Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що до 04.09.2020 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У шлюбі виховували сина [PERSON] , [INFO] , якого відповідач усиновив відповідно до рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16.01.2019 року. Після розірвання шлюбу відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина та припинив спілкування з ним. Ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами дитини, здоров`ям, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина. Матеріальної допомоги на його утримання не надає. Всі питання щодо виховання сина вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Позивачка звернулась до органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради з заявою про надання висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Висновком органу опіки та піклування Нетішинської міської ради від 21.10.2021 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка вважає, що вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, хоча має таку можливість, але не вчиняє відповідних дій, тому позбавлення його батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. На підставі наведеного позивачка просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20.01.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивачка [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна нотаріально посвідчена заява [PERSON] від 28.08.2021 року, в якій останній не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Карназей А.І. зазначила, що підтримує позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно Нетішинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 20.03.2019 року. З акту обстеження житлово-побутових умов дитини від 29.09.2021 року вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає по [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] . Зі слів матері батько з вересня 2020 року вихованням дитини не займається, не цікавиться його здоров`ям, не сплачує аліменти та не надає жодної матеріальної допомоги, а також сам проявив ініціативу щодо позбавлення його батьківських прав. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради №12/11-02-03/21 від 21.10.2021 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки батько свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, хоча має реальну можливість їх виконувати, але не вчиняє відповідних дій. Згідно заяви посвідченої приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Івтушком В.М. від 28.08.2021, зареєстрованої в реєстрі за №618, [PERSON] не заперечив проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] . Згідно з ч. 2, 3, 5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Викладене свідчить про відсутність будь-яких поважних причин, які б перешкоджали вихованню дитини відповідачем, про його свідоме ухилення від виконання своїх обов`язків та про необхідність позбавити його батьківських прав в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] . При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та враховує положення ч.1 ст.142 ЦПК України, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з викладеним, поверненню позивачці з державного бюджету підлягають 496,20 гривень судового збору. Решта 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовом, що становить 496,20 гривень, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі ст.ст. 150, 164-166 СК України,

Outcome: approved