Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

17 лютого 2022 року ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції АБ "УКРГАЗБАНК"звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 10.03.2020 між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було підписано Заяву-Договір №2020/І_С/220-005175. Зазначено, що ця заява-договір разом із Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», є договором комплексного банківського обслуговування. Вказані Правила є системою затверджених банком та оприлюднених на офіційному сайті банку норм. Підписавши вказану Заяву-Договір відповідач приєдналася до умов кредитного договору №2020/ОВР/220-000869, зі строком кредитування - 12 місяців. Відповідно до договору банк встановив на картковому рахунку клієнта можливу суму кредиту в розмірі 300000 грн., орієнтовна сума кредиту 10000 грн. За користування кредитом процентна ставка становить 42% річних, процентна ставка на прострочену заборгованість - 48% річних. Банк виконав свої зобов`язання. Факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою по договору. Однак взяті на себе зобов`язання відповідач не виконував у зв`язку з чим станом на 22.07.2021 утворилась заборгованість в сумі 5653,83 грн., а саме: 4605,84 грн. - заборгованість по кредиту (прострочена); 806,35 грн. - заборгованість по процентах (поточна); 241,64 грн. - заборгованість по процентах (прострочена): 679,94 грн. - заборгованість по процентах, згідно ст. 625 ЦК України за період з 18.06.2021 по 26.07.2021. В добровільному порядку відповідач борг не погасив, у зв`язку з чим банк звернувся до суду та просить стягнути вказану заборгованість та 2481 грн. судових витрат. Ухвалою суду від 09.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та встановлено здійснення розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України. У запропонований судом строк відповідач відзив на позов не надав, а тому відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними у справі доказами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 10.03.2020 між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було укладено договір та підписано Заяву-Договір №2020/І_С/220-005175 (а.с. 7-8). Строк дії договору 12 місяців з можливістю пролонгації відповідно до умов правил. Програма кредитування пакет «ЕКО-кредитка». Мета кредиту - споживчі цілі. Орієнтовна сума кредиту 10000 грн., максимальна сума кредиту 300000 грн., відсоткова ставка 42% річних, процентна ставка на пільговий період - 0,00001 % річних. На виконання умов договору Клієнту було відкрито субрахунок та відкрито поточний рахунок. Окрім того, сторони узгодили, що ця заява-договір разом з Правилами, Тарифним планом, умовами банківських продуктів/Пакетів (що розміщені на сайті банку), є договором комплексного банківського обслуговування, укладеним між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та клієнтом. Оскільки зміст укладеного між сторонами кредитного договору зафіксований в кількох документах, то з огляду на їх неоспорювання відповідачем та приписи ст. ст. 207, 634, 639, 642, 1055 ЦК України письмова форма даного правочину дотримана. Таким чином банк повністю виконав взяті на себе зобов`язання за договором овердрафту, а відповідач скористалався наданим кредитом. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач [PERSON] порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, загальна сума якої згідно з розрахунком позивача станом на 26.07.2021 становить 5653,83 грн., в тому числі: 4605,84 грн. - заборгованість по кредиту (прострочена); 806,35 грн. - заборгованість по процентах (поточна); 241,64 грн. - заборгованість по процентах (прострочена): 679,94 грн. - заборгованість по процентах, згідно ст. 625 ЦК України за період з 18.06.2021 по 26.07.2021 (а.с. 4). За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Доказів повернення кредиту на час розгляду справи судом сторонами не надано, тому суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача відповідно до обраного ним способу захисту порушених прав, який передбачений ст. 16 ЦК України та з яким погоджується суд. А саме про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредиту (поточного та простроченого) та відсотках (поточних та прострочених). Так як така відповідальність передбачена умовами кредитного договору і відповідач, підписавши заяву на отримання кредитних коштів, уклавши договір та отримавши кредитні кошти, погодилася з нею. Правильність проведення позивачем розрахунку заборгованості по кредиту відповідачем належними та допустимими доказами не спростована. На спростування розрахунку заборгованості, наданого ПАТ АТ «УКРГАЗБАНК», відповідач заперечень відносно поданого позову до суду не подавав. Відповідно до наданої позивачем виписки за укладеним з відповідачем договором вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, починаючи з березня 2020 року (а.с.9-10). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Разом з тим, зважаючи на ту обставину, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Виходячи з наведеного вище, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за укладеним договором, яка становить 5653,83 грн., а тому позов підлягає до задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено в повному обсязі, а тому, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Outcome: approved