Внаслідок укладення кредитного договору у подружжя виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 13 березня 2019 року у справі № 490/6024/16-ц, погашення одним з подружжя кредиту на придбання квартири є підставою для поділу боргового зобов`язання порівну між колишнім подружжям (і відповідного стягнення половини сплачених коштів одним із подружжя). Оскільки позивач з\~моменту розірвання\~шлюбу і\~до цього\~часу продовжує\~сплачувати Банку\~грошові кошти\~в рахунок\~погашення кредиту,а тому у неї виникає право на зворотну вимогу (регрес) 1/2 частини погашеної заборгованості з відповідача. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на її користь Ѕ частини погашеного боргового зобов`язання за кредитним договором № 014/81-1-0-00/9993 від 02 грудня 2014 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», за період з серпня 2016 по листопад 2021 року, у сумі 98 641 грн. 30 коп. одним платежем, підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача самостійно виплачувати Банку Ѕ частину солідарного боргового зобов`язання за кредитним договором, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1\~ст.5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч.1\~ст. 16 ЦК України\~\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Даною нормою закону\~\~визначено способи захисту\~\~прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний позивачем спосіб. При цьому особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав. Це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Право вибору способу захисту з-поміж передбачених законом належить особі, яка звернулася до суду. Це відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові Великої Палати від 22 серпня 2018 року в справі № 925/1265/16. З точки зору закону під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Зобов`язання відповідача самостійно сплачувати Ѕ частину боргового кредитного зобов`язання в подальшому, не передбачено законом як спосіб захисту, та буде порушенням умов кредитного договору, укладеного між позивачем та Банком. Виходячи з цього, суд не знаходить підстав для задоволення даної вимоги позивача. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку, з тим, що позовні вимоги були задоволені частково, то до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. (за позовну вимогу про стягнення Ѕ частини погашеного боргового зобов`язання).

Outcome: approved