Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Виклад позицій позивача та відповідача. Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 серпня 2021 року у справі №599/923/20, що набрало законної сили, визнано за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 5/12 частин господарського блоку з житловою кімнатою, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідачці [PERSON] на підставі рішення Озернянської сільської ради від 07 травня 1996 року належить на праві власності земельна ділянка площею 0,2302 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6122686700:02:002:0782, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Вважає, що до нього, як до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). За таких обставин позивач змушений звернутися до суду з метою захисту своїх майнових прав. Представник позивача підтримав в суді позовні вимоги, якими просить визнати за позивачем [PERSON] право власності на 5/12 частин земельної ділянки площею 0,2302 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6122686700:02:002:0782, що розташована за адресою [ADDRESS] , оскільки вказана земельна ділянка необхідна для обслуговування належних йому на праві власності 5/12 частин господарського блоку з житловою кімнатою, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та стягнути із відповідача [PERSON] , понесені позивачем судові витрати по справі на професійну правничу допомогу і сплачений судовий збір при поданні позову до суду. Відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги, однак, просила звільнити її від плати судових витрат, оскільки є пенсіонеркою, хворіє, сплачує позивачу судові витрати, що стягнуто за попереднім рішенням суду, просила позивача в позасудовому порядку вирішити питання права власності на земельну, так як оплата судових витрат поставить її життя в скрутне матеріальне становище. Заяви, клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 10.02.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із викликом сторін та призначено підготовче судове засідання на 04.03.2022 року, яке відкладено на 15.04.2022 року, в зв`язку з клопотанням позивача про відкладення розгляду справи. 15.04.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні 10 травня 2022 року. 02.05.2022 року відповідач подала клопотання про звільнення її від сплати судових витрат. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду. Дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 серпня 2021 року у справі №599/923/20, що набрало законної сили, визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 5/12 частин господарського блоку з житловою кімнатою, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.9-11). Відповідачці [PERSON] на підставі рішення Озернянської сільської ради від 07 травня 1996 року належить на праві власності земельна ділянка площею 0,2302 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6122686700:02:002:0782, яка розташована за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ- 9902943552021 від 14 грудня 2021 року та інформаційною довідкою з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 08 лютого 2022 року (а.с.12-16). Частиною першою статті 377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з частиною першою статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. При відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). Правові висновки щодо застосування приписів вказаних статей у відповідних редакціях Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала у постановах від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16, від 05 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17. Отже, вказані норми права встановлюють єдність юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будівель і споруд. Власник, визначаючи юридичну долю збудованих будівель та споруд, одночасно визначає і долю земельної ділянки, на якій вони розташовані. Відповідно до частини другої та третьої статті 1225 Цивільного кодексу України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 березня 2020 року у справі №675/2372/16-ц дійшов висновку, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка, з урахуванням нормативів, була виділена спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку, інших будівель та споруд. Схожі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 159/2421/19, від 09 жовтня 2019 року у справі № 601/568/16. За статтею 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права. Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити приймаючи до уваги, що позивач набув право власності на 5/12 частин господарського блоку з житловою кімнатою, а тому до нього переходить право власності, на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача), а тому за позивачем слід визнати право власності на 5/12 частин земельної ділянки площею 0,2302 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6122686700:02:002:0782, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу) Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини 2 статі 141 Цивільного процесуального кодексу України). Позивач просить стягнути на його користь з відповідача понесені ним судові витрати. В порядку ст.8 Закону України «Про судовий збір», суд враховуючи тяжке матеріальне становище відповідача, яка є пенсіонеркою, хворіє, отримує мінімальну пенсію, на яку звернуто стягнення за виконавчими документами, тобто є малозабезпеченою особою, а тому вважає, що відповідача [PERSON] , слід звільнити від сплати судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: approved