Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

10 грудня 2021 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] , у якій остання прохає шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 24 вересня 2015 року у виконавчому комітеті Орлицької сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 05 розірвати; після розірвання шлюбу її прізвище залишити « [PERSON] »; стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 908,00 гривень. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що 24 вересня 2015 року вони з відповідачем в виконавчому комітеті Орлицької сільської ради Кобеляцького району Полтавської області уклали зазначений шлюб актовий запис - № 05, від якого мають одну спільну дитину: доньку [PERSON] , дата народження: [INFO] , яка проживає з позивачкою і спору про її місце проживання немає. За твердженням позивачки, фактично їхня сім`я розпалася, шлюбні стосунки між ним та відповідачем припинені більше року, з того часу шлюбні відносини між ними припинено. Причиною розпаду сім`ї стало те, що вони з чоловіком мають різні за складом характери та діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач не бажає спільно піклуватися про побудову сімейних відносин. Це в свою чергу створювало дискомфорт у шлюбних відносинах, через що між ними виникали суперечки та непорозуміння з приводу потреби подальшого сімейного проживання. Позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, поновлювати шлюбні стосунки вона не збирається. Ухвалою від 22 лютого 2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 29 березня 2022 року. Ухвалою від 29 березня 2022 року судове засідання відкладено у зв`язку з неприбуттям сторін на 28 квітня 2022 року. У судове засідання 28 квітня 2022 року сторони не з`явилися. До суду надійшла письмова заява позивачки від 28.04.2022, відповідно до якої остання прохає розгляд справи проводити за її відсутності, прохає позов задовольнити, не заперечує проти заочного рішення суду. Відповідач про причини своєї неявки, суд не повідомляв, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений судовою повісткою від 20.04.2022. З огляду на зазначене, зважаючи на положення пункту 4 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України відповідач є належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку, визначеному частиною 4 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що з 24 вересня 2015 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Виконавчому комітеті Орлицької сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 05, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від цього шлюбу сторони мають одну дитину доньку: [PERSON] , яка народилася [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Відомостей про існування спору про поділ майна чи визначення місця проживання дітей позовна заява не містить. Розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки сторони мають малолітню дитину. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки в цьому конкретному випадку, це суперечило б інтересам щонайменше позивачки, яка не хоче продовжувати подружні стосунки з відповідачем та миритися категорично не бажає. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 Сімейного кодексу України). Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем категорично не бажає, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу є неможливим. Позивачка прохає залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції про сплату судового збору № 0.0.2372359065.1 від 10.12.2021 встановлено, що позивачкою при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок (а.с. 1). Враховуючи вищезазначене та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі на користь позивача у вказаному розмірі.

Outcome: approved