Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

27 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що в період з 03 жовтня 1999 року по 11 листопада 2019 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період перебування у шлюбі сторонами придбано у власність вантажний автомобіль марки «DAF 95 XF 430», реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , 1998 року випуску, та спеціалізований напівпричіп-самоскид марки «BENALU TF34C-1», реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , 1987 року випуску. Після розірвання шлюбу сторони не дійшли згоди щодо розподілу спільного майна. Оскільки майно ними було придбано в період шлюбу, то належить їм на праві спільної сумісної власності. За позовом позивач просить здійснити поділ майна, набутого подружжям за час шлюбу, що є об`єктом права спільної сумісної власності, виділити транспортні засоби в особисту приватну власність відповідачу та стягнути з відповідача компенсацію вартості належної їй 1/2 частки майна в розмірі 182500 гривень. Крім того, стягнути з відповідача судові витрати та витрати, пов`язані із оцінкою транспортних засобів. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в справі та призначено справу до судового розгляду на 12 січня 2020 року. 11 січня 2021 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача [PERSON] на позовну заяву, у якому просив відмовити в позові в повному обсязі. Зазначив, що у 2018 році вантажний автомобіль марки «DAF 95 XF 430», реєстраційний номер [NUMBER] , був проданий для [PERSON] , а спеціалізований напівпричіп-самоскид марки «BENALU TF34C-1», реєстраційний номер [NUMBER] , 15 травня 2017 року був зданий на металобрухт, виручені кошти були поділені порівну між подружжям. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 січня 2021 року задоволено клопотання представника позивача Спеціального С.П. та ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 15 лютого 2021 року. 15 лютого 2021 року представник позивача [PERSON] подав до суду позовну заяву про збільшення позовних вимог та відповідь на відзив, зазначивши, що в первісному позові позивач помилково вказала не той напівпричіп, замість спеціалізованого напівпричіпа-контейнеровоза марки «BULTHUIS TATA-02», реєстраційний номер [NUMBER] . Крім того, зазначив, що вантажний автомобіль марки «DAF 95 XF 430», реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 176000 гривень, та спеціалізований напівпричіп-контейнеровоз марки «BULTHUIS TATA-02», реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 401500 гривень, відповідач відчужив без згоди позивача. Про продаж транспортних засобів позивач взагалі нічого не знала. Тому, просить відшкодувати 1/2 частину вартості вищевказаних транспортних засобів та стягнути з відповідача судові витрати, і витрати, пов`язані із оцінкою транспортних засобів. 09 березня 2021 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача [PERSON] на позовну заяву про збільшення позовних вимог, в якому представник зазначив, що оцінка спеціалізованого напівпричіпа-контейнеровоза марки «BULTHUIS TATA-02», реєстраційний номер [NUMBER] , є нереальною та суперечить іншим доказам, таким як вантажно-митна декларація №ВМД 400050000/2017/001642 від 10 лютого 2017 року та договір купівлі-продажу №2017/04/15 ТОВ «Вест Імпорт», згідно яких внесена вартість вказаного ТЗ до ЄДРТЗ становила 78000 гривень. Просив відмовити в позові в повному обсязі. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2021 року за клопотанням представника позивача Спеціального С.П. по справі призначено судову-почеркознавчу експертизу та зупинено провадження по справі. Ухвалою Шепетівського міськрайнного суду Хмельницької області від 04 листопада 2021 року провадження у справі поновлено в зв`язку з надходження до суду висновку експерта та судове засідання у справі призначено на 18 листопада 2021 року. Ухвалою Шепетівського міськрайнного суду Хмельницької області від 09 грудня 2021 року справу призначено до судового розгляду по суті на 14 грудня 2021 року. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовільнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що транспортні засоби продавалися з відома [PERSON] , кошти отримані з продажу автомобіля та причіпу витрачалися на сімейні потреби. Також зазначив, що автомобіль придбав за кошти, з врахуванням 6000 доларів США, які отримав від продажу спадщини, яка відкрилася після смерті матері. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував щодо їх задоволення. Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивача [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, підтвердили той факт, що у власності подружжя перебували такі транспортні засоби як вантажний автомобіль марки «DAF 95 XF 430», та спеціалізований напівпричіп-контейнеровоз марки «BULTHUIS TATA-02», а також те, що [PERSON] перереєстрував їх на [PERSON] . Вказали, що про це їм повідомив сам відповідач. Допитаний в судовому засіданні свідок зі сторони відповідача [PERSON] , яка є рідною сестрою відповідача, показала, що частину коштів від продажу спадкового майна, що залишилося після смерті їхньої матері у 2012 році, вона передала брату, а саме 6000 доларів США. На які потреби блуи використані дані кошти вона не знає. Допитаний в судовому засіданні свідок зі сторони відповідача [PERSON] показав, що при купівлі-продажі та перереєстрації спірних транспортних засобів [PERSON] була присутня, транспортні засоби були в непридатному стані, на їх ремонт він витратив власні кошти: на «DAF 95 XF 430» - 233200 грн., на спеціалізований напівпричіп-контейнеровоз марки «BULTHUIS TATA-02» - 238400 грн. Допитаний в судовому засіданні свідок зі сторони відповідача [PERSON] також заперечував той факт, що позивач не була обізнана про продаж транспортних засобів, які перебували у власності подружжя. В судовому засіданні 19 квітня 2022 року представник відповідача [PERSON] відмовився від допиту свідка [PERSON] . Вислухавши пояснення позивача, її представника та представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається запогодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя'). Судом встановлено, що 03 жовтня 1999 року виконавчим комітетом Плесенської сільської ради Шепетівського району було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №8. Згідно рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 листопада 2019 року, яке набрало законної сили 19 грудня 2019 року, шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу подружжя мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією паспорта № [NUMBER] від 22 листопада 2016 року та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 лютого 2011 року. Сторони зареєстровані по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради від 14 липня 2020 року. За час перебування у шлюбі сторони придбали: вантажний автомобіль марки «DAF 95 XF 430», реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , 1998 року випуску, право власності на який зареєстровано за позивачем згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , вартістю 176000 гривень, що підтверджується висновком експерта про оцінку транспортного засобу №20/07/2 від 20 липня 2020 року, та спеціалізований напівпричіп-контейнеровоз марки «BULTHUIS TATA-02», реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , 2003 року випуску, право власності на який зареєстровано за відповідачем згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , вартістю 401500 гривень, що підтверджується висновком експерта про оцінку транспортного засобу №3/02/1 від 03 лютого 2021 року. 25 липня 2018 року відповідач без згоди позивача продав вищевказані транспортні засоби, що позивач підтвердила в судовому засіданні. Так, 25 липня 2018 року було укладено договір комісії №010724 між ТОВ «БІМЕР» в особі [PERSON] та [PERSON] щодо продажу вантажного автомобіля марки «DAF 95 XF 430», реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , 1998 року випуску, за 10000 гривень. В цей же деньбуло укладено ще один договір комісії №010725 між ТОВ «БІМЕР» в особі [PERSON] та [PERSON] щодо продажу спеціалізованого напівпричіпу-контейнеровозу марки «BULTHUIS TATA-02», реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , 2003 року випуску, за 9000 гривень. В свою чергу, ТОВ «БІМЕР», як суб`єкт господарювання, що здійснює оптову та роздрібну торгівлю траснпортними засобами, в особі [PERSON] на підставі зазначених вище договорів комісії продав вантажний автомобіль марки «DAF 95 XF 430», реєстраційний номер [NUMBER] , та спеціалізований напівпричіп-контейнеровоз марки «BULTHUIS TATA-02», реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , 2003 року випуску, [PERSON] , про що 25 липня 2018 року було укладено договори купівлі-продажу транспортних засобів №6329/18/010724 та №6329/18/010725 відповідно. В подальшому, договори комісії №010724 та №010725 від 25 липня 2018 року та договори купівлі-продажу №6329/18/010724 та №6329/18/010725 було анульовано. Той факт, що відчуження спірного майна було приховано відповідачем, підтверджується й висновком експерта від 02 листопада 2021 року №1669/1670/21-26 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи. Згідно висновку експерта, підпис від імені [PERSON] в графі «Комітент» договору комісії №010724 від 25 липня 2018 року, укладений між ТОВ «БІМЕР» в особі [PERSON] та [PERSON] ймовірно виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Отже, судом встановлено, що майно, набуте [PERSON] та [PERSON] за час перебування у шлюбі, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності. Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбаний сторонами під час шлюбу вантажний автомобіль марки «DAF 95 XF 430», реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , 1998 року випуску, вартістю 176000 гривень, та спеціалізований напівпричіп-контейнеровоз марки «BULTHUIS TATA-02», реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , 2003 року випуску, вартістю 401500 гривень є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу шляхом стягнення з відповідача грошової компенсації ринкової вартості 1/2 частини транспортних засобів, що 88000 гривень та 200750 гривень відповідно. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається яка на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5,6 ст.81 ЦПК України) Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд не бере до уваги покази [PERSON] , яка є рідною сестрою відповідача, про те, що частину коштів від продажу спадкового майна, що залишилося після смерті їхньої матері у 2012 році, вона передала брату, а саме 6000 доларів США, оскільки доказів стосовно отримання таких коштів відповідач суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що спірні транспортні засоби були придбані сторонами під час перебування у шлюбі і за спільні кошти. Крім того, суд не бере до уваги покази свідка [PERSON] на стороні відповідача, що при купівлі-продажі та перереєстрації спірних транспортних засобів була присутня [PERSON] , оскільки такі не відповідають дійсності. Також, суд не бере до уваги покази свідка, що на ремонт транспортних засобів він витратив власні кошти: на ремонт автомобіля марки «DAF 95 XF 430» - 233200 грн., а на ремонт спеціалізованого напівпричіпу-контейнеровозу марки «BULTHUIS TATA-02» - 238400 грн., оскільки доказів про ремонт та придбання запчастин, акти прийому-передачі виконаних робіт суду не надав. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, показання свідків зі сторони відповідача, як докази на підтвердження викладених обставин не відповідають вимогам щодо їх допустимості. Такі показання свідків щодо складу майна, яке знаходилося у володінні, користуванні і розпорядженні подружжя можуть враховуватися судом лише в сукупності з іншими належними та допустимими доказами про придбання сторонами майна. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів придбання спірних автомобілів за свої особисті кошти суду не надано. Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про поділ майна, набутого подружжям за час шлюбу, що є об`єктом права спільної сумісної власності, виділити транспортні засоби в особисту приватну власність відповідачу та стягнути з відповідача компенсацію вартості належної їй 1/2 частки майна. У випадку коли встановлено, що один з подружжя здійснив відчуження спільного майна проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби, таке майно враховується при поділі. Зазначена правова позиція висловлена у постановах ВС/КЦС від 21 березня 2018 року (справа № 726/2165/15-ц), від 30 січня 2019 року (справа №444/848/16-ц). Верховний Суд у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 січня 2019 року у справі №643/4589/15-ц зробив висновок про те, що позивач управі вимагати стягнення з відповідача 1/2 частини коштів, які були отримані в результаті відчуження автомобіля, набутого подружжям за час шлюбу, без згоди іншого співвласника. Суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] за час перебування у шлюбі придбали вантажний автомобіль марки «DAF 95 XF 430», реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , 1998 року випуску, вартістю 176000 гривень, та спеціалізований напівпричіп-контейнеровоз марки «BULTHUIS TATA-02», реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , 2003 року випуску, вартістю 401500 гривень. Проте, [PERSON] продав вищезазначені транспортні засоби без згоди позивача, тому остання має право на відшкодування їй 1/2 частки їх вартості, тобто 1/2 частини вартості вантажного автомобіля марки «DAF 95 XF 430», реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , 1998 року випуску, в розмірі 88 000 гривень, та 1/2 частини вартості спеціалізованого напівпричіпа-контейнеровоза марки «BULTHUIS TATA-02», реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , 2003 року випуску, в розмірі 200 750 гривень, а всього 288 750 (двісті вісімдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений за подання до суду позовної заяви в розмірі 2887 гривень 50 копійок, а також витрати за оцінку автопричіпа в розмірі 800 гривень 00 копійок, на загальну суму 3687 гривень 50 копійок. Що стосується витрат, пов`язаних із проведенням судово-почеркознавчої експертизи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу таких витрат, оскільки замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою фізичної особи - підприємця [PERSON] , яка не є стороною у цивільному процесі. На підставі наведеного, ст. ст. 3, 21, 36, 60, 61, 63, 69, 71, 74 СК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України,

Outcome: approved