Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

20.12.2021 [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом з позовними вимогами: визнати протиправним та скасувати наказ Будинку дитячої та юнацької творчості «Дивоцвіт» Бориспільської міської ради Київської області №88-к від 22.11.2021 року «Про відсторонення від роботи [PERSON] », стягнути з Будинку дитячої та юнацької творчості «Дивоцвіт» Бориспільської міської ради Київської області середній заробіток за час відсторонення від роботи з 22 листопада 2021 року до дня ухвалення рішення з розрахунку розміру середньоденної заробітної плати 773,17 грн. за кожен день вимушеного прогулу, стягнути з відповідача понесення судові витрати (а.с.2-13). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. З 08.09.2003 вона працює в Будинку дитячої та юнацької творчості та на підставі наказу від 28.08.2014 року № 53-к її було призначено на посаду заступника директора з навчальної роботи Будинку дитячої та юнацької творчості, який з 13.12.2016 року перейменовано у Будинок дитячої та юнацької творчості «Дивоцвіт» Бориспільської міської ради Київської області. Також вказує, що повідомленням директора Будинку дитячої та юнацької творчості «Дивоцвіт» Бориспільської міської ради Київської області Н. Тименко від 15.11.2021 р. № 138 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти СОVID-19» її було повідомлено про те, що з 15 листопада 2021 року на період дії карантину, встановленого КМУ, щеплення від СОVID -19 обов`язкове для працівників закладів освіти. Цим повідомленням визначено строк надання документу, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення від СОVID-19 до 05 листопада 2021 року, а також поінформовано, у разі неподання одного із вказаних у повідомленні документів, то її 15 листопада 2021 року її відсторонять від роботи без збереження заробітної плати на підставі статті 46 КЗпП та статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 № 1645-ІІІ, при цьому період відсторонення від роботи без збереження заробітної плати не увійде до страхового стажу для пенсії та оплати тимчасової непрацездатності, а також до стажу, що надає право на щорічну відпустку. 22 листопада 2021 року директором Будинку дитячої та юнацької творчості «Дивоцвіт» Бориспільської міської ради Київської області Н. Тименко у присутності свідків складено Акт, за змістом якого станом на 09 год. 20 хв. 22.11.2021 року заступник директора [PERSON] не надала директору Наталії Тименко документу, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації або одну дозу дводозової вакцини від СОVID -19, міжнародний, внутрішній або іноземний сертифікат, що підтверджує вакцинацію від СОVID -19, медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації від СОVID-19. Зазначає, що наказом директора Будинку дитячої та юнацької творчості «Дивоцвіт» Бориспільської міської ради Київської області Н. Тименко від 22.11.2021 року № 88-к «Про відсторонення від роботи [PERSON] » позивача відсторонено від роботи з 22 листопада 2021 року без збереження заробітної плати у зв`язку з відсутністю у неї обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби СОVID -19, спричиненої вірусом SARS-CoV-2, на строк до здійснення щеплення проти вказаної хвороби, але не більше ніж до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої вірусом SARS-CoV-2-2. Позивач вважає наказ відповідача від 22.11.2021 року № 88-к протиправним та таким, що підлягає скасуванню, при цьому посилаючись на те, що наказ виданий з порушенням вимог чинного законодавства. Зокрема вказує, що ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлено, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. При цьому порядок відмови від здійснення обов`язкових профілактичних щеплень визначений у ч.6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», в якій вказано, що якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків. Окрім цього, вказує, що відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються. Позивач стверджує, що відповідачем при відстороненні позивачки від роботи у зв`язку із відсутністю у неї щеплення проти СОVID -19 не дотримано вимог ч.6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» в частині отримання письмового лікарського підтвердження про відмову від обов`язкового профілактичного щеплення чи акту, складеного лікарем у присутності свідків, в разі відмови дати таке підтвердження, а також вимог ч.2 ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» щодо недопуску позивача від роботи саме на підставі подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби. Посилаючись на ту обставину, що постановою КМ України від 29 березня 2017 року № 348 Державну санітарно-епідеміологічну службу ліквідовано, позивач зазначає, що відповідач не надав їй подання відповідної посадової особи про відсторонення від роботи. Позивач вважає, що такого подання не існувало на час винесення оскаржуваного наказу. А тому, визначеної законом підстави для винесення оскаржуваного наказу не існувало. Позивач вважає, що винесення відповідачем оскаржуваного наказу лише на підставі повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення та акту про ненадання позивачем вказаних у акті документів, є порушенням вимог частин другої та шостої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини 2 статті 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення». Також вказує, що, відсторонивши її від роботи з порушенням вимог законодавства, відповідач порушив законне право позивачки на працю. Вказує, що оскаржуваний наказ з цих підстав є протиправним і підлягає скасуванню. Звертає увагу, що трудовий договір між позивачкою та відповідачем, як і посадова інструкція позивачки, що складена та затверджена відповідачем, не включають обов`язку позивачки робити профілактичні щеплення від коронавірусної хвороби СОVID -19, а тому, оспорюваним наказом відповідача від 22.11.2021 за № 88-к фактично внесено зміни в її трудовий договір, чим грубо порушив частину третю ст. 32 КЗпП України, оскільки відповідач попередив позивачку про зміни в умовах її праці лише за тиждень, а саме повідомленням за №138 від 15.11.2021 року, чим допустився грубого порушено трудових прав позивачки. Оскаржуваним наказом відсторонено від роботи фізично здорову людину, яка професійно та Зазначає, що професійно та сумлінно виконує покладені на неї посадові обов`язки, вважає такі дії дискримінацією у сфері праці та посилається на те, що у пункті 3 своєї Резолюції 2361 (2021) Парламентська асамблея Ради Європи закликає та рекомендує інформувати громадян про те, що вакцинація не є обов`язковою і що ніхто не може зазнавати політичного, соціального чи іншого тиску для проходження вакцинації, а також забезпечити, щоб ніхто не піддавався дискримінації за те, що не пройшов вакцинацію. Також вважає, що має право на оплату праці та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який має розраховуватися на підставі середньоденної заробітної плати за останні два місця, що передували відстороненню, вказую, що згідно з Довідкою про доходи від 14.12.2021 року № 12, її заробітна плата середньоденна заробітна плата за вересень -жовтень 2021 року становить 773,17 грн. Зазначає, що процес виробки вакцини є триваючим, що жодна вакцина від коронавірусної хвороби не завершила повний цикл клінічних випробувань, тому її застосування має бути виключно добровільним, а примус до її застосуванню є проведенням незаконного медичного експерименту на людях, що є порушенням вимог ч.2 ст.28 Конституції України та ст.7 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, ст. 5 Конвенції про захист прав і гідності людини щодо застосування біології та медицини: Конвенція про права людини та біомедицину від 1997 року, основоположних принципів, встановлених Нюрнберзьким кодексом 1947 року ст. 284 Цивільного кодексу України, ст. 43 Основ законодавства про охорону здоров`я України та ряду інших міжнародних правових актів. Ухвалою від 21.12.2021 було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.27). 09.02.2022 до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] , відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] (а.с.43-49). За змістом відзиву зазначає, що до винесення оспорюваного наказу від 22.11.2021 року про відсторонення позивача [PERSON] , керівництвом БДЮТ «Дивоцвіт» 02.11.2021 року позивачу було вручено повідомлення №133 про те, що на період дії карантину, встановленого КМУ, щеплення від СОVID-19 обов`язкове для працівників закладів освіти, і позивач має пройти таке щеплення та подати документ, що підтверджує вакцинацію до 05.11.2021, у випадку не надання такого документу позивача попереджено про відсторонення від роботи з 08.11.2021. 15.11.2021 позивачу було вручено письмове повідомлення №138 аналогічного змісту. Вказує, що 22.11.2021 відповідачем було складено Акт про те, що позивач проігнорувала вимогу надати документ підтверджуючий наявність профілактичного щеплення від СОVID -19, або довідку про протипоказання щодо проведення профілактичних щеплень, у якому містяться письмові пояснення про причини відмови від вакцинації. Зауважують, що позивач знала про прийняття постанов КМУ, проте вирішила відійти від вирішення ситуації, взяла щорічну основну відпустку з 08.11.2021 р. по 12.11.2021 р. та відпустку без збереження заробітної плати з 15.11.2021 р. по 21.11.2021 р., не надавала інформації про проведення щеплення, чим наражала на небезпеку колег та вихованців. Звертають увагу, що пунктами а, б ст.10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян, у передбачених Законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення. Вважають, що відсторонення від роботи відбулось з дотриманням вимог та на підставі ст.46 КЗпП України, Статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 року № 2153. А також зазначають, що законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з ухиленням чи відмовою від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19 та , що на час відсторонення від роботи [PERSON] виконання її обов`язків було покладено на інших працівників закладу, за що вони отримали доплату. Вказують, що п. 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12,2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», яка набрала чинності з 08.11.2021 року на керівників державних органів, керівників підприємств, установ та організацій покладено обов`язки забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти СОVID -19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком №2153; 2) відсторонення від роботи працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти СОVID -19 яких визначена переліком №2153 та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень роти СОVID-19, згідно з статтею 46 КЗпП України, ч.2ст, 12 Закону України «Про захист заселення від інфекційних хвороб», ч.3 ст.5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення профілактичних щеплень проти СОVID-19та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти СОVID-19, що виданий закладом охорони здоров`я; 3) взяти до відома, що на час відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням ч.1 ст.94 КЗпП України, ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» та ч.3 ст.5 Закону України «Про державну службу». 22.02.2022 позивачем подано відповідь на відзив (а.с.84-88), за змістом якого позивач наполягає на тому, що підстав для її відсторонення в розумінні ст.46 КЗпП України, немає, оскільки така підстава як невакцинація особи від ГРВІ СОVID -19, яка не є обов`язковою, не передбачена чинним законодавством. У судовому засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Спис О.І. позовні вимоги підтримали з наведених у позові підстав, просили його задовольнити. Представники відповідача адвокат Сацик Р.В. проти задоволення позову заперечував з урахуванням викладених у відзиві підстав. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 233 КЗпП, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Встановлено, що з 08.09.2003 року позивач [PERSON] працює в Будинку дитячої та юнацької творчості «ДИВОЦВІТ» (БДЮТ «ДИВОЦВІТ»), де з 28.08.2014 року займає посаду заступника директора з навчальної роботи, що підтверджується даними її трудової книжки [NUMBER] (а.с.14-16), Довідкою про доходи №12 від 14.12.2021 (а.с.17). Встановлено, що на виконання постанов Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої короновірусом SARS-СоV-2» (зі змінами), від 22.09.2021 №981 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», а також наказу управління освіти і науки від 23.09.2021 №665 «Про організацію роботи закладів освіти Бориспільської міської територіальної громади під час встановлення «жовтого» рівня епідеміологічної небезпеки поширення СОVID-19» директором БДЮТ «ДИВОЦВІТ» був виданий наказ від 23 вересня 2021 року №54-о «Про організацію роботи БДЮТ «ДИВОЦВІТ» під час встановлення «жовтого» рівня епідеміологічної небезпеки поширення СОVID-19» (а.с.67-68), за змістом п.1 якого було наказано: керівникам гуртків до 27.09.2021 надати документи про підтвердження отримання повного курсу вакцинації від СОVID-19 однією дозою дводозної вакцини (жовті сертифікати) або однією дозою однодозної вакцини чи двома дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених до використанні в надзвичайних ситуаціях; негативний результат тестування методом полімеразної ланцюгової реакції; або одужання особи від зазначеної хвороби, чинність якої підтверджена за допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного [PERSON] . В подальшому на виконання наказу управління освіти і науки Бориспільської міської ради Київської області від 30.10.2021 №800 «Про організацію роботи закладів освіти Бориспільської міської територіальної громади під час встановлення «червоного» рівня епідеміологічної небезпеки поширення СОVID-19» директором БДЮТ «ДИВОЦВІТ» був виданий наказ від 01.11.2021 року №64-о Про організацію роботи закладів освіти Бориспільської територіальної громади під час встановлення «червоного» рівня епідеміологічної небезпеки поширення СОVID-19» (а.с.71-72), зокрема, за змістом п.8 якого було передбачено: забезпечити з 08.11.2021 відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників, обов`язковість профілактичних щеплень проти СОVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти СОVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статі 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти СОVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти, виданий закладом охорони здоров`я. Жоден з вищезазначених наказів позивачем не оспорюється. Позивачем визнано, що 02.11.2021 відповідачем їй було вручено повідомлення від 02.11.2021 №133 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти СОVID-19», за змістом якого повідомлено, що на підставі наказу МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04 жовтня 2021 року №2153, [PERSON] просять до 05 листопада 2021 року надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення від СОVID-19 або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень про проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16 вересня 2011 року №595. Крім того, позивача поперджено, якщо до цієї дати вона не надасть один із зазначених документів, 08.11.2021 її відсторонять від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст.46 КЗпП України та ст.12 «Про захист населення від інфекційних хвороб». Також поінформовано, що період відсторонення від роботи без збереження заробітної плати не увійде до страхового стажу для пенсії та оплати тимчасової непрацездатності, а також до стажу, що дає право на щорічну відпустку (а.с.73). Встановлено, що в цей же день позивачем було подано заяву на ім`я керівника БДЮТ «Дивоцвіт» про надання їй основної щорічної відпустки 5 календарних днів з 08.11.2021 року (а.с.78). Наказом від 04.11.2021 №49-к позивачу була надана основна відпустка тривалістю 5 календарних днів з 08.11.2021 по 12.11.2021 року включно (а.с.77). В подальшому позивачу [PERSON] було вручено повідомлення від 15.11.2021 №133 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти СОVID-19», за змістом якого, фактично повторно, повідомлено, що на підставі наказу МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04 жовтня 2021 року №2153, її просять до 05 листопада 2021 року надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення від СОVID-19 або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень про проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16 вересня 2011 року №595. А також, позивача попереджено, що у разі, якщо до цієї дати вона не надасть один із зазначених документів, 15.11.2021 її відсторонять від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст.46 КЗпП України та ст.12 «Про захист населення від інфекційних хвороб». А також наведена інша інформація, аналогічна тій, що повідомлялася позивачу в повідомленні від 02.11.2021 (а.с.74). Дата отримання повідомлення позивачем не зазначена, проте факт вручення їй такого повідомлення повністю визнаний позивачем. Встановлено, що 15.11.2021 позивачем [PERSON] було подано заяву на ім`я керівника БДЮТ «Дивоцвіт» про надання їй відпустки без збереження заробітної плати з 15.11.2021 по 21.11.2021 року у зв`язку із сімейними обставинами (а.с.80). Наказом від 15.11.2021 №53-к позивачу [PERSON] була надана відпустка без збереження заробітної плати строком 7 календарних днів з 15.11.2021 по 21.11.2021 року у зв`язку із сімейними обставинами (а.с.79). Крім того встановлено, що працівниками БДЮТ «ДИВОЦВІТ», в тому числі за участі керівника Тименко Н.І. , було складено Акт, датований 22 листопада 2021 року, про те, що станом на 9 год.22.11.2021 заступник директора [PERSON] не надала директору Тименко Н. жодного з вищезазначених документів (який підтверджує отримання повного курсу вакцинації або одну дозу дводозної вакцини від СОVID-19, які включені ВООЗ до переліку дозволених до використання в надзвичайних ситуаціях; або Міжнародний, внутрішній або іноземний сертифікат, що підтверджує вакцинацію від СОVID-19 однією дозою дводозної вакцини (жовтий сертифікат), або однією дозою однодозної вакцини чи двома дозами дводозної вакцини (зелений сертифікат), які включені ВООЗ до переліку дозволених о використання в надзвичайних ситуаціях; або Медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти СОVID-19, виданий закладом охорони здоров`я за встановленою формою) (а.с.75-76). Даний акт підписаний позивачем з проставленням дати - 19.11.2022 та особистими поясненнями наступного змісту : «Я вірю в Господа, який дав кожній людині право вибору. Ст.21 Конституції України говорить всі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи є непорушними. Обмежуватись права людини на працю також в правовій державі не можуть» (а.с.75) І хоча дата складання акту і надання його на підпис позивачу сторонами недоведена у зв`язку з очевидними розбіжностями: надруковано дату - 22 листопада 2022 року, написано позивачем - 19.11.2021, - та обставина, що станом на 9.00год. 22.11.2021 позивачем не було надано відповідачу жодного з документів, які зазначені у повідомленні, а також відсутність у позивача таких документів, стороною позивача не оспорюється та повністю визнана в судовому засіданні. Також встановлено, що 22 листопада 2021 року директором Будинку дитячої та юнацької творчості «Дивоцвіт» Бориспільської міської ради Київської області Н. Тименко було видано наказ № 88-к «Про відсторонення від роботи [PERSON] », яким позивача [PERSON] , заступника директора з навчально-методичної роботи, відсторонено від роботи з 22 листопада 2021 року без збереження заробітної плати у зв`язку з відсутністю у неї обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої вірусом SARS-CoV-2, на строк до здійснення щеплення проти вказаної хвороби, але не більше ніж до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої вірусом SARS-CoV-2-2. Статтею 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Вирішуючи спір в межах предмету доказування, а саме перевірки законності відсторонення позивачки суд враховує наступне. В силу вимог п. «б» ч. 1 ст.10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» громадяни України зобов`язані у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення. Законом України передбачено, що «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб. В силу вимог ч.ч.1,2 ст.12 цього Закону профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. За змістом чт. 27 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються. Групи населення та категорії працівників, які підлягають профілактичним щепленням, у тому числі обов`язковим, а також порядок і терміни їх проведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Відповідно до ч.1 ст.41 вказаного закону до повноважень головних державних санітарних лікарів Автономної Республіки Крим, областей, районів, міст, районів у містах та їх заступників, головних державних санітарних лікарів на транспорті та їх заступників у межах відповідних територій (об`єктів транспорту) віднесено визначення необхідності профілактичних щеплень та інших заходів профілактики у разі загрози виникнення епідемій, масових отруєнь та радіаційних уражень. Так, постановою Головного державного санітарного лікаря України 26 серпня 2021 року №9, з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» затверджено протиепідемічні заходи у закладах освіти на період карантину у зв`язку поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), в преамбулі яких вказано, що з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) у навчальному 2020 - 2021 році суб`єкти, що відповідальні за влаштування, утримання закладів позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (далі - заклади освіти), мають здійснювати свою діяльність з урахуванням вимог санітарного законодавства, вимог встановлених Кабінетом Міністрів України на період карантину та необхідності забезпечення належних протиепідемічних заходів (далі - заходи), спрямованих на запобігання ускладнення епідемічної ситуації внаслідок поширення коронавірусної хвороби (COVID-19). Постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції від 26.10.2021 року, що діяла на час спірних правовідносин) з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2021 р. установити на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Постановою КМУ № 1096 від 20 жовтня 2021 р. «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» постанова № 1236 доповнена п.41-6, відповідно до якого «керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153 (далі - перелік); 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. Крім того, Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 2153 від 04.10.2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» визначено, що обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності (п.3 переліку) * В разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за № 1161/19899 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11 жовтня 2019 року № 2070). Проаналізувавши вищенаведені вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку, що в умовах карантину урядом країни з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», були введені протиепідемічні заходи, зокрема: проведення обов`язкового профілактичного щеплення для працівників закладів освіти (строк до 08.11.2021). Позивачем визнано, що до медичного закладу з метою проведення щеплення або обстеження на предмет наявності абсолютних протипоказань для такого щеплення, вона не зверталась, а тому доводи сторони позивача, що відсутність акту лікаря про відмову від обов`язкового профілактичного щеплення, а також подання посадової особи санітарно-епідеміологічної служби, не давали відповідачу підстави для відсторонення від роботи, суд вважає надуманими. Крім того, вони не спростовують встановлених судом фактичних обставин справи про те, що позивач була обізнана про необхідність отримання обов`язкового профілактичного щеплення від коронавірусної хвороби як працівнику закладу освіти у строк до 08.11.2021, а також попереджена про наслідки ненадання документів (довідки, сертифіката), які підтверджують виконання її обов`язку робити щеплення, або документа (медичного висновку) щодо встановлення абсолютних протипоказань до проведення профілактичного щепленні проти COVID-19. Будь-яких поважних причин, які б свідчили про те, що позивач була позбавлена можливості отримати профілактичне щеплення від коронавірусної хвороби, а не ухилилась від його проведення, суду надано не було. Не зазначено таких причин і в поясненнях позивача, наданих відповідачу в складеному Акті (а.с.75-76). При цьому суд враховує, що зазначена в наказі підстава відсторонення від роботи « у зв`язку з відсутністю обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої вірусом SARS-CoV-2» фактично свідчить про встановлення відповідачем факту ухилення позивача від проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19, а отже про наявність підстав для відсторонення її від роботи на підставі ст.46 КЗпП України та ст.12 «Про захист населення від інфекційних хвороб», постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», наказу МОЗ України №2153 від 04.10.2021 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням». Суд звертає увагу, що відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (справа «Соломахін проти України», рішення від 15 березня 2012 року) зазначалось, що примусова вакцинація - як примусове медичне лікування - означає втручання в право на повагу до приватного життя, що включає фізичну та психологічну недоторканність особи, як це гарантується пунктом 1 статті 8. Втручання у фізичну недоторканність заявника можна вважати виправданим міркуваннями охорони здоров`я та необхідністю контролювати поширення інфекційних захворювань у регіоні. У рішенні від 08 квітня 2021 року (справа «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки») ЄСПЛ встановив, що втручання у приватне життя у вигляді обов`язку зробити щеплення ґрунтується на законі, а тому у цьому немає порушень. У постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 682/1692/17 Верховний Суд дійшов висновку, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я заінтересованих осіб є виправданою. Тобто в цьому питанні принцип важливості суспільних інтересів превалює над особистими правами, однак лише тоді, коли таке втручання має об`єктивні підстави, тобто є виправданим. У постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 682/1692/17 Верховний Суд дійшов висновку, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я заінтересованих осіб є виправданою. Тобто в цьому питанні принцип важливості суспільних інтересів превалює над особистими правами, однак лише тоді, коли таке втручання має об`єктивні підстави, тобто є виправданим. Отже рішення судів, ґрунтувалися на висновках, що, оскільки втручання у вигляді обов`язковості певних щеплень ґрунтується на законі, має законну мету, є пропорційним для досягнення такої мети, є цілком необхідним у демократичному суспільстві. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відсторонення позивача від роботи було законним, обґрунтованими та правомірним, відповідало пріоритету забезпечення безпеки життя і здоров`я, а також, що відсутнє порушення права позивача на працю, визначене ст.43 Конституції України, оскільки відсторонення позивача від роботи було прямим наслідком її вибору - ухилитися від законного обов`язку, метою якого є захист здоров`я. Крім того, за позивачем зберігається її робоче місце, трудовий договір не припинений. Так, сторонами визнано, що наказом від 28 лютого 2022 року №03-к позивача допущено до роботи, до раніше займаної посади заступника директора з навчально-методичної роботи, з 01 березня 2022 року (а.с.103). Суд також враховує, що у зв`язку з тим, що у період відсторонення від роботи позивач не виконувала покладені на неї трудові обов`язки, обов`язок для нарахування та виплати заробітної плати позивачу у відповідача відсутній, як і відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу ув`язку з відсутністю порушень прав позивача при відстороненні від роботи. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Позивач звільнена від сплати судового збору, понесені позивачем витрати на юридичну допомогу відшкодуванню не підлягають у зв`язку з відмовою в позові. Інші судові витрати по сплаті не значаться. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed