Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

20.09.2021 року позивач 1 [PERSON] , позивач 2 [PERSON] , позивач 3 [PERSON] , позивач 4 [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності на частки квартири. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у серпні 2021 року позивачі звернулись до відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно та реєстрацію права власності при Виконавчому комітеті Баришівської селищної ради Броварського району Київської області для реєстрації своїх часток у квартирі. Однак позивачі отримали відмову у зв`язку з тим, що у свідоцтві №315 від 01.12.1993 про право власності на житло написано прізвища позивачів « [PERSON] », тоді як в паспортах громадян України у позивачів вказані прізвища « [PERSON] ». У зв`язку з цим позивачі просять суд визнати за нами право власності на ј частки за кожним відносно спірної квартири, розташовану за адресою: [ADDRESS] . На виконання вимог п. п. 2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі. 11.04.2022 на адресу суду надійшло клопотання від відповідача про визнання заявлених позовних вимог та прохання розглядати справу за відсутності відповідача. 11.04.2022 на адресу суду надійшли заяви від позивачів про проведення розгляду справи за їх відсутності. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України. У відповідності до ч. 1 ст. 81, ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі звернулась до суду з вимогою про визнання права власності на частки квартири у зв`язку з неправомірною відмовою відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та реєстрацію права власності, Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, провести реєстрацію права власності спірної квартири за позивачами, оскільки у свідоцтві №315 від 01.12.1993 про право власності на житло написано прізвища позивачів « [PERSON] », тоді як в паспортах громадян України у позивачів вказані прізвища « [PERSON] ». В матеріалах справи відсутня відповідь від відповідача щодо відмови позивачам у реєстрації права власності на спірну квартиру. Також, позивачами не було надано будь-яких доказів звернення до відповідача з відповідним запитом. Надаючи правової оцінки спірним правовідносинам, суд зважив на наступне. Відповідно ч. 1 ст. 4 до Закону України «Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 27 Закону України «Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів. У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення. Згідно з даними паспорта громадянина України позивача 1 серії [NUMBER] , виданого Баришівським РВ ГУ УМВС України в Київській області 27.02.1999 року, прізвище, ім`я та по батькові власника паспорта зазначено як « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 01.12.1993, виданого Баришівським ККП, співвласником квартири [ADDRESS] , значиться « [PERSON] ». Згідно з даними паспорта громадянина України позивача 2 серії [NUMBER] , виданого Баришівським РВ ГУ УМВС України в Київській області 27.02.1999 року, прізвище, ім`я та по батькові власника паспорта зазначено як « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 01.12.1993, виданого Баришівським ККП, співвласником квартири [ADDRESS] , значиться « [PERSON] ». Згідно з даними паспорта громадянина України позивача 3 серії [NUMBER] , виданого Баришівським РВ ГУ УМВС України в Київській області 13.12.2007 року, прізвище, ім`я та по батькові власника паспорта зазначено як « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 01.12.1993, виданого Баришівським ККП, співвласником квартири [ADDRESS] , значиться « [PERSON] ». Згідно з даними паспорта громадянина України позивача 4 серії [NUMBER] , виданого Баришівським РС Управління ДМС України в Київській області 07.11.2013 року, прізвище, ім`я та по батькові власника паспорта зазначено як « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.09.2013, [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 01.12.1993, виданого Баришівським ККП, співвласником квартири [ADDRESS] , значиться « [PERSON] ». Позивачами не надано суду доказів звернення до Баришівського ККП з вимогою виправити наявні помилки у свідоцтві про право власності. Суд звертає увагу, що Відділ з питань державної реєстрації прав на нерухоме майно та реєстрацію права власності при Виконавчому комітеті Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців не є правонаступником Баришівського ККП та не несе відповідальності за будь-чиї дії окрім своїх. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.. (ч.1 ст.95 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відтак, суд констатує, що позивачами обрано неправильний спосіб захисту порушеного та/або невизнаного права. А з наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити факт порушення Баришівською селищною радою Броварського району Київської області майнових прав позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed