Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

1.Позиція позивача. 17.12.1997 року [PERSON] ( дід Позивачки), [PERSON] (дід [PERSON] (баба Позивачки) та [PERSON] (батько Позивачки) набули, в порядку приватизації (згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»), право спільної сумісної власності на квартиру під [ADDRESS] , загальною площею 45,2 кв.м., (надалі по тексту - квартира), відновною вартістю на момент приватизації 7,91 грн., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 17.12.1997 року Відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому. Позивачем зазначено, що в різних документах, виданих на ім`я власників квартири, їх прізвище має різне трактування та відображення, а саме « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] ». А тому на думку позивача, прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] », є тотожними. Згідно посвідчувального напису на звороті свідоцтва про право власності на житло від 17.12.1997 року, квартира зареєстрована БТІ на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло і записана у реєстрову книгу за № [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Згідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про власність», в редакції чинній станом на 17.12.1997 року, ч. 2, 3, 5 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.112 ЦК Української РСР, в редакції чинній станом на 17.12.1997 року, позивач зазначає на набуття [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , права приватної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , у рівних частинах тобто по 1/3 частині за кожним. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 01.12.2015 року Заводським відділом міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1317, в зв`язку із чим відкрилася спадщина до складу якої увійшло право власності померлого на 1/3 частину зазначеної квартири. За життя, [PERSON] не складав. А тому, згідно до ст. 1216 ЦК України, в редакції що діяла на день відкриття спадщини після померлого [PERSON] , спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Посилаючись на ст.ст. 328, 1217, 1218, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 2 ст. 1223, ч. 1 ст. 1226, ч. 2 ст. 1261, ч. 3 ст. 1268, позивач зазначає що батькі [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги, які постійно проживали разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини, та в подальшому по день своєї смерті, і не заявляли в строки і порядку встановлені ЦК України, про свою відмову від спадщини, вважаються таким, що прийняли спадщину, яка складається із 1/3 частини квартири, законно і правомірно набув право спільної сумісної власності на зазначену квартиру в рівних частках, тобто по 1/2 частині кожний. [INFO] помер дід позивачки [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 08.11.2019 року Заводським районним у м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області (актовий запис № 1228), в зв`язку із чим в цей день відкрилася спадщина, у склад якої увійшла 1/2 частина зазначеної квартири. Заповіту [PERSON] , за своє життя, також не складав. А тому посилаючись на ст.ст. 11, 328, 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1226, 1261, 1268 ЦК України, [PERSON] , як дружина померлого, прийняла спадщину після свого чоловіка [PERSON] , і стала власником всієї зазначеної квартири. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14.01.2021 року Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніро), актовий запис № 74. Заповіту, за своє життя [PERSON] , не складала. Позивачка зазначає, що з померлою [PERSON] мала родинні зв`язки, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України за № 00019950067 сформованого 13.04.2018 року наданий Дніпровським районним у м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській обалсті, де у відомостях про дитину зазначено: [PERSON] , у відомостях про батька [PERSON] , а у відомостях про матір [PERSON] ; повторне свідоцтво про народження позивачки [PERSON] , серії [NUMBER] ,видане 12.06.1990 року Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, де в графі батьки записано: батько- [PERSON] , мати [PERSON] ; повторне свідоцтво про народження позивачки [PERSON] , серії [NUMBER] , видане 08.05.2019 року Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, де в графі батьки записано: батько [PERSON] , мати [PERSON] ; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 00033793506 сформований 20.11.2021 року, наданий Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому за запитом дитина [PERSON] , [INFO] , міститься наступна інформація реєстрація актового запису про народження: відомості про запис номер актового запису 2583, дата складання 17.07.1984 року, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав запис Заводський відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області відомості про дитину [PERSON] , стать жіноча, дата народження [INFO] , місце народження УРСР, Дніпропетровська область м. Дніпродзержинськ; відомості про батька [PERSON] , дата народження [INFO] ; місце проживання [ADDRESS] ; відомості про матір [PERSON] , дата народження [INFO] , місце проживання [ADDRESS] , підстава запису відомостей про батька Відділ ЗАГС Дніпродзержинського місквиконкома, запис акту про шлюб № 224 від 26.03.1983 року; виправлення внесені до відомостей актового запису запис № 1, внесені відомості про зміну імені відомості про зміни актового запису внесено до Реєстру 14 липня 2010 року реєстратором Заводський відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, дата внесення зміни 12 червня 1990 року, суть змін відомості про дитину прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] , відомості про матір прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] ; запис № 2 тим змін зміна відомості про зміни актового запису внесено до Реєстру 07 травня 2019 року реєстратором Заводським районним м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, дата зміни (зокрема) відомості про батька прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] , по батькові [PERSON] змінено на [PERSON] . Після цього, позивачка взяла шлюб із [PERSON] 23 жовтня 20104 року, змінив прізвище на [PERSON] . А тому позивачка заявляє про прийняття спадщини яка відкрилася на час смерті бабусі [PERSON] , за законом, і за правом представлення, шляхом звернення до приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик В.В. із заявою про прийняття спадщини станом на 16.01.2021 року, але отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що стосувалося 1/3 частини квартири, яка належала померлому [PERSON] , так як остання знаходиться під арештом. Про зазначені обставини позивачка дізналася станом на час отримання відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, дізнавшись що в Державному реєстрі речових права на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме мано, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна за № 267395870 від 25.07.2021 року, до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесений запис про обтяження квартири реєстраційний номер обтяження 1263221, зареєстрований 30.08.2003 року Другою кам`янською державною нотаріальною конторою, на підставі ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.08.2004 року у справі № 2-2427, на 1/3 частину квартири, яка належала [PERSON] . Також встановлено, що арешт на 1/3 частину квартири, яка належала [PERSON] , був накладений постановою державного виконавця ВДВС Заводського РУЮ м. Дніпродзержинська Липенко М.М. від 05.08.2004 року, про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2427, виданого 16.008.2001 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Вказана постанова державного виконавця була направлена разом із супровідним листом № 02-07/1088 від 20.08.2004 року для виконання Тертій Дніпродзержинській державній нотаріальній конторі. В межах цивільної справи № 2-2427 було ухвалено Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області рішення від 16.08.2001 року яким зі [PERSON] на утримання доньок [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти, щомісячно, у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітної лати, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, на користь [PERSON] . На думку позивача, державний нотаріус Другої кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. при внесенні до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт 1/3 частини квартири, яка належала [PERSON] , допущено помилки, а саме: -По батькові боржника власника 1/3 частини квартири замість [PERSON] вказано [PERSON] ; -У підставі накладення арешту замість постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Липенко М.М. від 05.08.2004 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження вказано ухвала Заводського районного суду м. Дніпродзержинська № 2-2427 від 16.08.2004 року ; -У реквізитах постановленого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська судового рішення у справі № 2-2427 (замість рішення вказано ухвала, замість правильної дати винесеного рішення 16.08.2001 , вказано 16.08.2004. Позивачка з метою вирішення зазначених питань зверталася до Заводського ВДВС м. Кам`янське Кам`янського району Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Дніпро), на що отримала лист яким повідомлено позивачку про відсутність підстав для зняття накладеного арешту за ініціативою державної виконавчої служби. А тому, зазначеним порушуються права власності позивачки на належне їй за законом і за відступленням на зазначену 1/3 частину квартири. 2.Позиція відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач про дату, час та місце судових засідань повідомлений згідно до вимог ст. 130 ЦПК України, під час підготовчого провадження та під час судового розгляду справи по суті, представника для участі у справі не направив, заяв та клопотань не подавав, причину неявки суду не повідомляв. Крім того, відповідач не скористався своїм правом та не подав в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження своєї позиції 3.Позиція 3-ої особи. 3-я особа, будучи належним чином сповіщеним про дату, час та місце судових засідань повідомлений згідно до вимог ст. 130 ЦПК України, участь у розгляді справи не прийняв, заяв та клопотань не подавав, причину неявки суду не повідомляв, своєї позиції щодо заявлених вимог не подавав, доказів не долучав. 4.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 24 листопада 2021 року адвокатом Проскуріним Д.О., як представником позивача [PERSON] , подано позов до провадження суду. 25 листопада 2021 року визначено склад суду за позовом. 30 листопада 2021 року ухвалою судді залишено позовну заяву без руху, з підстав недотримання вимог ст.ст. 175, 176, 177 ЦПК України, при зверненні із позовом. 16 лютого 2022 року представником позивача адвокатом Проскуріним Д.О. подано, через поштове відправлення, заяву про відвід судді, за змістом якої представник відображає свою незгоду з процесуальним рішення ухвалою від 30 листопада 2021 року, яка отримана та зареєстрована за вхідною кореспонденцією 17 лютого 2022 року. 18 лютого 2022 року представник позивача адвокат Проскурін Д.О. отримав ухвалу від 30 листопада 2021 року особисто. 18 лютого 2022 року за результатами розгляду заяви адвоката Проскуріна Д.О. про відвід судді, заява визнана необґрунтованою та передана для розгляду іншому судді. 01 березня 2022 року представником позивача, адвокатом Проскуріним Д.О. подано заяву про усунення недоліків позовної заяви. 10 березня 2022 року ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (суддя Похваліта С.М.), заяву адвоката Проскуріна Д.О. про відвід судді залишено без задоволення. 15 березня 2022 року відкрито провадження по справі, в порядку загального позовного провадження. 04 квітня 2022 року від представника позивача, адвоката Проскуріна Д.О. подано заяву про закриття підготовчого провадження, що фактично підтвердило здійснення всіх необхідних дій стороною позивача на збір та подання доказів, підготовки до розгляду по суті. 04 квітня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 03 травня 2022 року з врахуванням позиції сторони позивача, в особі представника позивача адвоката Проскуріна Д.О. ухвалено про проведення заочного розгляду справи за позовом [PERSON] до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Південно-Східного (м Дніпро), третя особа: Друга Кам`янська державна нотаріальна контора «про звільнення спадкового майна з-під арешту», на підставі наявних у справі доказів, про що постановлено ухвалу. 5.Фактичні обставини встановлені судом. 5.1.Щодо родинних стосунків і реєстраційних записів. 5.1.1. [PERSON] , народився [INFO] , батьками якого зареєстровано: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 17 червня 2010 року за № 00015486969 (а.с. 20), що підтверджено також відповіддю Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області від 30.11.2021 року (а.с. 67), витягом (а.с. 64-65). Згідно до копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 21-22), паспорт виданий на ім`я [PERSON] [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер [PERSON] , смерть якого зареєстрована 01 грудня 2015 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1317 (а.с. 19). 5.1.2. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , смерть якого зареєстрована Заводським районний у м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1228 (а.с. 23). Згідно довідки про склад сім`ї № 3/19497 від 25 листопада 2019 року (а.с. 24), виданої ТОВ «ЄРЦ КП» у квартирі [ADDRESS] на час смерті [PERSON] , крім померлого була зареєстрована і його дружина [PERSON] , [INFO] . 5.1.3. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , смерть якої зареєстрована Заводським районний у м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 74 (а.с. 25). 5.1.4. [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про її народження (а.с. 12), серії [NUMBER] виданого міським ЗАГС м. Дніпродзержинська актовий запис № 2586 від 17 серпня 1984 року, у відповідності до даних зображеному в ньому, батьки «…отец [PERSON] , мать [PERSON] ….» - мовою оригіналу. Згідно до актового запису 00017170765 проведеного реєстратором Заводського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області14 липня 2010 року, відображені наступні відомості: Дитина [PERSON] , [INFO] , батьки батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 14-15), згідно до: - запису № 1 від 12 червня 1990 року, згідно до актового запису № 7 від 24 травня 1990 року, внесені зміну імені про дитину та матір в частині зміни прізвища [PERSON] на [PERSON] , а матір на [PERSON] ; - запису № 2 від 07 травня 2019 року, внесені зміни до\~імені батька\~в частині\~зміни прізвища\~з [PERSON] \~на [PERSON] ,\~по батькові\~змінено з\~ [PERSON] на\~ [PERSON] ; Повторно, 08 травня 2019 року отримано свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане Заводським районним у м. Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, за актовим записом № 2586 від 17 серпня 1984 року, з якого вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 13). 23 жовтня 2004 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , актовий запис № 677 від 23 жовтня 2004 року (а.с. 17), змінив прізвище з [PERSON] на [PERSON] . 5.2.Щодо права власності на нерухоме майно. 17 грудня 1997 року Відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому видано свідоцтво про право власності на житло квартира [ADDRESS] , як на право спільної\~власності на ім`я [PERSON] , та членів його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , згідно з розпорядженням (наказом) від 17 грудня 1997 року № 1346-С (а.с. 18). Будь-якого доказу що у склад спадщини відкритої на час смерті [PERSON] , померлого [INFO] , увійшло право власності (спільної, часткової або будь-якої іншої форми), суду не надано. Клопотань про витребування доказів з зазначеного питання не заявлялося. 5.3.Спадкування. 16 січня 2021 року зареєстрована у Спадковому реєстрі спадкова справа № 67068572, номер у нотаріуса 2/2021, приватним нотаріусом Красношлик В.В. (а.с. 26), спадкодавець [PERSON] померла [INFO] . Даних про особу за заявою якої заведено спадкову справу, не відображено і суду доказів звернення із заявою саме [PERSON] не подано. Згідно до відомостей відображений у паспорті позивача (10-11), позовної заяви (а.с. 2-9), місцем проживання і реєстрації позивача [PERSON] зазначена адреса [ADDRESS] ; в той же час за заявою позивача на ім`я Заводського ВДВС, відповіді на звернення, відображена адреса позивача [PERSON] як [ADDRESS] (а.с. 31, 32), але жодна із адрес не підтверджує фактично проживання разом із спадкодавцями на час їх смерті, заповіту жодного із спадкодавця на ім`я позивача, також не було складено за їх життя. 5.4.Арешт. 30.08.2004 року за № 1263221 реєстратором Другою кам`янською державною нотаріальною конторою, на підстав ухвали № 2-2427 від 16.08.2004 року Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області обтяжено 1/3 частину квартири [ADDRESS] (до перейменування місто Дніпродзержинськ), власник Слоневський [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15\~серпня 2004\~року (а.с. 29), постанова винесена державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції Липенко М.М, при примусовому виконанні виконавчого листа\~№ 2-2427 виданого 16 серпня 2001 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, за яким з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей. \~ \~ \~ \~Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16\~серпня 2001\~року у справі № 2-2427 (суддя Литвиненко Ф.К.), стягнуто аліменти щомісячно з «… взыскать алименты ежемесячно с Слоневского [PERSON] , [INFO] , уроженца г. Днепродзержинска, на содержание дочерей [PERSON] , [INFO] , и Екатерины 25 декабря 1990 года рождения, в размере 1/3 части всех видом заработной платы, но не менее 1/2 части необлагаемого налогом минимума доходов граждан в пользу [PERSON] …». (а.с. 30), Рішення набрало законної сили 17 вересня 2001 року, що відображено за замістом. \~ \~ \~ \~Інформацією з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна №\~267395870\~від 25.07.2021\~року сформованого\~адвокатом Проскуріним\~Д.О.\~відображає що\~арешт нерухомого\~майна,\~реєстр.номер\~обтяження 1263221\~зареєстровано 30.08.2004\~року на\~1/3\~частину квартири [ADDRESS] , власник СЛОНЕВСЬКИЙ ІГОР ВОЛОДИМИРОВИЧ (а.с. 27). \~ \~ \~ \~Данні про обтяження прав власності батька позивача на зазначений об`єкт нерухомості, а саме права [PERSON] , у відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 267395870 від 25.07.2021 року сформованого адвокатом Проскуріним Д.О. відсутні. \~ \~ \~ \~Факт звернення [PERSON] до Заводського ВДВС у м. Кам`янське Південно-Східного МУ МЮ (м. Дніпро) підтверджено копією заяви [PERSON] від 14.07.2021 року (а.с. 31), відповіддю на звернення від 14.07.2021 року (а.с. 32). 6.Норми права застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Статтею 11 Цивільного кодексу України\~ визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені\~Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(далі - Закон № 1952-IV). Згідно зі\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення та припинення правовідношення. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні\~ст. 79 ЦПК України\~доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача. У\~рішенні Конституційного\~суду України\~№ 18-рп/2004\~від 01.12.2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій\~статті 4 Цивільного процесуального кодексу України\~та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних\~законом\~інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" як правило не визначаються у статтях\~закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний\~законом\~інтерес перебуває під захистом не тільки\~закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою. Відповідно ст. 317 ЦК, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного «панування» власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України\~встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені\~законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із\~закону\~або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 15 ЦК України: 1.кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 2. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦК України, Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ч. 1 ст. 1217 ЦК України, - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ч. 1 ст. 1218 ЦК України, - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч.\~1\~ст.\~1265\~ЦК України\~-\~у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ч. 1 ст. 1270 ЦК України, - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ст.\~1\~ЦПК України,\~завданнями цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~захисту порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб, інтересів держави. Ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ч. 1 ст. 12 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Ч. 2 ст. 12 ЦПК України, - учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Ч. 3 ст. 12 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 1 ст. 13 ЦПК України, - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ч. 1 ст. 76 ЦПК України, - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ч. 2 ст. 77 ЦПК України, - \~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України, - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України, - \~Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Ч. 4 ст. 82 ЦПК України, - \~Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Ч. 1 ст. 89 ЦПК України, - \~Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 7.Висновки та мотиви ухвалення рішення. Обов`язковою умовою для набуття будь-якою особою права та підстав на звернення до суду із позовом, є наявність у зазначеної сторони прав, інтересів та свобод, які існують та які порушені, невизнані або оспорювані, що узгоджується з приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України. Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до частин першої, другої, третьої та четвертої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із статтею 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії). Згідно із статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» - Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).\~ Звертаючись із позовом про звільнення спадкового майна з під-арешту адвокат Проскурін Д.О., діючи як представник позивача [PERSON] , стверджує, що позивачка [PERSON] є спадкоємицею після померлих співвласників квартири [ADDRESS] , з якими вона має родинні зв`язки, і обмежена у праві реалізації такого права, з підстав виявленого обтяження на зазначену квартиру, при отриманні витягу з державного реєстру. Так, по-перше, для набуття будь-якого права в передбаченому законом порядку, в тому числі і в порядку спадкування, у склад спадщини спадкодавця повинно входити ті права та обов`язки спадкодавця, які він мав на час своєї смерті, тобто на час відкриття спадщини. Як встановлено під час судового розгляду, на підтвердження реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , стороною позивача надано копію Свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1997 року видане Відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому згідно до якого право власності на житло квартиру [ADDRESS] , як на об`єкт право спільної\~власності оформлено на ім`я [PERSON] , та членів його сім`ї [PERSON] , СЛОНЕВСЬКОГО Ігоря Владиславовича, згідно з розпорядженням (наказом) від 17 грудня 1997 року № 1346-С (а.с. 18). Зазначений документ Свідоцтво про право власності на житло (а.с. 18), складено на державній мові, із зазначенням прізвищ співвласників як СЛОНЕВСЬКІ. На час звернення із позовом, тобто на 24 листопада 2021 року позивачем не подано жодного доказу того, що реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] , не змінилася, і таке право власності за реєстраційними даними щодо заявленого об`єкту нерухомого майна також не змінилося, не вибуло з прав власності зазначених у свідоцтві осіб, не змінило своїх характеристик, та інше, і обліковується саме за зазначеними у свідоцтві про право власності на житло від 17 грудня 1997 року, особами, а саме за [PERSON] , та членами його сім`ї [PERSON] , СЛОНЕВ [PERSON] . По-друге, посилаючись на родинні стосунки із співвласниками зазначеного об`єкту нерухомості - квартири [ADDRESS] , стороною позивача стверджується, що позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] , а тому є онукою інших співвласників [PERSON] і Слонев [PERSON] .. Так, згідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження витяг № 00019950067 від 13 квітня 2018 року відображено, що батьками [PERSON] , [INFO] , (а.с. 20) є батько [PERSON] , а не померлий співвласник об`єкту нерухомості [PERSON] (а.с. 18, 23), і мати [PERSON] , а не померла співвласник об`єкту нерухомості Слонев [PERSON] (а.с. 18, 25), також не підтверджено жодним і належним доказом, тобто жодного доказу родинних стосунків із співвласниками зазначеної квартири, як з [PERSON] та [PERSON] позивачем не доведено, так як її дідусем і бабусею згідно до реєстраційних даних є [PERSON] і [PERSON] , виходячи з вищенаведеного. В той же час, як вбачається зі змісту позову і зі змісту долучених позивачем доказів, станом на 17 грудня 1997 року, одним із співвласників зазначеного житла - квартири [ADDRESS] , став СЛОНЕВСЬКИЙ Ігор Владиславович (а.с. 18), частка якого не була визначена або виділена, із права спільної сумісної власності на зазначений об`єкт нерухомості. Позивачка [PERSON] , [INFO] , за реєстраційними даними зареєстрована як народжена від СЛОНЕВ [PERSON] , згідно до свідоцтва про народження (а.с. 12), і при подальших внесених змін до актового запису про її народження ім`я батька змінені згідно із записом № 2 від 07 травня 2019 року, в частині зміни\~прізвища з\~ [PERSON] на\~ [PERSON] ,\~по батькові\~змінено з\~ [PERSON] на\~ [PERSON] ; що також підтверджено отриманим повторно, 08 травня 2019 року свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Заводським районним у м. Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, за актовим записом № 2586 від 17 серпня 1984 року, з якого вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 13). Тобто фактично, стороною позивача заявлено про набуття нею прав на спадкування на спадщину відкриту на час смерті [PERSON] ,\~ посилаючись на родинні стосунки з останній як доньки з батьком, та на майно [PERSON] як дідуся та на майно [PERSON] , як бабусі, тоді як за даними про народження [PERSON] його батьками є [PERSON] і [PERSON] .. Крім того, заявлене право на майно яке було зареєстроване згідно до Свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1997 року видане Відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому згідно до якого право власності на житло квартиру [ADDRESS] , як на об`єкт права спільної\~власності оформленого в тому числі як на ім`я СЛОНЕВСЬКОГО Ігоря Владиславовича, так і на ім`я [PERSON] і [PERSON] , згідно з розпорядженням (наказом) від 17 грудня 1997 року № 1346-С (а.с. 18). Таким чином, за Свідоцтвом про право власності на зазначений об`єкт нерухомості співвласником майна є: - СЛОНЕВ [PERSON] (прізвище, ім`я та по-батькові особи викладено в документі українською мовою, тим більш інші співвласники зазначені в Свідоцтві мають також прізвище СЛОНЕВСЬКИЙ і СЛОНЕВСЬКА, і такі ж прізвища мають на час своєї смерті згідно до свідоцтв про їх смерть (а.с. 25 Слоневська [PERSON] , а.с. 23- Слоневський [PERSON] ), а згідно до свідоцтва про народження позивачки (а.с. 12), з врахуванням подальших змін до внесених до актового запису дані про батька позивача викладені у наступних редакціях (а.с. 14-16, 20): 1)«… [PERSON] …» російською мовою (а.с. 12), яке як ім`я на державній мові внесено до Державного реєстру актів цивільного стану громадян прізвища дитини та батька « [PERSON] » і « [PERSON] »; 2) [PERSON] українською мовою (а.с. 13), що не є тотожним до прізвища СЛОНЕВСЬКИЙ. \~ \~ \~ \~Також не може бути тотожним прізвище [PERSON] і [PERSON] з прізвищем [PERSON] і [PERSON] , так як виходячи з свідоцтв про смерть зазначений осіб (а.с. 23, 25), зазначені спадкодавці на час своєї смерті мали прізвище Слоневська і Слоневський. Позицію сторони позивача що [PERSON] , ім`я особи на час смерті, і [PERSON] як зазначено на час реєстрації народження позивача у свідоцтві про народження, у відповідності до подальших внесень змін у актовий запис про народження № 2586 від 17 серпня 1984 року (а.с. 12-13), і співвласник об`єкту нерухомості СЛОНЕВ [PERSON] як відображено\~за змістом\~правовстановлюючого документу\~ Свідоцтві\~про прав\~власності на\~житло від\~17\~грудня 1997\~року (а.с. 18) , є однією і тією ж особою, без встановлення факту що має юридичне значення, в передбаченому законом порядку, не можливо прийняти, так як така позиція сторони позивача ґрунтується лише на позиції такої сторони, яка жодним належним і допустимим доказом не підтверджена. Також суду не надано жодного доказу того, що за своє життя [PERSON] здійснював дії або отримав рішення про внесення змін у правовстановлюючий документ - Свідоцтво про право власності на житло від 17 грудня 1997 року видане Відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому згідно до якого право власності на житло квартиру [ADDRESS] , як на об`єкт права спільної\~власності змінив зазначене у ньому прізвище з СЛОНЕВСЬКИЙ на СЛОНЄВСЬКИЙ. Крім того, позивач будучи представлена адвокатом, тобто професійною особою яка має професійні знання і обізнаність про природу і суть спору, ні при зверненні із позовом ні під час підготовчого провадження, не заявила вимог щодо доповнення позову вимогою про встановлення належності правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1997 року видане Відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому згідно до якого право власності на житло квартиру [ADDRESS] , як на об`єкт права спільної\~власності оформлено на ім`я [PERSON] , та членів його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , згідно з розпорядженням (наказом) від 17 грудня 1997 року № 1346-С (а.с. 18), саме [PERSON] . А у відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Не зважаючи на залишення позову без руху, при подачі позову, стороною позивача не надані підтвердження зазначених вище обставин викладених у позові, а у разі їх відсутності, не заявлені вимоги щодо встановлення факту належності правовстановлюючих документів\~особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому к зазначає сторона позивача допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, у відповідності до \~здійснюється в судовому порядку\~(пункт 6 частини першої статті 315\~ЦПК України, пункт 12\~постанови пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). По-третє, навіть якщо б з боку позивача було доведено належність [PERSON] , права власності на 1/3 частку у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] , на час його смерті, тобто на [INFO] , на час його смерті, то з боку позивача жодним чином не підтверджено що таке право власності в порядку спадкування за законом або за заповітом, не оформлено за іншою особою на час звернення позивача із позовом, тобто на 24.11.2021 року, так як зі змісту доказів долучених позивачем відображено що за своє життя [PERSON] , мав аліментні зобов`язання щодо двох доньок, мав також двох батьків [PERSON] і [PERSON] , що підтверджено витягом від 13.04.2018 року (а.с. 20), і це коло може включати і інших осіб, які суду не повідомлені та не заявлені до встановлення. Так, з матеріалів справи, позивачем жодним чином не підтверджено чи прийнято ким-небудь спадщину відкриту після смерті [PERSON] , чи по закону чи по заповіту, чи заводилася спадкова справа після померлого, і саме найголовніше чи мав на час своєї смерті померлий заявлене право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , та чи увійшло це право у склад спадщини відкритої на час його смерті. По-четверте, посилаючись на звернення до нотаріуса Красношлик В.В. для отримання свідоцтва про право на спадкування після смерті спадкодавців, та не можливість його оформлення нотаріусом з підстав накладення арешту/та або обтяження, як зазначено на квартиру [ADDRESS] , крім витягу з реєстру про реєстрацію спадкової справи від 16 січня 2021 року зареєстрована у Спадковому реєстрі спадкова справа № 67068572, номер у нотаріуса 2/2021, спадкодавець [PERSON] , приватним нотаріусом Красношлик В.В. (а.с. 26), як зазначено стороною позивача, жодним чином не підтверджено в ході судового розгляду і тим більш з надано витягу зі Спадкового реєстру не можливо встановити хто є заявником особою яка заявила про прийняття спадщини, тим більш не можливо встановити інших відомостей і даних про те що нотаріус чи зупинив, чи відмовив, чи видав позивачу або іншим особам свідоцтво про право на спадщину. Також жодних даних щодо питань спадщини та спадкування інших осіб зазначених у свідоцтві про право власності на заявлених об`єкт нерухомості також з боку позивача не наведено. Будь-яких заяв та клопотань про витребування доказів, з боку сторони позивача ні на час звернення із позовом, ні під час підготовчого провадження, ні на час подання заяви адвокатом про закриття підготовчого провадження, не подавалося, а тому такі обставини не було встановлено з зазначених підстав. права. Так, порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", який регулює виниклі по справі правовідносини у редакції, що діяла на момент їх виникнення у зв`язку із відкриттям спадщини і звернення позивача до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1 Закону N 3425-XII передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Згідно зі ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Таким чином, у разі якщо виходити з того, що 16 січня 2021 року зареєстрована у Спадковому реєстрі спадкова справа № 67068572, номер у нотаріуса 2/2021, приватним нотаріусом Красношлик В.В. (а.с. 27), і з дня смерті спадкодавця [PERSON] яка померла [INFO] сплинуло шість місяців, підставою для звернення із позовом [PERSON] повинна бути постанова нотаріуса з якою можливо було б встановити або рішення про зупинення або відкладення рішення про видачу свідоцтва про право на спадщину на ім`я позивача, або постанову про відмову у видачі такого свідоцтва. Як вбачається із доданих доказів до позовної заяви, жодної постанови приватного нотаріусу Красношлик В.В. ні на час звернення із позовом, ні на час закриття підготовчого провадження, як про рішення яке б підтвердило обмеження, невизнання або порушення права позивача на спадкування, не долучено, а тому таке звернення із позовом є передчасним, так як жодного рішення яке б надало право на захист свого права позивачем не доведено. По-шосте, як вбачається з матеріалів справи, сторона позивача посилається на те, що накладено арешт на майно спадкодавця [PERSON] , при цьому зазначене не узгоджується із даними відображеними у наступних доказах. Так, згідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15\~серпня 2004\~року (а.с. 29), постанова винесена державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції Липенко М.М, при примусовому виконанні виконавчого листа\~№ 2-2427 виданого 16 серпня 2001 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, за яким з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей, на підставі Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16\~серпня 2001\~року у справі № 2-2427 (суддя Литвиненко Ф.К.), яке набрало законної сили 17 вересня 2001 року, що відображено за замістом. При цьому жодних даних про накладення арешту, або обтяження на об`єкт нерухомості який би обліковувався або за [PERSON] , або за СЛОНЕВ [PERSON] , не існує, що підтверджує сам позивач долучаючи до позову витяг інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № довідки 267395870 від 25.07.2021 року сформований адвокатом Проскуріним Д.О. 9а.с. 27). І зі змісту такої довідки відображено що пошук зроблений за об`єктом нерухомості, і арешт на 1/3 частину зазначеної квартири обліковується за співвласником СЛОНЕВСЬКИМ, а не Слонєвським, за ім`ям [PERSON] , і по-батькові як [PERSON] , а не [PERSON] , що підтверджено вищезазначеним витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 27). Також, згідно до Свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1997 року видане Відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому право власності на житло квартиру [ADDRESS] , як на об`єкт право спільної\~власності оформлено і зареєстровано на ім`я [PERSON] , та членів його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , згідно з розпорядженням (наказом) від 17 грудня 1997 року № 1346-С (а.с. 18). В той час, як батьком позивача [PERSON] , у відповідності до свідоцтва про її народження (а.с. 12-13), змін до актового запису про її народження, та до актового запису про народження [PERSON] , ім`я її батька є [PERSON] , а не [PERSON] , що також знайшло своє відображення і у відповіді на звернення позивача до Заводського відділу ДВС у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області від 14.07.2021 року № 18749 (а.с. 32). Підсумовуючи вище зазначене, суд вимушений в черговий раз наголосити, що даних про те, що за [PERSON] , на час його смерті, а саме станом на [INFO] , як і за [PERSON] , так і за [PERSON] , за їх життя було зареєстроване його право власності, в тому числі право спільної власності на об`єкт нерухомості - квартиру [ADDRESS] , яке б увійшло у склад спадщини відкритої на час їх смерті, жодним належним та допустимим доказом з боку позивача не підтверджено; відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавців позивачка не отримувала, (в даному випадку жодної постанови нотаріуса до справи з боку позивача не долучено; підтвердження родинних стосунків із померлою [PERSON] , померлою [INFO] , померлим [PERSON] , померлим [INFO] , враховуючи що згідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження витяг № 00019950067 від 13 квітня 2018 року відображено, що батьками [PERSON] , [INFO] , (а.с. 20) є батько [PERSON] , а не померлий співвласник об`єкту нерухомості [PERSON] (а.с. 18, 23), і мати [PERSON] , а не померла співвласник об`єкту нерухомості Слонев [PERSON] (а.с. 18, 25), також не підтверджено жодним і належним доказом. Таким чином, у сукупності всіх фактичних обставин в межах заявлених вимог не вбачається підтвердження порушення прав позивача, або невизнання чи оспорення її прав та інтересів. А тому, оцінюючи у сукупності всі фактичні обставини, та докази надані сторонами, враховуючи підстави та обґрунтування заявлених вимог позивачем, суд приходить до висновку про їх безпідставність та необґрунтованість, та як наслідок відсутності підстав для їх задоволення. Також судом враховується, що поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. \~ Можливість практичного здійснення права на звернення до суду за судовим захистом залежить від певних передумов, які у цивільній про\-цесуальній літературі іменуються передумовами права на звернення до суду за судовим захистом. Ці передумови розподіляють на суб`єктивні, які належать до особистості суб`єктів спору, та на об`єктивні, пов`язані з характером предмета, який підлягає внесенню на розгляд суду; на по\-зитивні та негативні залежно від зв`язку права на звернення до суду з наявністю або відсутністю цих передумов. До суб`єктивних передумов належить процесуальна правоздатність особи, яка звернулася до суду за судовим захистом, а також суб`єкта, який буде притягнутий судом як відповідач або заінтересована особа. Право на звернення до суду за судовим захистом виникає одночасно з виникненням цивільної процесуальної правоздатності. Так, відповід\-но до ст. 28 ЦПК здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) визнається за всіма фізичними і юридичними особами. Оскільки всі фізичні особи набувають про\-цесуальної правоздатності з моменту народження і не можуть бути її позбавлені, а відповідно і здатності звернення до суду за судовим за\-хистом, то в судовій практиці питання щодо процесуальної правоздат\-ності може виникати тільки стосовно організацій. Процесуальна право\-здатність організацій залежить від того, чи є організація юридичною особою. Суб`єктивною передумовою права на звернення до суду є також процесуальна заінтересованість особи. За загальним правилом зверта\-тися до суду можна лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Із цього положення ст. З ЦПК випливає наявність заінтересованості особи в судовому захисті. Щодо заінтересованості осіб, які звертаються до суду за захистом прав, свобод та інтересів іншої особи, або державних чи суспільних інте\-ресів, то їх заінтересованість має службовий характер і обумовлена їх правовим становищем. У справі\~Bellet v. France\~Суд зазначив, що\~„стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див.\~Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). А тому,\~враховуючи вище\~зазначене суд\~приходить до\~висновку що\~позовні вимоги\~заявлені [PERSON] ,\~задоволенню не\~підлягають вцілому.\~ 8.Судові витрати. При зверненні із позовом позивачем сплачено 908,00 гривень, як судовий збір (а.с. 1). А тому, вирішуючи питання в порядку ст. 141 ЦПК України, суд враховуючи що позовні вимоги не підлягають задоволенню, понесені стороною позивача судові витрати, як суму сплаченого судового збору, покладає на позивача.

Outcome: dismissed