Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, де просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким визначити строком на шість місяців заходи тимчасового обмеження її прав, а саме: обмежити спілкування з нею та заборонити приводити у квартиру [ADDRESS] , співвласником якої є вона, сторонніх осіб без її згоди. \~ \~ \~ \~На обґрунтування заяви зазначила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своїми доньками [PERSON] та [PERSON] . Вказала, що вона з донькам є співвласниками вищевказаної квартири, порядок користування житловою площею між ними не визначено. У 2019 році її донька [PERSON] познайомилася з [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] . З часу знайомства з [PERSON] донька [PERSON] почала приводити його в їх квартиру, де вони разом вживають спиртні напої, вчиняють сварки з нею та її донькою [PERSON] , погрожують їм фізичною розправою, спричиняють їй та доньці [PERSON] тілесні ушкодження. Зазначила, що донька [PERSON] з 2019 року почала брати у фінансових установах кредити, які витрачає як на себе, так і на [PERSON] . На даний час заборгованість по кредитам становить близько 65000 грн. Для погашення вказаного боргу донька [PERSON] разом з [PERSON] вимагають у неї кошти, внаслідок чого також виникають сварки, вони погрожують їй фізичною розправою та б`ють її. У зв`язку із неправомірними діями доньки [PERSON] та [PERSON] вона неодноразово викликала за місцем свого проживання працівників патрульної поліції, у зв`язку з чим відносно них 16.11.2021 та 25.01.2022 було складено термінові заборонні приписи стосовно кривдника. Однак ніяких висновків згідно вказаних приписів донька [PERSON] не зробила, продовжує приводити до квартири [PERSON] , з яким зловживає спиртними напоями, на її зауваження не реагують, ображають, принижують її, погрожують їй фізичною розправою, спричиняють їй тілесні ушкодження. В результаті всіх цих дій стан її здоров`я погіршується і вона вимушена звертатися за медичною допомогою до медичних закладів. З урахуванням викладеного просила заяву задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник заявника [PERSON] адвокат Чупілко С.П. у судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у тексті заяви та просив її задовольнити. \~ \~ \~ \~Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена. Надіслала з телефонного номеру, вказаного у заяві, повідомлення через додаток «Вайбер», де вказала, що не може з`явитися до суду. Вказала, що їй відомо про те, що заяву писала не її мати, а сестра, яка бажає відібрати її частину квартири та виселити її. Зазначила, що насилля вчиняє саме сестра, яка постійно викликає поліцію з метою її звинувачення, а також подає від імені матері заяви, застосовує фізичне та економічне насильство відносно неї та матері [PERSON] . \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи Кременчуцького районного управління ГУНП в Полтавській області у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. \~ \~ \~ \~Вислухавши представника заявника [PERSON] адвоката Чупілка С.П., вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству визначені Законом України від 07.12.2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон № 2229-VIII). Відповідно до пунктів 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII, домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 2229-VIII, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закон № 2229-VIII). Згідно з частиною третьою статті 26 Закону № 2229-VIII, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Під оцінкою ризиків відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII розуміють оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється в тому числі на таких осіб як батьки (мати, батько) і дитина (діти). Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом № 2229-VIII визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів осіб, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження заінтересованої особи у реалізації своїх прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заявника. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами, що підтверджують обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису можуть бути матеріали якими підтверджується наявність провадження (кримінального чи про адміністративне правопорушення) щодо особи, яка вчинила домашнє насильство, винесення термінового заборонного припису, інформації про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства, показання свідків, висновки експертиз, власна фіксація подій на аудіо- або відеоносії, фіксація з нагрудних камер поліцейських, повідомлення про подію в заклади охорони здоров`я, медичні довідки, роздруківки текстових повідомлень, копії заяви до поліції тощо. Суду не надано письмових доказів того, що заявниця [PERSON] та [PERSON] перебувають у родинних відносинах та є матір`ю та дочкою, а також доказів того, що заявниці [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної власності квартира [ADDRESS] , де вони спільно проживають. На ці обставини вказує заявник у письмовій заяві, вони не заперечувалися у письмових повідомленнях, надісланих через додаток «Вайбер» з телефонного номеру, який використовується [PERSON] . На обґрунтування своїх вимог заявником надано копії термінових заборонних приписів стосовно кривдника від 16.11.2021 серії АА № 251211 та від 25.01.2022 серії АА № 251331. Проте з даних документів неможливо встановити відносно кого виписані дані приписи та з яких підстав. Припис від 16.11.2021 серії АА № 251211 винесено більше, ніж рік тому. Припис від 25.01.2022 серії АА № 251331, як у ньому вказано, винесений у зв`язку із скоєнням домашнього економічного насильства близько трьох місяців тому. Обставини винесення термінових заборонних приписів захиснику невідомі, в судовому засіданні адвокат вказав, що, зі слів доньки заявниці [PERSON] , вони винесені відносно [PERSON] за вчинення домашнього насильства відносно заявниці. У заяві [PERSON] вказано, що термінові заборонні приписи винесені відносно [PERSON] та [PERSON] . Судом роз`яснювалося представнику заявника право клопотати про витребування інформації щодо винесення даних приписів, проте від заявлення клопотання захисник відмовився. До заяви також на підтвердження вимог долучено копію листа зворотнього зв`язку № 175917 від 03.10.2020 з КП «Полтавський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Полтавської обласної ради», в якому зазначено, що 03.10.2020 [PERSON] за адресою: [ADDRESS] отримала медичну допомогу, діагноз: забої м`яких тканих правого передпліччя. Проте з даного документу, який видано близько 1,5 року назад, неможливо встановити за яких обставин [PERSON] отримала вищевказані ушкодження. Також заявницею надано копію постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06.10.2020, згідно якої провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 173 КУпАП закрито у зв`язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 17.06.2020 близько 19 год. [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`ягніння, у громадському місці біля будинку 103 в садовому товаристві «Вікторія» висловлювалася нецензурною лайкою на [PERSON] , чим порушила громадський порядок і спокій громадян. Тобто, з вищевказаної постанови не вбачається, що [PERSON] застосувала будь-які дії насильницького характеру відносно заявниці. Від виклику та допиту у суді в якості свідка [PERSON] , яка, як вбачається із заяви, проживає разом із заявницею та заінтересованою особою в одній квартирі, представник заявниці [PERSON] адвокат Чупілко С.П. відмовився. Судом роз`яснювалися наслідки не доведення обставин, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналізуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що заявником [PERSON] не доведено, а матеріали справи не містять достатніх, достовірних та переконливих доказів того, що заінтересована особа [PERSON] є беззаперечним кривдником, а підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв`язку з відмовою у видачі обмежувального припису відсутні. Так, суду не надано належних та допустимих доказів вчинення [PERSON] психологічного, економічного чи фізичного насильства щодо [PERSON] , а самі лише твердження заявниці про те, що остання погрожує фізичною розправою, наносить тілесні ушкодження, вимагає кошти у неї та її доньки [PERSON] , суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони не підтверджуються доказами. Окрім цього,\~суду не\~надано будь-яких\~доказів щодо\~внесення хоча\~б одного\~випадку домашнього\~насильства до\~Єдиного державного\~реєстру випадків\~домашнього насильства,\~не доведенонаявність провадження (кримінального чи про адміністративне правопорушення) щодо особи, яка вчинила домашнє насильство. Щодо тверджень [PERSON] відносно того, що заява подавалася не її матір`ю [PERSON] , а її сестрою, то суд не бере ці твердження до уваги, оскільки захист інтересів [PERSON] в суді здійснює професійний адвокат на підставі доручення Кременчуцького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 63 від 14.02.2022 та довіреності від 01.03.2022,\~посвідченої виконуючою\~обов`язки директораКременчуцького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, з якої вбачається, що особа довірителя встановлена. Суд зазначає, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно заявника в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також ризиків настання насильства у майбутньому. [PERSON] не була визнана у встановленому законом порядку винуватою у вчиненні домашнього насильства. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису.

Outcome: dismissed