Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок загальною площею 69,80 кв. м., житловою площею - 33,90 кв.м., допоміжною площею- 35,90 кв.м, та господарські будівлі: сарай-літня кухня, сарай, сарай, погріб, огорожа, колодязь, що розташовані по [ADDRESS] , оціночна вартість якого становить 80 925 (вісімдесят тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 00 коп. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] та якому належала 1/2 частина вказаного будинку, однак вона (позивачка) позбавлена можливості в нотаріальному порядку встановити за собою право власності на вищевказане нерухоме майно, оскільки житловий будинок належав позивачці та спадкодавцю [PERSON] в рівних частках, але за життя спадкодавця право власності на вищезазначений житловий будинок не було зареєстроване ними належним чином відповідно до вимог цивільного законодавства України. Представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надіслав до суду заяву, в якій позов визнав та просив його задовольнити і розглянути справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачкою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] у віці 47 років помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області від 29 квітня 2014 року, актовий запис № 5. Позивачка [PERSON] у відповідності до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця, копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 12, 13). У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину щодо спадкового майна спадкодавця [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини до державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Полковнікової Т.А., що підтверджується копією матеріалів спадкової справи № 425/2014. Із копії постанови державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Полковнікової Т.А. від 22 жовтня 2021року за № 02-31/354 вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме майно спадкоємцю [PERSON] не може бути видано, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю [PERSON] з дня смерті [PERSON] , який помер [INFO] , належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Факт належності спадкодавцю [PERSON] житлового будинку по [ADDRESS] , підтверджується копією свідоцтва про право власності на житлову будівлю виданого 27 квітня 2010 року сільським головою Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області та копією виписки з рішення Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області від 27.04.2010 року № 15 про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебуває у власності фізичних осіб. За даними технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що був виготовлений техніком Білоцерківського бюро технічної інвентаризації 12 листопада 2002 року, житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] має такі технічні характеристики: будинок житловий 1998 року забудови, загальною площею - 69,80 кв.м., житловою площею - 33,90 кв.м., допоміжною (підсобною) площею - 35,90 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: сарай-літня кухня, сарай, сарай, погріб, огорожа, колодязь. Позивачка [PERSON] у відповідності до ст.ст. 60, 70 СК України має право на 1/2 частину вказаного житлового будинку, як один з подружжя, і має право на 1/2 частину зазначеного будинку, як спадкоємець за законом першої черги після смерті свого чоловіка [PERSON] . Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на спадковий будинок, що залишився після смерті [PERSON] , під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454 гривні 20 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved