Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Адвокат Облещук О.П., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась в суд з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: старший державний виконавець Тлумацького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Біла Р.В., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М., про визнання виконавчого напису нотаріуса № 1279 від 07.05.2019 року про звернення стягнення на нерухоме майно домоволодіння та земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS] , таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що приватний нотаріус, в порушення ст. 88 Закону України «Про нотаріат», вчинив виконавчий напис поза межами трирічного строку давності з моменту виникнення у банку права вимоги до боржника. Також виконавчий напис було здійснено на копії іпотечного договору та без належного повідомлення боржника. Крім цього вказала, що 19.10.2012 року рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області було звернуто стягнення на предмет іпотеки, однак АТ КБ «ПриватБанк» не здійснив жодних дій щодо реалізації виконання вказаного рішення суду. Додатково ствердила, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Також просила стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Тлумацького\~районного суду\~Івано-Франківської\~області від\~05.01.2022\~року відкрито\~провадження у\~справі та\~вирішено розглянути\~справу в\~порядку спрощеного\~позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ним заперечення, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. До цього ж, відповідачу роз`яснено\~право пред`явити\~зустрічний позов.\~Також третім особам було встановлено п`ятнадцятиденний строк\~з дня\~вручення даної\~ухвали для\~подання письмових\~пояснень щодо\~позову,\~а також було\~встановлено десятиденний строк,\~з дня\~отримання відзиву на позовну заяву, для подання письмових пояснень щодо відзиву. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. \~ \~ \~ 03.05.2022 року представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» направив до суду письмові пояснення на позовну заяву, в яких просив в задоволенні позову відмовити. Свої заперечення обґрунтовував тим, що \~позивачка не своєчасно виконувала свої договірні зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитом, а тому банк звернувся за захистом своїх прав до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. При цьому, позивачці було направлено письмову вимогу про усунення порушень за договором. Жодних розрахунків, або доказів невідповідності чи відсутності боргу перед банком у матеріалах справи немає та позивачка не спростовує факт наявності боргу. Банком було надано нотаріусу всі необхідні документи, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, затвердженим Кабінетом міністрів України, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Також вважає, що строки передбачені ст. 88 Закону України «Про нотаріат» за своєю природою не є позовною давністю. Невірно використовувати строк позовної давності у даному випадку, оскільки банком норма цієї статті не порушена. Згідно ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (сь. 253 ЦК України). У даному випадку певною подією для початку перебігу строку має бути дата припинення дії договору. Але договір не був припинений у зв`язку з п. 9.6 Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на момент підписання договору, де зазначено, що договір дійсний до моменту належного виконання сторонами зобов`язань. Отже на момент вчинення виконавчого напису банк мав право на звернення, оскільки позивачкою порушено вимоги ст. 526 ЦК України, в частині виконання своїх зобов`язань у відповідності до умов договору. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватись лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Позивачка не спростувала у встановленому законом порядку, що сума заборгованості перед банком за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка за пропонована в ньому до стягнення, та не надала доказів часткового чи повного погашення заборгованості. Інформація про звернення банку до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки не є свідченням недотримання умови безспірності заборгованості у цій справі, оскільки позивачка визнає наявність заборгованості на суму, вказану у виконавчому написі нотаріуса. Також просив відмовити позивачці у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, оскільки позивачкою не надано розрахунку понесених витрат на правничу допомогу, а також вказана допомога була надана на безоплатній основі. У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причин неявки суду не повідомила. Представник позивачки [PERSON] адвокат Облещук О.П. в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених у позові. Пояснила, що вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в позові немає, а є тільки вимога про стягнення судового збору. Представник відповідача АТ КБ\~«ПриватБанк» в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: старший державний\~виконавець Тлумацького\~відділу державної\~виконавчої служби\~в Івано-Франківському\~районі в\~Івано-Франківській\~області Південно-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Івано-Франківськ)\~Біла Р.В.,\~приватний нотаріус\~Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Боднар І.М., у судове засідання повторно не з`явилися, однак в попередні судові засідання подавали письмові заяви, в яких просили розгляд справи провести без їх участі. У відповідності до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, заслухавши думку представника позивачки, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 15.11.2007 року між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» (відповідач) укладено кредитну угоду № 352К, згідно з якою (п.п. 1.1., 1.2) банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 10000 доларів США, шляхом надання коштів окремими частинами Траншами кредиту (а.с. 11-13). 16.11.2007 року між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» (відповідач) було укладено договір про видачу Траншу № 352К/1, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в частині загального ліміту на суму Траншу кредиту - 10000 доларів США, з терміном повернення Траншу кредиту та відсотків не пізніше 14.11.2012 року, відповідно до Графіка погашення кредиту (а.с. 14-16). В подальшому, з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 15.11.2007 року між [PERSON] (позивачка) та АТ КБ «ПриватБанк» (відповідач) було укладено Іпотечний договір, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. Відповідно до п.п. 33.2, 33.3 вказаного договору в забезпечення виконання зобовязань іпотекодавця за кредитною угодою від 15.11.2007 року № 352К, укладеним між іпотекодержателем та позичальником, іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння та земельну ділянку, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 1432,0 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-10). У зв`язку з неналежним виконанням\~\~ [PERSON] своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. із заявою про вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки від 19.06.2007 року. 07.05.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. (третя особа) вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 1279, про звернення стягнення на нерухоме майно - домоволодіння та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] (позивачка), яка є майновим поручителем [PERSON] за його кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ «ПриватБанк» (відповідач) згідно кредитного договору № 352К від 15.11.2007 року. Зокрема, запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» (відповідач), шляхом перерахування коштів на рахунок банку у розмірі 45442,88 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ станом на 11.12.2018 року становить 1262258,88 грн. та складається з: 8906,57 доларів США заборгованості за кредитом; 11425,07 доларів США заборгованості за відсотками; 25111,24 доларів США пеня. Витрати пов`язані з вчиненням цього виконавчого напису нотаріусом становлять 3500,0 грн. (а. с. 6). Постановою старшого державного виконавця Тлумацького відділу\~державної виконавчої\~служби в\~Івано-Франківському\~районі в\~Івано-Франківській\~області Південно-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Івано-Франківськ)\~Білої Р.В. від 18.11.2021 року відкрито виконавче провадження № 67555823 з виконання зазначеного виконавчого напису (а.с. 5). За загальним правилом ст.ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання.\~Кожна особа\~за захистом\~свого особистого\~немайнового або\~майнового права\~та інтересу\~має право\~звернутися до\~суду,\~який може\~захистити цивільне\~право або\~інтерес в\~один із\~способів,\~визначених ч.\~1\~ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 50\~Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року\~та іншими актами законодавства України (ч.1\~ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5\~(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. З п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, вбачається, що для одержання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. В матеріалах справи відсутні докази того, що при вчиненні виконавчого напису від 07.05.2019 року нотаріусу\~було надано документи передбачені пунктом 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідні документи відсутні і в матеріалах справи та відповідачем до суду не подані. Крім того, в п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року №\~296/5 визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. У постанові\~\~від 13 жовтня 2021 року у справі\~\~№ 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 10.11.2021 року по справі № 758/14854/20. В позові представник позивачки зазначила, що позивачка будь-яких повідомлень від нотаріуса не отримувала та нотаріусом не перевірено факт отримання боржником та майновим поручителем письмової вимоги про усунення порушень, доказів отримання відповідної кореспонденції в матеріалах справи немає та відповідачем - АТ КБ «ПриватБанк» і третьою особою - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. суду не представлено. Таким чином, вбачається, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушення вимог чинного законодавства. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису викладено у Порядку вчинення нотаріальних дій (п.п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до положень п.п.1.1. п. 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно з п.п.2.1. п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до п.п.1.2 п.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Аналіз підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, постанові Верховного суду від 17 вересня 2020 року у справі № 759/6167/18. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника). Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 03.10.2019 по справі № 753/7572/18. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. У той же час, наданий банком нотаріусу розрахунок заборгованості за кредитним договором є лише відображенням розрахунків відповідача щодо наявності грошового зобов`язання позичальника та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача, і цей розрахунок підлягає перевірці нотаріусом при вчинені виконавчого напису.\~\~\~\~Крім того, Законом передбачена процедура судового контролю за результатами вчинення нотаріусами виконавчих написів, тому при встановлені в судовому порядку, що сума заборгованості запропонована до стягнення не є безспірною, виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а кредитор набуває права на стягнення заборгованості шляхом звернення до суду. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2019 по справі № 161/6092/18-ц. З матеріалів справи вбачається, що надаючи приватному нотаріусу розрахунок заборгованості, АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що заборгованість визначена відповідно до вимог закону та умов договору. Однак, як вбачається з представлених позивачем доказів, заборгованість за кредитною угодою № 352К від 15.11.2007 року перед АТ КБ «ПриватБанк» не є безспірною. Зокрема, рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.09.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.03.2012 року, по справі № 2-0916501/11 (а.с. 17-18, 109-112) задоволено повністю позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» всю заборгованість станом на 18.08.2011 року в сумі 16574,29 дол. США, що в еквіваленті до національної валюти складає 132113 грн. 59 коп., згідно кредитної угоди (договору) № 352К від 15.11.2007 року. Також вирішено питання відшкодування судових витрат. До цього ж, рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19.10.2012 року по справі № 916/3398/12 (а.с. 19-21, 106-107) частково задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог [PERSON] , про звернення стягнення предмет іпотеки та виселення. Вирішено в рахунок погашення заборгованості \~згідно Кредитного договору № 352K від 15.11.2007 р. \~в сумі 166451,53 грн. (20884,76 доларів США \~за курсом НБУ станом на 13.05.2012 р.) та на підставі Іпотечного договору № 2769 від 15.11.2007 р., звернути стягнення на предмет іпотеки: домоволодіння - житловий будинок із цегли загальною площею 71,1 кв.м , ворота металеві та огорожу з металевої сітки \~та \~земельну ділянку, загальною площею 0,1432 га, кадастровий № 2625685601:10:015:0004, які розташовані за \~адресою: [ADDRESS] , що належать на праві власності [PERSON] на підставі Свідоцтва на право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 824555, які були видані Нижнівської сільською радою Тлумацького району, шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» \~з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем , з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.Також вирішено питання відшкодування судових витрат. З відповідей Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 15.09.2020 року та 29.04.2022 року встановлено, що у відділі не перебував та не перебуває на виконанні виконавчий лист по справі № 916/3398/12 від 19.10.2012 року (а.с. 22, 113). Отже, судом ще в 2012 році було стягнуто з боржника всі грошові кошти за кредитним договором, а відтак, з врахуванням позицій Верховного Суду викладених у постанові від 01.11.2017 р. у справі N 6-2615цс16 та у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, у банку були відсутні підстави для нарахування та стягнення відсотків та пені за цим кредитним договором. Проте, АТ КБ «ПриватБанк» продовжувало проводити нарахування. Так, з виконавчого напису видно, що суми до стягнення не співпадають, а період нарахування відсотків та пені взагалі не зазначений. Таким чином, з наведеного вбачається, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, останній не перевірив чи здійснювалось стягнення заборгованості за кредитною угодою № 352К від 15.11.2007 року, в т.ч. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, та таким чином не встановив чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Крім цього, на підтвердження безспірності заборгованості, відсутні докази, які б свідчили про те, що нотаріусу були подані документи, що свідчать про визнання боржником та іпотекодацем вимог кредитора, в т.ч. розрахунок заборгованості, який би підтверджував наявність безспірної заборгованості боржника перед кредитором, довідки фінансової установи про ненадходження платежу. Окрім того, слід також зазначити, що приватним нотаріусом не було враховано вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», в якій зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Обґрунтовуючи позов, представник позивача серед іншого, послалась на те, що виконавчий напис вчинено поза межами строку, визначеного ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За приписами ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 відступила від правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17 травня 2018 року у справі № 307/1580/17 щодо застосування положень частини другої статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпунктів 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій та вказала, що загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 1054\~ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530\~ЦК України). Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно з ст. 254\~ЦК України\~спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як вбачається зі змісту підписаних позичальником [PERSON] кредитної угоди № 352К від 15.11.2007 року та Договору про видачу Траншу № 352К/1 від 16.11.2007 року з Додатком № 1 до нього, строк кредитування встановлено до 14.11.2012 року, тобто з цього часу кредитор набув право вимоги за вказаним договором. Матеріали справи не містять жодних підтверджень, про те, що між позичальником та банком були укладені додаткові угоди, якими б було змінено строк повернення кредиту. При цьому, як уже зазначалось вище, строк кредитування був змінений самим банком, шляхом звернення до суду з позовом про стягнення всієї заборгованості за кредитною угодою № 352К від 15.11.2007 року. Відтак, трирічний строк, в межах якого міг бути вчинений виконавчий напис нотаріуса, сплив, а тому оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Будь-яких доказів, які б спростували викладені представником позивачки підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ні відповідачем, ні третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, по справі суду не представлено. Отже, представник позивачки довела належними доказами невідповідність спірного виконавчого напису вимогам ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3\~ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, ч.ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.\~\~\~\~\~\~\~\~ За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання про обґрунтованість та доведеність позовних вимог та вважає, що позов слід задовольнити, а саме визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. 07.05.2019 року, зареєстрований у реєстрі за № 1279, про звернення стягнення на нерухоме майно домоволодіння та земельну ділянку, що на праві власності належать [PERSON] , яка є майновим поручителем [PERSON] за його кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ «ПриватБанк» згідно кредитного договору № 352К від 15.11.2007 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При такому\~вирішенні позову,\~з відповідача\~слід стягнути\~на користь\~позивачки понесені\~нею документально\~підтверджені судові\~витрати по\~сплаті судового\~збору за подання позовної заяви в сумі 908,0 грн. (квитанція № 68 від 29.12.2021 року, а.с. 25). На підставі\~наведеного, відповідно\~до ст.129 Конституції України, ст.ст.\~15, 16, 18,\~254,\~256,\~257,\~530,\~1054\~ ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» року,

Outcome: approved