Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить припинити дію, яка порушує її право розпоряджатися належним їй майном, шляхом зняття заборони, зареєстрованої 15.12.2006 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер №4227649 та стягнути з відповідача судові витрати. В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 23.09.1996 року позивач разом з [PERSON] придбали у відповідача 2/10 частини житлового будинку [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу посвідчений державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори та зареєстрований у Львівському МБТІ за №4860. 14.10.1996 року видано реєстраційне посвідчення на ім`я [PERSON] . Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 04.04.2000 року за позивачем визнано право власності на 1/10 частину будинку. Зазначене рішення зареєстроване у Львівському ОДКБТІтаЕО, внаслідок чого 25.05.2000 року [PERSON] отримала реєстраційне посвідчення. Стверджує, що на даний час вона позбавлена можливістю розпоряджатися належним їй майном, оскільки на будинок накладено заборону архівний запис, зареєстрований Першою львівською державною нотаріальною конторою на підставі договору застави від 17.08.1995 року, що порушує її права, як власника майна, а відтак, в зв`язку з наведеним просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 16.11.2021 року відкрито провадження в справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. /а.с.21-22/ Ухвалою суду від 17.11.2021 року витребувано докази за клопотанням позивача. /а.с.25/ Ухвалою суду від 01.02.2022 року Першу Львівську державну нотаріальну контору залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. /а.с.59-60/ В судовому засіданні позивач підтримала позов з наведених у ньому підстав, просила задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, однак його неявка не є перешкодою для розгляду справи по суті. Представник третьої особи Перша львівська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилася, подавши до суду письмову заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомила та не подала відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали позовної заяви, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України, \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбаченихзакономі загальними принципами міжнародного права.Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Судом встановлено, що 23.09.1996 року [PERSON] придбав у відповідача 2/10 частини житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується дублікатом договору купівлі-продажу квартири посвідченого державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори. /а.с.4/ Вказаний вище договір 14.10.1996 року зареєстрований у Львівському МБТІ за №4860 та видано реєстраційне посвідчення на ім`я [PERSON] /а.с.5/ Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 04.04.2000 року за позивачем визнано право власності на 1/10 частину будинку. /а.с.7-10/ Зазначене рішення зареєстроване у Львівському ОДКБТІтаЕО, внаслідок чого 25.05.2000 року [PERSON] отримала реєстраційне посвідчення на 1/10 частину будинку. /а.с.6/ Як убачається із витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 15.12.2006 року на будинок, співвласником якого є [PERSON] накладено заборону архівний запис, зареєстрований Першою львівською державною нотаріальною конторою на підставі договору застави від 17.08.1995 року. /а.с.11-12/ Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зі змісту ст.ст.317,319 ЦК України убачається, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Положеннями ст.391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Таким чином, позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження майна створює перешкоди в користуванні та розпорядженні таким. Запис про заборону на відчуження об`єктів нерухомого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порушує право позивача на розпорядження своїм майном. Разом з тим, при розгляді таких спорів суди повинні враховувати роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в Постанові Пленуму від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна». Так, пунктом 2 зазначеної вище Постанови Пленуму встановлено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав). Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек (частина 1статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно з абзацом 2 пункту 7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року № 1844/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.12.2012 року за №2102/22414, у разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав. З урахуванням викладеного вище, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає судовому захисту, а відтак, позов слід частково задоволити шляхом зняття заборони з частини належної позивачу 1/10 частки будинку, накладеної 15.12.2006 року Першою львівською державною нотаріальною конторою (№ 4227649). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: 90 грн 80 коп (908 100%; 908 х 10% = 90 грн 80 коп).

Outcome: approved