Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

17 січня 2022 року [PERSON] звернулася в Трускавецький міський суд Львівської області із позовною заявою до Трускавецької міської ради про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначена позовна заява була скерована на адресу Сколівського районного суду Львівської області на підставі ухвали про передачу справи за підсудністю Трускавецьким міським судом Львівської області від 11.02.2022 року. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 11.02.2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 14.03.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , після смерті котрої відкрилася спадщина на майно, до складу якої увійшов житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка, як спадкоємиця першої черги після смерті матері, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що в установлений законом строк, не мала можливості подати заяву про прийняття спадщини, оскільки за станом здоров`я не могла пересуватися без сторонньої допомоги. На час відкриття спадщини її місцем проживання було м. Стрий Львівської області, яке, на думку позивача, знаходиться на великій відстані від місця знаходження спадкового майна. Крім цього, з 12 березня 2020 року до 28 лютого 2021 року в Україні було запроваджено карантинні обмеження, відповідно до яких зупинився рух громадського транспорту, обмежувалося пересування громадян. Необхідність дотримання карантинних обмежень з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19 унеможливило своєчасне подання позивачкою заяви про прийняття спадщини. Внаслідок наведених обставин позивачка просить суд визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий строк, який буде достатнім для подання заяви про прийняття такої. В судове засідання представник позивачки [PERSON] - адвокат Ломакін В.В. не з`явився, попередньо подавши клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач - Трускавецька міська рада Львівської області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, але попередньо від міського голови А. Кульчицького на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.04.2020 року Орівською сільською радою Сколівського району Львівської області на підставі актового запису № 14. Про родинні відносини позивачки з матір`ю свідчить копія свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 05.09.1961 року Орівською сільською радою Сколівського району Львівської області, у якому матір`ю [PERSON] записана [PERSON] , а також копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 23.05.1981 року Орівською сільською радою Сколівського району Львіської області, відповідно до якого [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище « [PERSON] ». Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. За життя [PERSON] заповіту не складала, відтак єдиною спадкоємицею першої черги за законом є її донька - [PERSON] . У грудні 2021 року позивачка звернулася з заявою до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Ломакіної О.Я. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON] , котра померла [INFO] . Згідно листа приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Ломакіної О.Я. № 179/01-16 від 27.12.2021 року, [PERSON] було повідомлено про те, що нею пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, внаслідок чого відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - [PERSON] . Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, переглядаючи 6 червня 2018 року судові рішення у справі № 592/9058/17-ц (касаційне провадження № 61-200 св 18) вказав на те, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст. 15 ЦК України). Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Правила частини 3 статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. У даній постанові суд вказав, що позивач не надав належних та допустимих доказів, що її проживання за межами України було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку із чим позивач не виконала свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог і заперечень. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. З огляду на викладене у вищевказаній постанові від 06.06.2018 року Верховний Суд дійшов висновку, що постійне проживання спадкоємця закордоном не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Між тим, у пункті 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 міститься роз`яснення, відповідно до якого судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини . 1) юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини; 2) необізнаність особи про наявність спадкового майна; 3) похилий вік; 4) непрацездатність; 5) незнання про існування заповіту; 6) встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину; 7) відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини; 8) несприятливі погодні умови. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2021 року №752/11156/18-ц, де зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та поряду прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо. Як встановлено судом, позивачка у визначений законом строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Свою причину невчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини мотивує тим, що за станом здоров`я не могла пересуватися без сторонньої допомоги, а місце відкриття спадщини - с. Орів Дрогобицького району Львівської області знаходиться, на думку позивачки, на великій відстані від місця її проживання - міста Стрий Львівської області. Крім цього, позивачка посилається на той факт, з 12 березня 2020 року до 28 лютого 2021 року в Україні було запроваджено карантинні обмеження, відповідно до яких було зупинено рух громадського транспорту, обмежувалося пересування громадян, що також унеможливило своєчасне подання нею заяви про прийняття спадщини. Зважаючи на вищезазначені доводи позивачки суд вважає за необхідне вказати на ту обставину, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. За обставинами вказаної цивільної справи суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки позивачкою не надано доказів та не доведено наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Посилання позивачки на той факт, що місце відкриття спадщини - село Орів Дрогобицького району Львівської області, знаходиться на значній відстані від місця її проживання - міста Стрий Львівської області, не приймається судом до уваги, оскільки відстань між цими населеними пунктами становить 37 км., а відтак не може вважатись значною. Окрім цього суд не бере до уваги посилання позивачки щодо неможливості вчасно подати заяву нотаріусу через труднощі, пов`язані із введенням на території України обмежувальних карантинних заходів для запобігання поширенню пандемії COVID-19, оскільки на час дії карантину Нотаріальна палата України рекомендувала нотаріусам вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії, пов`язані із пропуском передбачених законодавством строків, приймати громадян за попереднім записом, консультувати телефоном та он-лайн, тобто робота таких не була припиненою, як і робота громадського транспорту. Крім цього, суд звертає увагу на той факт, що позивачкою не було надано жодного належного і допустимого доказу в розуміння цивільного процесуального законодавства на підтвердження обставини щодо неможливості самостійно пересуватись у 2020 році та необхідності сторонньої допомоги. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed