Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Прокурор звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнення у судовому засіданні 17 січня 2022 року, просив: - визнати незаконним та скасувати розпорядження Новоушицької районної державної адміністрації №513/08-р від 25 червня 2008 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок» в частині затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер: 6823380700:04:001:0171) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності на території Березівської сільської ради Новоушицького району; -визнати недійсним державний акт серії ЯЖ №188459 від 01 липня 2008 року, виданий [PERSON] на право власності на земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер: 6823380700:04:001:0171), що розташована на території Березівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області; - зобов`язати [PERSON] повернути у комунальну власність Новоушицької ОТГ земельну ділянку площею 2 га, (кадастровий номер: 6823380700:04:001:0171), що розташована на території Березівської сільської ради Новоушицького району (на даний час - Новоушицька ОТГ). В обґрунтування вимог посилається на те, що розпорядженням Новоушицької районної державної адміністрації від 29 травня 2008 року № 440/08-р відповідачу [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності на території Березівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області. Розпорядженням Новоушицької районної державної адміністрації від 25 червня 2008 року № 513/08-р затверджено проект землеустрою щодо відведення безоплатно у власність вказаної вище земельної ділянки [PERSON] та зазначено про видачу державного акта на право власності на земельну ділянку. На підставі вказаних розпоряджень [PERSON] отримав державний акт серії ЯЖ № 188459 від 01 липня 2008 року на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 6823380700:04:001:0171. Зазначає, що вказані вище розпорядження Новоушицької районної державної адміністрації прийняті з порушенням вимог ст.60, п.«а» ч.2 ст.61 ЗК України, ст.ст.84, 85, 88 ВК України, оскільки передана в приватну власність [PERSON] земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги Дністровського водосховища та відноситься до категорії земель водного фонду, тому надання її у приватну власність законодавством не передбачено. Крім того, враховуючи, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги Дністровського водосховища та відноситься до категорії земель водного фонду надання її для ведення особистого селянського господарства, без зміни у встановленому законом порядку її цільового призначення, є порушенням вимог земельного законодавства. Проект землеустрою розроблявся без зміни цільового призначення, що є порушенням ст.ст.20,21 ЗК України та має наслідком недійсність рішень органів державної влади та місцевого самоврядування. Згідно із ч. 4 ст. 122 ЗК України, чинної на час виникнення спірних правовідносин, розпорядником вказаної земельної ділянки була Хмельницька обласна державна адміністрація, відповідно Новоушицька районна державна адміністрація перевищила свої повноваження при розпорядженні землями водного фонду, а тому земельна ділянка підлягає поверненню у комунальну власність Новоушицької об`єднаної територіальної громади в порядку статті 1212 ЦК України, оскільки підстава набуття відпала та з 27 травня 2021 року повноваження власника земель усіх категорій, що розташовані за межами населених пунктів належать органам місцевого самоврядування. Вказує, що фактично спірне розпорядження видане Новоушицькою районною державною адміністрацією, однак у зв`язку із утворенням та ліквідацією районів, правонаступником прав та обов`язків останньої є Кам`янець-Подільська районна державна адміністрація, тому остання має відповідати за позовом. Звернення прокурора з позовом до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності передачі земельних ділянок у власність територіальної громади, а тому вважає, що спірне розпорядження є незаконним та підлягає скасуванню, державний акт підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка підлягає поверненню у комунальну власність. Представник відповідача Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації Н.Ващук направила до суду відзив на позов (арк.спр.124-129), в якому позов не визнала, вказавши, що позовна заява є необґрунтованою та безпідставною. Посилається на те, що Хмельницька обласна державна адміністрація на час прийняття оскаржуваного розпорядження голови Новоушицької районної державної адміністрації була розпорядником даної категорії земель і не вбачала в прийнятті розпорядження порушення норм законодавства України, яке діяло на час прийняття вказаного розпорядження та не вимагала будь-яких підтверджуючих документів, на підставі яких приймались розпорядження голови райдержадміністрації. Крім того проект спірного розпорядження до моменту його підписання проходив погодження у всіх компетентних установах, про що свідчать відповідні висновки про погодження проекту землеустрою. Новоушицька районна державна адміністрація передала у власність [PERSON] новостворену земельну ділянку, сформовану із земель, які знаходились в адміністративних межах Березівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області на підставі розробленого та погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок і позитивного висновку державної експертизи цього проекту. Відтак, передача у приватну власність земельної ділянки відбулась за процедурою та в порядку визначеному законом. Крім того відповідно до розділу 4.2 Регламентів Хмельницької обласної державної адміністрації, затверджених розпорядженнями голови Хмельницької обласної державної адміністрації від 19 липня 2007 року № 235/2007-р, від 23 листопада 2007 року № 383/2007-р облдержадміністрація здійснювала контроль за діяльністю місцевих органів виконавчої влади шляхом аналізу виданих ними актів, оскільки копії усіх виданих розпоряджень у письмовому та електронному вигляді надсилались до облдержадміністрацій, де піддавались перевірці юридичним відділом апарату. Тому Хмельницька обласна державна адміністрація могла та мала можливість довідатись про прийняття Новоушицькою районною державною адміністрацією спірного розпорядження ще у 2008 році. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористався. Представник Басейнового управління водних ресурсів річок Прут та Сірет на виконання вимог ухвали щодо надання висновку, направив до суду пояснення щодо позову, в якому вказав про обґрунтованість позовних вимог. Зазначив, що річка Дністер належить до великих річок, тому розмір прибережної захисної смуги складає 100 метрів відповідно до вимог статті 60 ЗК України. Спірна земельна ділянка з кадастровим номером: 6823380700:04:001:0171 за результатами співставлення наявної в управлінні проектної документації водоохоронної зони Дністровського водосховища (робочий проект водоохоронної зони лівого берега водосховища Дністровської ГЕС на території колгоспу ім. Жданова Новоушицького району Хмельницької області) з даними публічної кадастрової карти України знаходиться орієнтовно на відстані 77 метрів від урізу води Дністровського водосховища. Нормальний підпірний рівень Дністровського водосховища становить 121 мБс, який вважається внутрішньою межею прибережної захисної смуги Дністровського водосховища (арк.спр.151-153). Інших заяв по суті справи до суду не надходило. Прокурор Мазур А.М. у вступному слові позов підтримала з підстав, викладених у ньому. Представник Новоушицької селищної ради Хмельницької ради Олійник А.А. направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені прокурором вимоги підтримав у повному обсязі (арк. спр. 135). Відповідач Кам`янець-Подільська районна державна адміністрація у відзиві на позов просив проводити розгляд справи без участі представника (арк.спр.125). Відповідач [PERSON] у судове засідання 21 квітня 2022 року не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, жодних клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направив. Відповідно до частини третьої статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. При вирішенні питання про можливість розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] суд врахував, що провадження у даній справі відкрито 30 вересня 2021 року. Копію ухвали, позовної заяви з додатками документів відповідач [PERSON] отримав 22 листопада 2021 року (арк.спр.123). Копію ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду від 14 грудня 2021 року відповідач [PERSON] також отримав (арк.спр.137). Відповідач [PERSON] отримав судові повістки про необхідність явки в судові засідання, призначені на 03 лютого 2022 року та 21 квітня 2022 року. З часу перебування справи у провадженні суду відповідач [PERSON] не направив до суду жодного клопотання, заяви, відзиву на позов, не цікавився справою, хоча останньому було достовірно відомо про розгляд справи судом. Європейський суд у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Викладені обставини та норми ч. 3 ст. 223 ЦПК України, на переконання суду, свідчать про наявність підстав для розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] . Процесуальні дії у справі 30 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. 30 вересня 2021 року задоволено заяву виконувача обов`язків керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури про забезпечення позову. 28 жовтня 2021 року, 15 листопада 2021 року підготовче засідання відкладено у зв`язку із неявкою відповідачів у судові засідання та відсутністю даних про їх належне повідомлення про час і місце розгляду справи, оскільки судом не здійснювалась відправка поштової кореспонденції у зв`язку із відсутністю асигнувань на оплату таких послуг. 14 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті, залучено до участі у справі для подання висновку на виконання своїх повноважень Басейнове управління водних ресурсів річок Прут та Сірет Державного агентства водних ресурсів України. 17 січня 2022 року клопотання прокурора задоволено, у судовому засіданні оголошено перерву. 03 лютого 2022 року розгляд справи відкладено на іншу дату зв`язку із неявкою у судове засідання усіх учасників справи. 22 лютого 2022 року розгляд справи відкладено на іншу дату у зв`язку із неявкою у судове засідання відповідача [PERSON] та відсутністю даних про його повідомлення про час і місце розгляду справи. 17 березня 2022 року розгляд справи відкладено на іншу дату у зв`язку із неявкою у судове засідання усіх учасників справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом Розпорядженням Новоушицької районної державної адміністрації № 440/08-р від 29 травня 2008 року «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок» надано дозвіл, у тому числі, [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га із земель державної власності на території Березівської сільської ради, про що свідчить копія розпорядження (арк. спр. 20,21). На підставі зазначеного розпорядження за заявою [PERSON] приватним підприємством «Наша - справа» виготовлено проект землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність (арк. спр. 65-94). Розпорядженням Новоушицької районної державної адміністрації №513/08-р від 25 червня 2008 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок» затверджено, в тому числі, проєкт землеустрою щодо відведення безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2,00 га із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Березівської сільської ради. Передано безоплатно у власність [PERSON] зазначену вище земельну ділянку, що підтверджується копією розпорядження (арк.спр.22-23). 01 липня 2008 року [PERSON] видано державний акт серії ЯЖ №188459 на право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер: 6823380700:04:001:0171). Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01087580213 (арк. спр. 26). Розпорядженням Новоушицької районної державної адміністрації №327/2013-р від 21 жовтня 2013 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни функціонального використання земельної ділянки» затверджено проект землеустрою щодо зміни функціонального використання земельної ділянки наданої у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в індивідуальне садівництво без зміни основного цільового призначення категорії земель, кадастровий номер: 6823380700:04:001:0171, загальною площею 2 га, що розташована на території Березівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області (арк.спр.174). На підставі зазначеного вище розпорядження державний реєстратор прийняв 18 грудня 2013 року рішення (індексний номер 9347517) про державну реєстрацію прав (а.с.33-34). Нормативно грошова оцінка зазначеної вище земельної ділянки з кадастровим номером: 6823380700:04:001:0171 становить 7 262 грн 22 коп. (арк. спр. 25). Водночас ринкова вартість 1 га земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Хмельницької області (за межами населених пунктів) становить 72 000 грн (арк.спр.37). Відповідно до план-схеми розташування спірної земельної ділянки, підготовленої сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] , при співставленні та накладенні спірної земельної ділянки з даними публічної кадастрової карти України земельна ділянка частково знаходиться в межах 100-метрової прибережної захисної смуги Дністровського водосховища (арк. спр. 29-32). Згідно із довідкою, виданою Басейновим управлінням водних ресурсів річок Прут та Сірет від 01 липня 2021 року, в результаті співставлення проектної документації водоохоронної зони Дністровського водосховища з даними публічної кадастрової карти України, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером: 6823380700:04:001:0171 знаходиться в межах прибережної смуги Дністровського водосховища (арк. спр.27-28). Такі ж обставини викладені у письмових поясненнях Басейнового управління водних ресурсів річок Прут та Сірет (арк.спр.151-153). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Положеннями статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Звертаючись до суду із позовом в інтересах держави, а саме Новоушицької селищної ради Хмельницької області, прокурор посилався на те, що оскільки порушення інтересів територіальної громади відбулось внаслідок незаконних дій державного органу Новоушицької районної державної адміністрації, правонаступником прав та обов`язків якого є відповідач - Кам`янець-Подільська районна державна адміністрації, позов пред`являється прокурором в інтересах держави, з огляду на суспільну потребу при вирішенні важливого соціально значущого питання - безоплатної передачі у власність громадянам земель водного фонду. Крім того інтереси держави до цього часу залишаються не захищеними у зв`язку із не зверненням Новоушицькою селищною радою Хмельницької області до суду за захистом своїх прав. Таким чином, пред`явлення прокурором позову в інтересах держави, на думку суду, відповідає вимогам законодавства та висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого в постанові від 26 червня 2019 року в справі №587/430/16-ц. При наданні правової оцінки доведеності заявлених прокурором позовних вимог, суд виходить з такого. Згідно із приписами статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК) громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частинами 6, 7, 8, 9, 10 статті 118 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Згідно з п. «д» ч.4 ст.84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. В силу вимог статті 4 ВК України до земель водного фонду належать землі зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водоймами, болотами, а також островами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. Відповідно до статті 60 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше як 3 гектара - 25 метрів; б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектара - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво (ч. 1, п. «а» ч. 2 ст. 61 ЗК України). Аналогічні положення містяться у статтях 88, 89 ВК України. Таким чином, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється окремий порядок надання й використання. Частинами сьомою, восьмою статті 88 ВК України, частиною третьою статті 60 ЗК України передбачено, що розміри і межі природоохоронних зон встановлюються за окремими проектами землеустрою. Згідно з положеннями статтей 1, 20, 50, 54 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою це сукупність нормативно-правових, економічних, технічних документів щодо обґрунтування заходів із використання та охорони земель, яким встановлюються межі об`єктів землеустрою. Відповідно до пункту 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 05 листопада 2004 року № 434, чинного на час передачі у власність земельної ділянки, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року № 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», з урахуванням конкретної ситуації. Порядок та умови виготовлення проектів землеустрою, в тому числі й щодо прибережних смуг, визначаються статтями 50, 54 Закону України «Про землеустрій». Таким чином, землі, зайняті поверхневими водами, природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об`єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється спеціальний порядок надання й використання. Отже, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони, визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим. Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (стаття 60 ЗК України, стаття 88 ВК України). Відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених ст.88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення. Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у ст.59 ЗК України, суперечить нормам статей 83, 84 цього Кодексу. Як вбачається з наявної у матеріалах справи план-схеми розташування спірної земельної ділянки (арк.спр.30), остання частково знаходиться в межах 100-метрової прибережної захисної смуги, що також підтверджується довідкою, виданою Басейновим управлінням водних ресурсів річок Прут та Сірет від 02 липня 2021 року (арк. спр.27), з якої видно, що в результаті співставлення проектної документації водоохоронної зони Дністровського водосховища з даними публічної кадастрової карти України, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером: 6823380700:04:001:0171 знаходиться в межах прибережної смуги Дністровського водосховища. Земельна ділянка є цілісним об`єктом нерухомого майна у розмірі, конфігурації та площі, а тому розташування її у межах прибережної захисної смуги суперечить вимогам закону незалежно від того, повністю чи частина її розташована з порушенням його вимог. Відповідачі на спростування зазначених відомостей належних і допустимих доказів не надали. Отже, Новоушицька районна державна адміністрація передала у власність [PERSON] земельну ділянку водного фонду, на яку розповсюджується обмеження щодо передачі її у приватну власність. Пунктом 12 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці другому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Відповідно до частини третьої статті 122 ЗК України (чинної на момент прийняття оскаржуваних розпоряджень) районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: сільськогосподарського використання, ведення водного господарства та будівництва об`єктів пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо). Враховуючи, що спірна земельна ділянка, розпорядником якої, на час виникнення спірних правовідносин, була Хмельницька обласна державна адміністрація, відноситься до категорії земель водного фонду і її цільове призначення у встановленому законом порядку не змінювалось, тому Новоушицька районна державна адміністрація незаконно передала її у власність [PERSON] , як землю сільськогосподарського призначення. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України). У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України). З огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, суд вважає, що передача земельної ділянки у власність [PERSON] відбулася з порушенням норм ЗК України та ВК України, а тому відповідне спірне розпорядження Новоушицької РДА є незаконним. Водночас відповідно до ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом та виникає з моменту державної реєстрації цього права. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Оскільки набуття відповідачем [PERSON] у власність спірної земельної ділянки відбулося з порушенням вимог закону, тому наявні правові підстави для визнання недійсним державного акта серії ЯЖ№188459 від 01 липня 2008 року. Подальша зміна функціонального використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель та проведення державної реєстрації таких змін, не впливає на висновок суду щодо неправомірності набуття у власність відповідачем [PERSON] спірної земельної ділянки. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (абзац п`ятий пункту 143 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18)). Крім того, заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього Кодексу (такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц (провадження № 14-95цс18)). Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідач [PERSON] мав можливість співвіднести близькість земельної ділянки до р. Дністер із чіткими законодавчими заборонами на можливість бути її власником, що ставить під сумнів добросовісність набуття такої у власність [PERSON] . З огляду на встановлені судом обставини справи, які підтвердженні належними, допустимими та достатніми доказами, суд вважає що прокурор довів незаконність передачі Новоушицькою районною державною адміністрацією земельної ділянки водного фонду у власність [PERSON] , відповідно спірне розпорядження адміністрації суперечить вимогам закону, що є підставою для його скасування та відповідно для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Суд не надає оцінку доводам відповідача Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації у відзиві на те, що Хмельницькій обласній державній адміністрації було відомо про порушення прав та інтересів держави ще у 2008 році, оскільки відсутня заява відповідача про застосування позовної давності, подання якої передбачено ч. 3 ст. 367 ЦК України. Пунктом 24 Перехідних положень ЗК України установлено, що з дня набрання чинності цим пунктом, а саме з 27 травня 2021 року землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім випадків визначених цим пунктом. Таким чином [PERSON] зобов`язаний повернути земельну ділянку у комунальну власність Новоушицької селищної ради Хмельницької області. Відтак позивачем обрано належний спосіб захисту інтересів держави, який відповідає вимогам статті 16 ЦК України та є ефективним. Виходячи з основних критеріїв дотримання вимог cтатті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у вказаній справі, суд констатує, що таке втручання до майна відповідача [PERSON] є законним в контексті положень національного законодавства; переслідує «суспільний, публічний» інтерес, при цьому буде дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та приватними інтересами відповідача [PERSON] . Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню понесені прокурором судові витрати у виді судового збору в сумі 6 810 грн, з кожного відповідача по 3 405 грн на користь прокуратури Хмельницької області.

Outcome: approved