Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

18.02.2022 [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , [INFO] . Останнім місцем реєстрації та проживання матері було [ADDRESS] . На день її смерті, з нею був зареєстрований син - [PERSON] . Вказувала, що після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з належними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно де б воно не було і з чого б не складалось, заповіла позивачу. Зазначала, що спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом є її дочка [PERSON] . Спадкоємцем першої черги за законом є син [PERSON] , який на момент смерті проживав разом із спадкодавцем, але до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини не подавав та на спадщину не претендує. [PERSON] не було відомо про те, що на її ім`я спадкодавцем було складено заповіт. У лютому 2022 року [PERSON] , переглядаючи документи матері, дізнався про наявність заповіту, та повідомив про це позивачеві. Для оформлення своїх спадкових прав 16.02.2022, позивач звернулася з заявою до нотаріуса, який зареєстрував спадкову справу №69149085 після смерті [PERSON] та 16.02.2022 виніс постанову №18/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначено, що нею не доведено факт прийняття спадщини, і з моменту відкриття спадщини до часу подання заяви про прийняття спадщини минуло більше ніж 6 місяців. Вважає, що пропустила строк на подання заяви на прийняття спадщини з поважної причини, оскільки їй не було відомо про наявність заповіту після смерті матері [PERSON] . У зв`язку з цим, просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити, причини пропуску строку прийняття спадщини визнати поважними. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Додатково пояснив, що заповіт на ім`я позивача після смерті матері знайшов він, коли переглядав документи за місцем проживання матері. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Під час допиту в якості свідка пояснила, що інших спадкоємців, крім учасників справи у спадкодавця не було. Про наявність заповіту на ім`я позивача їй стало відомо в лютому 2022 року від [PERSON] . Заслухавши учасників, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що позивач народилась [INFO] , при народженні отримала прізвище [PERSON] . Її батьками вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу 30.07.2000. Вказані факти підтверджуються даними таких документів: свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.01.1982, виданого Войнашівською сільською радою Барського району; свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 30.07.2000, виданого виконкомом Митківської сільської ради, Барського району Вінницької області. Третя особа [PERSON] народилась [INFO] (прізвище при народженні [PERSON] ), та є донькою померлої [PERSON] . Зазначене підтверджується даними свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 10.07.1984, виданого Войнашівською сільською радою Барського району, і свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 13.09.2004, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області. [PERSON] , [INFO] (попереднє прізвище [PERSON] ), померла [INFO] в селі Затоки Барського району Вінницької області. На день смерті вона постійно проживала та була зареєстрована в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , який належав їй на праві власності. На день смерті за адресою її проживання був зареєстрований [PERSON] . Зазначене підтверджується даними таких документів: свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого Войнашівською сільською радою Барського району 01.03.1986; свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.06.2021, виданого Барським відділом ДРАЦС у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький); довідки Войнашівського старостинського округу Барської міської ради № 72 від 02.02.2022, яка видана на підставі даних погосподарської книги №5; свідоцтва №40 про право власності на житловий будинок з належними будівлями та спорудами, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Войнашівської сільської ради №108 від 30.05.2005. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, за яким зробила розпорядження: усе своє майно (рухоме і нерухоме), де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, заповіла [PERSON] . Вказане підтверджується даними заповіту, посвідченого секретарем Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області 31.05.2019, та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №68550164 від 16.02.2022. [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку на подачу заяви про прийняття спадщини. Вказані факти підтверджуються: заявою [PERSON] приватному нотаріусу Жмеринського районного нотаріального округу Мельнику О. М. №99 від 16.02.2022; витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №68550191 від 16.02.2022; постановою приватного нотаріуса Жмеринського районного нотаріального округу Мельника О. М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №18/02-31 від 16.02.2022. Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з\~нормами статті\~1223\~Цивільного кодексу\~України (далі\~ ЦК\~України)\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього\~Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування (частина 1, 2 статті 1235 ЦК України). Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Водночас, її мати особисто за життя розпорядився своїм майном на випадок своєї смерті, призначивши своїм спадкоємцем дочку [PERSON] . За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини закінчився 01.12.2021. Позивач звернулася до суду 18.02.2022, тобто через два з половиною місяці після закінчення строку на прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові 26 липня 2021 року у справі N 405/7058/19, від 23 серпня 2017 року у справі N 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі N 643/3049/16-ц (провадження N 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі N 750/262/20 (провадження N 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі N 145/148/20 (провадження N 61-16153св20). Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Аналогічні правові\~висновки викладені\~у постанові\~Верховного Суду\~від 17.10.2018\~у справі\~№ 681/203/17-ц. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі N 405/7058/19, від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі N 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі N 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі N 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Зважаючи на те, що позивач не знала про наявність заповіту, що було підтверджено в судовому засіданні іншими учасниками розгляду, та після того, як дізналась про нього, відразу звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто проявляла інтерес до спадкового майна, однак зазначені нею життєві обставини щодо необізнаності усіх спадкоємців із наявністю заповіту, позбавили її можливості звернутись із заявою до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк. З огляду на зазначене, суд вважає, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. Відтак, за встановлених обставин цієї справи позбавлення позивача права на отримання спадкового майна, яке заповіла їй мати за життя у встановленому законом порядку, суперечитиме фундаментальному принципу спадкового права і становитиме непропорційне втручання у її право власності, оскільки судом не встановлено жодної нагальної суспільної потреби для позбавлення позивача права власності на спадкове майно. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити і визначити позивачу додатковий строк 3 (три) місяці з дня набрання законної сили рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері.

Outcome: approved