Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~аліментів. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі по 4000,00 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивачка зазначила,\~що 09 вересня 2005 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося. Разом не проживають. Дочка проживає разом з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач не утримує доньку, не допомагає матеріально. Заочним рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2021 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів Ухвалою суду від 15 березня 2022 року скасовано заочне рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2022 року у цій справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 01 квітня 2022 року. У чергове судове засідання 20 квітня 2022 року з`явились представниця позивачки [PERSON] та представник відповідача [PERSON] . У судовому засіданні представниця позивачки позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові та суду пояснила, що після припинення шлюбних відносин дочка проживає з позивачкою. Зараз перебувають у Республіці Польщі. Дочка навчається в коледжі. Коштів на її утримання не вистачає. Позивачка здійснює витрати на придбання одягу, продуктів харчування та навчання, які складають чималу суму. Стверджує, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, адже працює у Республіці Польщі. До звернення до суду з позовом неповнолітня дочка сторін проживала у селі Сокіл у бабусі мами позивачки. Туди їздила і після початку навчання у коледжі. Просить задоволити позов. Представник відповідача позов не визнав та суду пояснив, що аліменти у розмірі по 4000,0 грн щомісячно на дитину є непосильними для відповідача, оскільки відповідач у січні повернувся з Республіки Польща. Чи зараз працює відповідач, представник не знає. Дочка навчається в коледжі та проживала з відповідачем у квартирі у місті Івано-Франківську. Відповідач здійснював витрати на утримання дочки. Позивачці про це було відомо. Крім того, позивачка регулярно виїжджає до Республіки Польщі на роботу, де і зараз перебуває з дочкою. Зазначив, що позивачка не надала доказів утримання дитини. Заслухавши представників сторін, надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі. Сторони зареєстрували шлюб 09 вересня 2005 року у Комарівській сільській раді Галицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 6). Відповідно до змісту наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження [PERSON] ,\~ [INFO] , її батьком є [PERSON] , відповідач у справі (а. с. 7). Згідно з копією закордонного паспорта [PERSON] від 14 серпня 2012 року серії [NUMBER] підтверджується те, що відповідач протягом 2018-2022 років регулярно виїжджав і перебував за межами України у Республіці Польща. Повернувся в Україну 26 січня 2022 року (а. с. 75). Відповідно до копії довідки від 16 лютого 2022 року № 232, виданої університетом Короля Данила, підтверджується те, що [PERSON] навчається на І курсі фахового коледжу університету Короля Данила на денній формі навчання за спеціальністю «Право». Термін навчання на І курсі з 01 вересня 2021 року до 30 червня 2022 року включно (а. с. 76). Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з такого. Згідно з приписами\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з\~ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Згідно з ч. 3 ст.\~181\~СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2022 рік"\~установлено у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Представник відповідача зазначив, що відповідач здійснює утримання доньки, проте жодних доказів цього не надав. Факт навчання дитини у місті Івано-Франківську суд розцінює як неналежний доказ факту утримання доньки відповідачем. Також доводи відповідача щодо проживання дитини з ним суд вважає необґрунтованими, оскільки тривале перебування відповідача за кордоном свідчить про неможливість проживання з ним дитини. Водночас відповідач є працездатним, тривалий період працював за кордоном. Суд дійшов до переконання, що відповідач може заробляти кошти і забезпечувати утримання дитини, навіть перебуваючи у місті Івано-Франківську. Таким чином, суд, враховуючи матеріальне становище позивачки та відповідача, та те, що відповідач має працездатний вік, інших аліментних зобов`язань не має, вважає, що відповідач не довів суду той факт, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини. З огляду на встановлені обставини справи, а саме те, що у позивачки не достатньо коштів для належного забезпечення дитини, яка проживає разом з нею, і так чи інакше, обов`язок щодо утримання та виховання дитини переважно лежить на позивачці, доказів протилежного відповідач суду не надав, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Відповідач не надав суду відповідні докази, які б спростовували позовні вимоги. З урахуванням наведеного вище, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище сторін, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України\~принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів частково обґрунтовані та підлягають задоволенню частково шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі по 3000,0 грн щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Позивачка звільнена від сплати судового збору, згідно з п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України суд стягує судовий збір з відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial