Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 січня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №44. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 17 січня 2003 року між ними було укладено шлюб. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося з причини різних поглядів на сімейне життя. На даний час вони не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Посилаючись на наведене, позивач просила задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 23 грудня 2021 року. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року вжито заходів щодо примирення подружжя, надано подружжю термін для примирення строком до 27 квітня 2022 року та провадження у справі зупинено. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2022 року поновлено провадження у справі. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали повністю, проти розірвання шлюбу не заперечили. Суд, заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони зареєстрували шлюб 17 січня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17 січня 2013 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №44. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 листопада 2006 року та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 липня 2009 року. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, спільне життя в сторін не склалося, вони проживають окремо, між ними припинилися подружні стосунки, та вони перестали вести спільне господарство. Судом було вжито заходів щодо збереження шлюбу та надано строк на примирення. Однак, сторони не примирились, про що вказали в судовому засіданні та не заперечили щодо розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам. Сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що сторони не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, оскільки позивач підтримує викладені в позові обставини, натомість відповідач позов визнає повністю, відтак суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору.

Outcome: approved