Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

Стислий виклад позиції Позивача У жовтні 2021 року [PERSON] (далі - Позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (далі - Відповідач 1) та [PERSON] (далі - Відповідач 2) та з урахуванням уточнених позовних вимог просила: - визнати незаконними та скасувати одинадцять наказів Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області «Про затвердження документації із землеустрою на надання земельної ділянки у власність» для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності поза межами населених пунктів Москалівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області: від 11.06.2019 р. №22-4322-СГ ( [PERSON] ; 2га, к.н.: 6825884400:04:005:0018); від 11.06.2019 р. №22-4323-СГ ( [PERSON] ; 2га, к.н.: 6825884400:04:005:0010); від 11.06.2019 р. №22-4326-СГ ( [PERSON] ; 2га, к.н.: 6825884400:04:005:0013); від 11.06.2019 р. №22-4324-СГ ( [PERSON] ; 2га, к.н.: 6825884400:04:005:0012); від 11.06.2019 р. №22-4325-СГ ( [PERSON] ; 2га, к.н.: 6825884400:04:005:0016); від 11.06.2019 р. №22-4321-СГ ( [PERSON] ; 2га, к.н.: 6825884400:04:005:0023); від 11.06.2019 р. №22-4322-СГ ( [PERSON] ; 2га, к.н.: 6825884400:04:005:0015); від 11.06.2019 р. №22-4317-СГ ( [PERSON] ; 2га, к.н.: 6825884400:04:005:0017); від 11.06.2019 р. №22-4316-СГ ( [PERSON] ; 2га, к.н.: 6825884400:04:005:0011); від 11.06.2019 р. №22-4320-СГ ( [PERSON] ; 2га, к.н.: 6825884400:04:005:0014); від 11.06.2019 р. №22-4319-СГ ( [PERSON] ; 2га, к.н.: 6825884400:04:005:0022); - припинити право приватної власності [PERSON] на одинадцять земельних ділянок площею 2 га кожна з кадастровими номерами: 6825884400:04:005:0018, 6825884400:04:005:0010, 6825884400:04:005:0013, 6825884400:04:005:0012, 6825884400:04:005:0016, 6825884400:04:005:0023, 6825884400:04:005:0015, 6825884400:04:005:0017, 6825884400:04:005:0011, 6825884400:04:005:0014, 6825884400:04:005:0022; - визнати за [PERSON] право постійного користування в порядку спадкування на одинадцять земельних ділянок площею 2 га кожна з кадастровими номерами: 6825884400:04:005:0018, 6825884400:04:005:0010, 6825884400:04:005:0013, 6825884400:04:005:0012, 6825884400:04:005:0016, 6825884400:04:005:0023, 6825884400:04:005:0015, 6825884400:04:005:0017, 6825884400:04:005:0011, 6825884400:04:005:0014, 6825884400:04:005:0022; - зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] одинадцять земельних ділянок площею 2 га кожна з кадастровими номерами: 6825884400:04:005:0018, 6825884400:04:005:0010, 6825884400:04:005:0013, 6825884400:04:005:0012, 6825884400:04:005:0016, 6825884400:04:005:0023, 6825884400:04:005:0015, 6825884400:04:005:0017, 6825884400:04:005:0011, 6825884400:04:005:0014, 6825884400:04:005:0022; - зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області передати [PERSON] в постійне користування земельну ділянку площею 0,79 га з кадастровим номером 6825884400:04:005:0019 (т.1 а.с. 1-9, т.2 а.с. 81, 82). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що означені вище земельні ділянки утворені за рахунок (на місці) земельної ділянки площею 23 га з кадастровим номером 6825884400:04:005:0109. Ця ділянка перебувала у постійному користуванні [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування землею. [PERSON] помер [INFO] , спадкоємцем якого є Позивачка. Вважає, що вона успадкувала дане право постійного користування. Зазначає, що за життя [PERSON] був засновником і головою Фермерського господарства «Синожати». Рішенням Ярмолинецького районного суду від 21 січня 2021 року за [PERSON] визнано права засновника даного господарства у порядку спадкування. Стислий виклад заперечень Відповідачів та третьої особи Відповідач 1 - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області проти позову заперечувало. Вважає, що набуття права постійного користування землею селянським (фермерським) господарством для ведення фермерського господарства не передбачено. Право постійного користування, надане [PERSON] як фізичній особі, припинилось після його смерті в силу закону і не входило до складу спадщини. Право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності для сільськогосподарських потреб не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам, внесено до статутного фонду, передано у заставу. Єдиним належним і допустимим доказом належності спірної земельної ділянки тій чи іншій особі є наявність правовстановлюючого документа. У СФГ «Синожати» такого не було. Спірні накази Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є законними та вичерпали свою дію в момент їх прийняття - шляхом виконання (див.: відзив на а.с. 11-13 т.2). Відповідачка 2 - [PERSON] проти позову заперечувала з підстав того, що вона законно придбала у [PERSON] одинадцять спірних земельних ділянок по 2 га кожна у 2021 році відповідно до укладених договорів купівлі-продажу. Селянське (фермерське) господарство «Верховина» (код ЄДРПОУ 31328812), єдиним засновником і керівником якого був померлий [PERSON] , було зареєстроване через три дні після реєстрації державного акта на право постійного користування спірною земельною ділянкою площею 23 га. Відповідно до статей 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство», статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство», статей 7, 27, 38, 50, 51 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, статей 31, 92 ЗК України від 25 жовтня 2001 року після отримання у постійне користування земельної ділянки, наданої для ведення селянського (фермерського) господарства, та проведення державної реєстрації такого господарства постійним користувачем цієї ділянки є відповідне господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. За даних обставин зазначене право не було об`єктом спадкування, постійним користувачем спірної земельної ділянки після смерті засновника залишається селянське (фермерське) господарство (постанова ВП ВС від 23 червня 2020 року у справі №179/1043/16-ц). Вважає, що до СФГ «Верховина» перейшло право постійного користування. Зі змісту ухвали господарського суду Хмельницької області від 23 червня 2006 року у справі №4/131-Б вбачається, що постановою господарського суду Хмельницької області від 25 травня 2006 року СФГ «Верховина» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком до 22 листопада 2006 року. Запис про державну реєстрацію припинення СФГ «Верховина» внесено 06 лютого 2008 року на підставі судового рішення господарського суду Хмельницької області від 04 липня 2006 року №4/131-Б про припинення юридичної особи у зв`язку з її банкрутом. Припинення СФГ «Верховина» без правонаступників є підставою для припинення права постійного користування земельною ділянкою (пункт в) частини першої статті 141 ЗК України 2001 року). [PERSON] зареєстрував ФГ «Синожати» більше, ніж через 6 років після одержання в постійне користування спірної земельної ділянки. Ця юридична особа не є правонаступником СФГ «Верховина» в цілому, у тому числі в частині права постійного користування (див.: відзив на а.с. 17-27 т.2). Третя особа - Ярмолинецька селищна рада позицію щодо позову не висловила, поклалась на розсуд суду (т.2 а.с. 68). Процесуальні дії та рішення у справі 18 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 21 грудня 2021 року позов ухвалою суду залишено без руху з метою усунення недоліків щодо доплати судового збору. 29 грудня 2021 року ухвалою суду продовжено розгляд справи. 17 січня 2022 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо так і взаємний їх зв`язок, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити повністю з підстав. Фактичні обставини, встановлені судом 10 серпня 2000 року [PERSON] рішенням №17 14 сесії Ярмолинецької районної ради Хмельницької області XXIII скликання надано земельну ділянку площею 23 га в постійне користування з земель запасу Москалівської сільської ради для утворення селянського (фермерського) господарства. Пунктом другим цього рішення доручено юридичному відділу райдержадміністрації зареєструвати фермерське господарство як юридичну особу. Пунктом третім вирішено просити Хмельницький філіал інституту землеустрою виготовити за рахунок Українського державного фонду підтримки селянських (фермерських) господарств проєкт відводу землі та видати акт на право постійного користування землею. Четвертим та п`ятим пунктом рішення дозволено фермерському господарству виготовити в установленому порядку печатку і штамп, а Ярмолинецькому територіально-відокремленому безбалансовому відділенню дирекції банку «Україна» по Хмельницькій області - відкрити фермерському господарству розрахунковий рахунок (т.2 а.с. 18). 04 вересня 2000 року складено акт про встановлення меж земельної ділянки в натурі. [PERSON] зазначається в акті як землекористувач. Акт містить опис меж на плані зовнішніх меж землекористування фермерського господарства [PERSON] . Також виготовлено кадастровий план землекористування фермерського господарства [PERSON] на землях запасу Москалівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області /з даними виносу в натуру/ (т.2 а.с. 19 та 19 тил.сторона, 20). 09 січня 2001 року у Ярмолинецькому РВЗР (районному відділі земельних ресурсів) зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №007 Державний акт серії III-ХМ №006442 на право постійного користування землею, виданий громадянину України [PERSON] . Земельна ділянка площею 23 га розташована на території Москалівської сільської ради Ярмолинецького району, надана для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі рішення Ярмолинецької районної ради від 10 серпня 2000 року №17 (т.2 а.с. 21). 12 січня 2001 року зареєстровано створення Селянського (фермерського) господарства «Верховина» (код ЄДРПОУ 31328812). Засновник і керівник - [PERSON] (т.1 а.с. 54 тил.) 19 квітня 2007 року зареєстровано створення Фермерського господарства «Синожати» (код ЄДРПОУ 34971217) (т.2 а.с. 57 тил.). 06 лютого 2008 року внесено до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис за № 16711170007000079 про припинення юридичної особи - Селянського (фермерського) господарства «Верховина» (код ЄДРПОУ 31328812) у зв`язку з визнанням її банкрутом на підставі рішення господарського суду Хмельницької області від 04.04.2006 у справі №4/131-Б. Обставина учасниками визнається та підтверджується витягом з цього реєстру від 22 жовтня 2021 року (т.2 а.с. 53-55). 01 червня 2016 року - дата державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Реєстрація здійснена з такими ідентифікуючими відомостями: кадастровий номер - 6825884400:04:005:0109, площа - 22,7902 га, форма власності - державна, цільове призначення - 01.02 Для ведення фермерського господарства Земель сільськогосподарського призначення, власник - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, користувач - [PERSON] . Означені обставини підтверджуються витягом №НВ-6808569742019 з Державного кадастру про земельну ділянку, що сформований 16.04.2019 року державним кадастровим реєстратором Відділу в Ярмолинецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Дичаківською Н.І. (т.1 а.с. 22-24). [INFO] помер чоловік Позивачки - [PERSON] . 12 листопада 2018 року заведена спадкова справа за №219-2018, номер у Спадковому реєстрі - 63300514. 06 травня 2019 року до приватного нотаріуса Ярмолинецького районного нотаріального округу звернулася [PERSON] для оформлення спадкових прав за законом після смерті її чоловіка [PERSON] 06 травня 2019 року приватним нотаріусом Динько Г.А. листом №297/02-14 надано відмову [PERSON] щодо спірної ділянки. Нотаріус зазначив, що свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 23 га, яка була надана покійному для ведення селянського (фермерського) господарства згідно державного акту на право постійного користування землею серії 111-ХМ №006442, виданого 09 січня 2011 року Ярмолинецькою районною радою Ярмолинецького району, не може бути видано, оскільки це право припиняється зі смертю особи та не може входити до складу спадщини. Рекомендовано звернутись до суду (т.1 а.с. 25). У 2019 році в межах території спірної земельної ділянки своє право власності оформили, кожен окремим проектом землеустрою по 2 га, одинадцять громадян, а саме, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Це підтверджується заявами громадян про надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з метою подальшої передачі у власність для ведення особистого селянського господарства, наказами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, заявами громадян про затвердження проєктів землеустрою та передачу у власність, оскаржуваними наказами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, поземельними книгами на земельні ділянки, Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с. 26-277). 15 липня 2019 року дані одинадцять власників водночас продали свої земельні ділянки, кожен самостійно на підставі окремого договору купівлі-продажу, [PERSON] . 16 лютого 2021 року останній продав їх же [PERSON] . Це підтверджується договорами купівлі-продажу від 16 лютого 2021 року зареєстрованими в реєстрі за №№ 85, 77, 80, 79, 83, 87, 82, 84, 78, 81, 86 та витягами від 16 лютого 2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на ці ділянки (т.1 а.с. 30-52). 21 січня 2021 року рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області (набрало законної сили 23 лютого 2021 року) у справі №689/2302/20 (2/689/153/21) визнано за [PERSON] права засновника Фермерського господарства «Синожати» (код ЄДРПОУ 34971217, зареєстрованого Ярмолинецькою районною державною адмінітрацією 19 квітня 2007 року), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (т.1 а.с. 14, 15). 30 березня 2021 року рішенням №2 засновника Фермерського господарства «Синожати» (код ЄДРПОУ 34971217) прийнято ряд рішень: припинити членство у фермерському господарстві [PERSON] у зв`язку з смертю; виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємці та громадських формувань відомості про померлого як засновника та голови (керівника); внести відомості до [PERSON] як засновника та голову (керівника); затвердити статут Фермерського господарства «Синожати» у новій редакції та провести його державну реєстрацію (т.2 а.с.16). Зміст спірних правовідносин Спір полягає у наявності права постійного користування у позивачки [PERSON] на спірну земельну ділянку загальною площею 23 га, порушенні цього права Відповідачами. Позивачка вважає себе спадкоємцем даного права після смерті [PERSON] , якому це право належало на підставі державного акта на право постійного користування. Відповідач 1 - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вважає, що це право припинилось в силу закону у момент смерті [PERSON] . Відповідачка 2 - [PERSON] вважає, що спірне право взагалі не належало [PERSON] , а перейшло до СФГ «Верховина», яка створене фактично водночас із одержанням акта. Ця юридична особа припинена без правонаступників у 2008 році, а тому право постійного користування СФГ «Верховина» припинене. Зареєстроване [PERSON] ФГ «Синожати» через 6 років (у 2007 році) після одержання в постійне користування спірної земельної ділянки не є правонаступником СФГ «Верховина». Оцінка судом аргументів учасників справи та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування З метою вірного застосування норм матеріального права при оцінці спірних фактичних обставин справи суд враховує висновки Верховного Суду. Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (Обов`язковість судових рішень) висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України (Законність і обґрунтованість судового рішення) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На виконання даних норм суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17. За змістом висновку « 57. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). 58. Успадкування землі і майна селянського (фермерського) господарства здійснюється відповідно до земельного та цивільного законодавства України (стаття 19 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство»). 59. Статті 27 і 114 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, а також стаття 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року не передбачали припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок смерті особи. Тому право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки. 60. За змістом системного тлумачення статей 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство», статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство», статей 7, 27, 38, 50 і 51 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, статей 31, 92 ЗК України від 25 жовтня 2001 року після отримання у постійне користування земельної ділянки, наданої для ведення селянського (фермерського) господарства, та проведення державної реєстрації такого господарства постійним користувачем цієї ділянки є відповідне господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Тому у такій ситуації зазначене право не може бути об`єктом спадкування, а постійним користувачем вказаної ділянки після смерті засновника залишається селянське (фермерське) господарство. … 61. Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщину визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини. Проте право постійного користування земельною ділянкою, яку отримав для ведення селянського (фермерського) господарства його засновник, може бути об`єктом спадкування, якщо зазначена особа до її смерті не змогла створити (зареєструвати) селянське (фермерське) господарство. Тільки у такому разі право постійного користування зазначеною ділянкою входить до складу спадщини у разі смерті цієї особи та може бути успадкованим лише для мети, для якої це право отримав спадкодавець. 62. Майно фермерського господарства належить йому на праві власності (частина перша статті 20 Закону України «Про фермерське господарство»). Фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання (частина перша статті 22 цього Закону). Успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону (частина перша статті 23 того ж Закону). 63. У випадку смерті засновника (члена) селянського (фермерського) господарства його спадкоємці мають право на спадкування цього господарства (прав засновника, члена). За наявності у фермерського господарства статутного (складеного) капіталу з розподілом часток між його засновником, членами спадкоємці засновника (члена) фермерського господарства спадкують відповідні права засновника (члена), якому належала відповідна частка у статутному (складеному) капіталі ». Суд вважає, що відповідно до статей 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 19 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство», статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство», статей 7, 27, 38, 50, 51, 114 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, статей 31, 92, 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, статей 1218, 1219 ЦК України з урахуванням висновків постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 та встановлених фактичних обставин право постійного користування земельною ділянкою площею 23 га, що належало [PERSON] на підставі Державного акту серії III-ХМ №006442 на право постійного користування землею від 09 січня 2001 року, перейшло до створеного (зареєстрованого) 12 січня 2001 року Селянського (фермерського) господарства «Верховина» (код ЄДРПОУ 31328812), а тому перестало належати фізичній особі - громадянину [PERSON] , відповідно і не може бути об`єктом спадкування, не входить до складу спадщини. За даних обставин заявлене речове право постійного користування землею позивачки [PERSON] не підтверджене належними та допустимими доказами. У позові слід відмовити. На основі викладеного та

Outcome: dismissed