Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області звернулась [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Рожнятівської селищної ради про надання дозволу на виїзд за кордон, у якому просила постановити рішення, яким надати дозвіл на виїзд за кордон, в республіку Польща разом із нею, [PERSON] , [INFO] , її дітям, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без згоди та супроводу батька [PERSON] , до повноліття дітей. В основу позовних вимог позивачка вказала на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя в них народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 01.03.2016 шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвано, а дітей залишено на проживання із нею. Стверджує, що вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дітей, їхній фізичний, духовний та моральний розвиток. Вона офіційно працює та проживаю в Республіці Польща і бажає, щоб її діти проживали разом зі нею та отримали там належну Європейську освіту. Оскільки відповідач відмовлявся дати дозвіл на тимчасовий виїзд дітей разом і нею за кордон в республіку Польща, вона зверталась з цього приводу до суду, і рішенням Рожнятіврького районного суду від 16 липня 2020 року дозволено виїзд за межі України в республіку Польща неповнолітнім дітям [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON] , [INFO] , у супроводі її супроводі, або в супроводі осіб, уповноважених нею у період часу набрання законної сили рішенням суду до 14.07.2021. На даний час вказане рішення суду від 16.07.2020 вичерпало свою дію, а відповідач знову відмовляється надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд дітей за кордон разом зі нею. У судове засідання позивачка не прибула. Від її представника - адвоката Родікова І.С. до суду надійшла заява, у якій він просив розглянути справу у його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання також не прибув, хоча був повідомлений належним чином про день час та місце розгляду справи, причин неявки суд не повідомив, відзиву на позов до суду не подав. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування Рожнятівської селищної ради надійшла заява про розгляд справи в їхній відсутності, у якій вона також зазначила, що не заперечує проти надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Беручи до уваги положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за його відсутності. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинство більш ефективно. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у відсутності сторін з ухваленням заочного рішення та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд вважає за можливе не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що у свою чергу буде відповідати приписам ст. 247 ч. 2 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, висновок представника органу опіки та піклування, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно вимог ст.ст.77, 81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом установлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, у яких від спільного подружнього життя народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено, що підтверджено копіями свідоцтв про народження (а.с. 8, 9), які на час ухвалення рішення у справі є неповнолітніми. Копією рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 01.03.2016 (а.с. 13) підтверджено, що шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано, а дітей залишено на проживання із їх матір`ю [PERSON] . На даний час позивачка [PERSON] бажає, щоб її неповнолітні діти поїхали за кордон, а саме в Республіку Польща, де вона проживає та працює, що підтверджується копією довідки (мовою оригіналу та в перекладі на українську) (а.с. 10-11) та копією договору оренди житлового приміщення (мовою оригіналу та в перекладі на українську) (а.с. 17-18), однак не може цього зробити, так як відсутній дозвіл батька на виїзд за кордон неповнолітніх синів. Окрім цього, матеріалами справи встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] є учнем навчального закладу у Варшаві у навчальному році 2021/2022 (мовою оригіналу та в перекладі на українську) (а.с. 22-23). Висновком органу опіки та піклування (а.с. 16, 31) встановлено, що орган опіки та піклування,

Outcome: approved