Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

В січні 2022 року адвокат Черепов Д.В. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 1332 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни від 21 січня 2019 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 15 766,28 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що в матеріалах виконавчого провадження, відкритого на підставі оскаржуваного виконавчого напису, міститься лише оригінал виконавчого напису та копія Пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) від 20.09.2014 року. Жодних інших документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис не міститься. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З виконавчого напису нотаріуса вбачається, що [PERSON] є боржником за Кредитним договором № 26254019633296 від 20.09.2014 року, укладеним ним із АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ПУМБ». З цього приводу позивач зазначив що дійсно брав у АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» кредит в сумі 1000,00 грн., проте позивач повністю погасив борг за кредитним договором ще перед первісним кредитором АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ». У виконавчому написі зазначено, що сума заборгованості складає 15 266,28 грн. та стягнення заборгованості проводиться за період з 15.01.2018 року по 15.01.2019 року. Проте, позивач не погоджується з розміром заборгованості, який запропоновано стягнути за виконавчим написом, оскільки інформація про суму заборгованості, що в ньому зазначена не відповідає дійсності. По-перше, наголошує, що позивач брав кредит у АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» в розмірі 1000,00, що також вбачається з наданої оферти, де зазначено ліміт овердрафту 1000 грн., а відтак заборгованість за тілом кредиту ніяк не може складати 3 135,35 грн. (згідно виконавчого напису), тобто перевищувати суму фактично отриманого кредиту, що вказує на невірність здійснено Відповідачем розрахунку заборгованості. По-друге, виходячи зі змісту виконавчого напису, банком нараховано відсотки за користування кредитом у розмірі 7 042,17 гривень та пені у розмірі 5 088,76 грн. за період з 15.01.2018 року по 15.01.2019 року. При цьому, з наданої Банком оферти вбачається, що строк користування овердрафтом становить 24 місяці. Тобто 20.09.2016 року кредитний договір припинив свою дію, а тому з цього моменту кредитор втратив можливість нарахування та стягнення з боржника відсотків за кредитним договором та пені Нарахування відповідачем відсотків за користування кредитом та пені за період з 15.01.2018 року по 15.01.2019 року є незаконним, оскільки право кредитора нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом та пеню припинилося у зв`язку з закінченням терміну дії платіжної картки. Таким чином, АТ «ПУМБ» було невірно визначено розмір заборгованості за кредитним договором, в результаті чого нотаріусом незаконно вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути заборгованість у розмірі 15 266,28 грн. Отже, в обґрунтування безспірності заборгованості боржника відповідач зобов`язаний був надати первинні документи, що підтверджують виконання Банком умов щодо надання та перерахування кредитних коштів, здійснення часткового погашення заборгованості за кредитом (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, заяви на переказ готівки тощо), зарахування зазначених коштів на відповідні рахунки (виписки з рахунків бухгалтерського обліку банків), чого зроблено не було. Таким чином, виконавчий напис вчинявся на підставі неналежних документів. Нотаріус не здійснив перевірку безспірності заборгованості, адже первинні документи, які її підтверджують, не були досліджені. Відповідачем не було надіслано позивачу вимоги про усунення порушень, не було проінформовано про існування заборгованості та її розміру, чим було позбавлено позивача права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення кредитору. Більш того, до моменту отримання копії виконавчого напису позивачу взагалі не було відомо про те, що право вимоги за його договором було відступлено іншим особам, оскільки про зміну кредитора у зобов`язанні Позивача ніхто не повідомляв. Разом з позовом адвокат в інтересах позивача подав до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 26.01.2022 року задоволено заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову та зупинрено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 21.01.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною (місцезнаходження: [ADDRESS] ), зареєстрованого в реєстрі за № 1332, який перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни (01135, м.Київ, вул. Златоустівська, 55, офіс 61, 62) в межах виконавчого провадження № 58387222, про стягнення з [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь АТ «ПУМБ» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, код ЄДРПОУ 14282829) заборгованості в розмірі 15 766,28 грн. Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.01.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14.04.2022 року представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. В зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, а саме воєнною агресією Російської Федерації проти України, з метою безпеки та збереження життя учасників судового процесу, а також неможливості дістатись приміщення суду, просили суд провести розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують повністю та просять суд їх задовольнити. 22.02.2022 року представником відповідача подано до суду заяву про визнання позовних вимог, та просили задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, та стягнути з відповідача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову. В заяві також просили розглянути справу без участі представника банку за наявними матеріалами в справі. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю позивача та відповідача від яких надані заяви, та третьої особи на підставі наявних у справі даних і доказів. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. За результатами аналізу норм Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок), постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (постанова Кабінету Міністрів України № 1172) та іншими законодавчими актами можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат"» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює та зазначає в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Із матеріалів справи судом встановлено, що 21 січня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1332, згідно з яким запропоновано звернути стягнення з громадянина України [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором № 26254019633296 від 20.09.2014 року, укладеним ним із АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», заборгованість за Кредитним договором № 26254019633296 від 20.09.2014 року. Вказаним виконавчим написом запропоновано стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором , що становить 15 266,288 гривень, в тому числі: 3 135,35 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 0 грн. - прострочена заборгованість за комісію; 6 900,44 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 0 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту; 0 грн. - строкова заборгованість за комісію; 141,73 грн. - строкова заборгованість за процентами; 5 088,76 грн. - неустойка за порушення зобов`язань по кредиту. Додатково за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату в розмірі 500,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача за цим виконавчим написом становить 15 766,28 гривень Станом на сьогодні, на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни перебуває виконавчий напис № 1332 від 21.01.2019 року, виданий приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 15 766,28 грн. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Судом встановлено, що підставою для вчинення виконавчого напису є кредитний договір № 26254019633296 від 20.09.2014 року, укладений позивачем із АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК». Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 2 зазначеного Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом із цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 р., залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, на час вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору. Вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу кредитного договору, нотаріально не посвідченого, чинним законодавством не передбачалось. Таким чином, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З наведеного вбачається, що відповідачем, всупереч вимог закону не було надано документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача за Кредитним договором, а нотаріус помилково, всупереч вимог закону, не перевірив зміст договорів на які відповідач посилався як на підставу виникнення у нього права вимоги до позивача за Кредитним договором, та стягнув спірну заборгованість. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Окрім цього судом встановлено, що період, за який запропоновано стягнути з позивача заборгованість - перевищує три роки, що не відповідає приписам статті 88 Закону України «Про нотаріат» та є підставою для визнання виконавчого напису № 1332 таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також те, що відповідач визнав позов, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відсутні докази безспірності заборгованості, а тому виконавчий напис № 1332 виконанню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у розмірі 744,30 грн. Згідно зі ст. 142 ЦПК України 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позовної заяви та заяви про забезпечення позову, у розмірі 744,30 грн. підлягають поверненню з державного бюджету.

Outcome: approved