Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що він є єдиним власником земельної ділянки площею 2,0302 га, з кадастровим номером 4620680400:18:001:0003, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Львівська область Золочівський район с. Петричі. Зазначає, що на підставі Розпорядженням голови Буської районної державної адміністрації № 350 від 14 серпня 2001 року йому було видано на спірну земельну ділянку площею 2,0302 га державний акт, проте оригінал державного акту він так і не отримував. Для належного оформлення правовстановлюючих документів на дане майно, він звернувся за видачею державного акту до Відділу у Буському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області. Проте йому надали відповідь, що державний акт у відділі відсутній, а дублікат видати неможливо. Позивач виготовив на спірну земельну ділянку кадастровий номер та з метою реєстрації земельної ділянки у реєстрі речових прав звертався до державного реєстратора Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області. Однак, через згубу державного акту на земельну ділянку, реєстратором було відмовлено позивачу у вчиненні реєстраційних дій. Враховуючи дану обставину, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом в порядку ст. 392 ЦК України. Позивач, до початку судового засідання, подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити. Представник відповідача Красненської селищної ради подав лист з проханням справу слухати у відсутності їх представника, проти позову не заперечують, покладаються на думку суду. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку про доцільність позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до Розпорядження голови Буської районної державної адміністрації № 350 від 14 серпня 2001 року було затверджено на ім`я позивача, [PERSON] технічну документацію по передачі часток (паїв) в натурі і видачі державних актів на право приватної власності на землю площею 2,0302 га. З листа Відділу у Буському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 29 червня 2021 року вбачається, що згідно записів в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, за [PERSON] було зареєстровано Державний акт серії І-ЛВ № 066970, реєстраційний номер № 15730 від 28.12.2001 року, проте вказаний державний акт у Відділі відсутній. Також зазначили, що Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі затверджена наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43, якою було врегульовано питання отримання дублікату державного акту на право власності на земельну ділянку, втратила чинність згідно наказу Мінагрополітики та продовольства України № 404 від 03.07.2013 року. Відповідно чинним законодавством не передбачено видачі дублікату державного акту на право власності на земельну ділянку. Із копії газети «Воля Народу» редакції від 17 червня 2021 року вбачається, що позивач звертався з оголошенням про те що Державний акт серії І-ЛВ № 066970, реєстраційний номер № 15730 від 28.12.2001 року є загублений, а тому такий вважати недійсним. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ 0711787422021 від 28.07.2021 року, вбачається, що земельній ділянці площею 2,0302 га присвоєно кадастровий номер 4620680400:18:001:0003, форма власності приватна, власник [PERSON] на підставі Державного акту серії І-ЛВ № 066970 від 28.12.2001 року. Відповідно до ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права. Норма\~статті 316 цього Кодексу\~визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 321 ЦК України також закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України, який означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом за умови попереднього та повного відшкодування вартості об`єктів права власності, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч. 2 ст.3, 16 ЦК України - визнання права, ст. 392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права, якщо це оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним його документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 14\~Конституції України\~та ч. 2 ст. 1\~Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до п. 53 Постанови КМУ № 1127 від 25 грудня 2015 року, для державної реєстрації права власності та інших від речових прав на земельну ділянку, права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи незавершеного будівництва, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно використовуються відомості з Державного земельного кадастру або Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, та паперовий носій інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації). У разі наявності в заявника копії примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого державного акта, свідоцтва про право власності на нерухоме майно подається також відповідна копія. Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованих речових прав на підставі таких документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, або на паперових носіях інформації (в реєстрових книгах, реєстраційних справах, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), з обов`язковим зазначенням у Державному реєстрі прав відомостей про втрату, пошкодження чи зіпсування відповідного документа. Відтак, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог та визнання права власності на земельну ділянку площею 2,0302 за позивачем, [PERSON] .

Outcome: approved