Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

У вересня 2021 року представник позивача звернулася до суду з даним позовом. Позов мотивувала тим, що 08 грудня 2009 року Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано обтяження на підставі постанови державного виконавця Першого Суворівського ВДВС Одеського міського управління юстиції Крицької В.А. АН № 388123 від 23 листопада 2009 року про арешт майна боржника [PERSON] . Об`єктом обтяження є невизначене майно, все майно. Представник зазначає, що відкритих виконавчих проваджень де боржником є [PERSON] на виконанні у ВДВС не перебуває, проте накладений арешт на майно позивача, обмежує останнього вільно розпоряджатися та користуватися його майном. Тому, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2021 року у даній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2022 року у даній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового засідання по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом вчасно та належним чином. Між тим, на електронну адресу суду, від представника позивача надійшла заява в якій представник просила суд розглянути справу без її участі та участі позивача та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, який належним чином повідомлений про розгляд справи в судове засідання не з`явився, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що позивачу по справі на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,3642 га з кадастровим номером 3224983300:02:002:0274, призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Дорогинської сільської ради Фастівського району Київської області, що підтверджено копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 травня 2014 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 21754252 від 16 травня 2014 року (а.с. 81-83) Окрім того, позивачу по справі на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджено копією Договору дарування житлового будинку від 23 липня 2008 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 19706518 від 29 липня 2008 року (а.с. 84-86) Також, позивачу на праві власності належить 1/2 частина земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 1/2 частина земельної ділянки площею 0,1715 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено Договором дарування земельної ділянки від 23 липня 2008 року та Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3223860922021 та № НВ-3223860932021 від 16 серпня 2021 року (а.с. 87-100). Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 243182228 від 05 лютого 2021 року, на невизначене майно, все нерухоме майно [PERSON] Постановою АН № 388123 23.11.2009 Першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ, накладено арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 9323488 (а.с. 60). Вказаний вище арешт зареєстровано 08.12.2009 за № 9323488 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. З листа Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса № 45581 від 18 листопада 2020 року, вбачається, що арешт на майно [PERSON] було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АН № 388123 від 23 листопада 2009 року. Разом з тим, зазначено, що більш детальна інформація у ВДВС відсутня, можливо арешт накладено з метою забезпечення виконання рішення суду по стягненню боргу на користь КП «Теплопостачання міста Одеса». Згідно п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки, та провадження знищено у порядку Закону (а.с 65). Як вбачається із відповідей Суворовського районного суду м. Одеса № 5/3755 від 02 грудня 2020 року та № 5/417 від 22 лютого 2021 року, вбачається, що згідно перевірки алфавітних покажчиків реєстрації цивільних справ за 2008-2010 роки, дані за позовом КП «Теплопостачання міста Одеси» до [PERSON] , в архіві суду відсутні, також до суду не надходили та не реєструвалися у 2007-2010 роках справи про притягнення [PERSON] до адміністративної або кримінальної відповідальності (а.с. 66,69). Окрім того, у відповіді на адвокатський запит Суворовського районного суду м. Одеса № 5/1658 від 13 серпня 2021 року, зазначено, що згідно перевірки алфавітних покажчиків реєстрації цивільних справ за 2005-2009 роки данні щодо справ за позовом «Правекс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутні (а.с.77). Відповідно до листа АТ «Правекс Банк» № 2724/11-04-1БТ від 15 липня 2021 року, АТ «Правекс Банк» не направляв до виконавчої служби виконавчі документи щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за договором № 2566-013/04Р від 16 листопада 2004 року. Активні виконавчі провадження з [PERSON] на користь Банку відсутні (а.с. 78). Листом Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса № 12551 від 05 квітня 2021 року, представнику [PERSON] було роз`яснено, що з питань звільнення майна з-під арешту необхідно звернутися до відповідного суду (а.с. 71-72) Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2,\~3\~ст.\~59\~ЗУ «Про\~виконавче провадження»\~особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові,\~може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття\~з нього\~арешту. У\~разі набрання\~законної сили\~судовим рішенням\~про зняття\~арешту з\~майна боржника\~арешт з\~такого майна\~знімається згідно\~з постановою\~виконавця не\~пізніше наступного\~дня,\~коли йому\~стало відомо\~про такі\~обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини\~першої статті\~34\~цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки, судом під час розгляду справи достовірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для обтяження майна суд не вбачає, а тому, з метою захисту порушеного права власності позивача, вважає за необхідне позов задовольнити та зняти арешт з усього нерухомого майна позивача, який накладений постановою АН № 388123 від 23.11.2009 Першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ, зареєстрований 08.12.2009 за № 9323488 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Outcome: approved