Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що з 2008 року по 2012 рік вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводився за вказівкою позивача. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить визнати відповідача батьком дитини [PERSON] , [INFO] , а також внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Крім того, позивач просить стягувати з відповідача в її користь кошти на утримання неповнолітньої доньки в сумі 4000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і продовжуючи до досягнення нею повноліття. Відповідач відзив на позов не подав. Позов обґрунтований і його слід задовольнити повністю. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої вказано [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області від 09 лютого 2009 року, актовий запис № 104. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 25 травня 2009 року, державна реєстрація народження дитини [PERSON] , [INFO] була проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою. Отже, підставою актового запису про народження дитини є заява її матері; запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно ч.4 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Верховний Суд в своїй постанові від 15.04.2021 у справі № 361/2653/15-ц вказав, що тлумачення норм статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України) . Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18, провадження № 61-16732св19 вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України». Позивач надала суду докази про походження дитини від відповідача: фотографії, які підтверджують сумісне проживання разом з позивачем, ведення спільного господарства, спільний відпочинок. Відповідач ці докази не спростував. Тому вимоги в частині визнання батьківства слід задовольнити. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не подав заперечень та доказів щодо запропонованого позивачем розміру аліментів. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved