Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

26.10.2021 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21.01.2021 року у с. Забороль по вул. Луцькій мала місце дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , та яким останній керував та пасажирського автобуса марки «I-VAN А07А-22», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить йому. Внаслідок вказаної пригоди його транспортний засіб зазнав значних технічних пошкоджень. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, що підтверджується постановою Локачинського районного суду Волинської області від 16.07.2021 р. у справі № 931/371/21. Цивільно - правова відповідальність [PERSON] , на момент скоєння ДТП, була застрахована ПрАТ "Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі поліса ЕР.122837169. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 130000,00 грн, при цьому франшиза складає 2600,00 грн. При зверненні до страхової компанії 22.01.2021 р. із повідомленням про страховий випадок та заявою про виплату страхового відшкодування він долучив усі необхідні документи, передбачені законом. Також було надано пошкоджений транспортний засіб для складання акту огляду та визначення розміру збитку. Відповідно до страхового акту № 1885/1 йому було нараховано та виплачено страхове відшкодування у розмірі 8923,87 грн. Виплата страхового відшкодування була проведена за мінусом франшизи 2600,00 грн. Із сумою страхової виплати позивач не погодився та звертався до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявами від 13.08.2021 р. та від 18.08.2021 р. про перерахунок розміру страхового відшкодування, надавши страховій компанії копію звіту № 21/4224 про оцінку транспортного засобу. Згідно з цим звітом, загальна вартість відновлювальних робіт транспортного засобу позивача складає 75131,44 грн. Однак, листом від 31.08.2021 р. № 2548-31 ПрАТ «ПЗУ Україна» відмовила позивачу у перегляді рішення та проведенні доплати по страховій справі № 1885. Згодом позивачем було повністю відремонтовано пошкоджений у ДТП транспортний засіб і документально підтверджена вартість відновлювального ремонту КТЗ марки "I-VAN А07А-22", номерний знак [NUMBER] , на суму 88345,56 грн. 30.09.2021 позивач звернувся до відповідача із вимогою про відшкодування шкоди та вимагав здійснити відшкодування майнової шкоди в розмірі 79421,69 грн, що становить різницю витрат з повного відновлення транспортного засобу, та отриманим страховим відшкодуванням в сумі 8923,87 грн. Однак, станом на 18.10.2021 року вищевказана вимога відповідачем не була задоволена і жодної відповіді на неї позивач не отримав. Крім того, у зв`язку з накладеним арештом на транспортний засіб та його ремонтом у період з моменту ДТП до жовтня 2021 року позивач був позбавлений можливості використовувати пошкоджений у ДТП автобус в господарській діяльності та отримувати доходи, що завдавало позивачу моральних страждань. Спричинена йому моральна шкода полягає у емоційному стресі, дискомфорті, схвильованості у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, моральними переживаннями у зв`язку з пошкодженням власного майна, порушенням звичайного життєвого ритму та необхідністю докладати додаткових зусиль, щоб належно використовувати транспортний засіб за призначенням у господарській діляності. Звертає увагу, що його транспортний засіб є пасажирським рейсовим автобусом, регулярно використовується при здійсненні господарської діяльності та є основним джерелом доходу його сім`ї. Відтак, свої моральні страждання, які він отримав внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, він оцінює у 50000,00 грн. Просив стягнути з [PERSON] на його користь 79421 грн 69 коп. відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу марки "I-VAN А07А-22", номерний знак [NUMBER] , в дорожньо-транспортній пригоді, що становить різницю витрат з повного відновлення транспортного засобу, та отриманим страховим відшкодуванням, а також 50000 грн відшкодування моральної шкоди, сплачений ним судовий збір та понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13550 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав із підстав, викладених у позові та поданих письмових поясненнях, просив їх задовольнити, уточнивши суму майнової шкоди - 78170 грн, в яку входить сума франшизи - 2600 грн. Просить стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 78170 грн, моральну - 50000 грн та сплачений судовий збір. Крім того, просив стягнути 12150 грн витрат на професійну правничу допомогу, проте зазначив, що докази в підтвердження понесення цих витрат позивачем будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі відповідно до ч.8 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що вимоги до відповідача як до водія, чия цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», є безпідставними. Зокрема, сума страхового відшкодування згідно даного полісу ЕР.122837169 за заподіяння шкоди майну становить 130000 грн, при цьому, ціна даного позову не перевищує розміру страхування. Однак, ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» не залучена до даної справи в якості відповідача. Додані позивачем до позовної заяви звіти та висновки не є належними доказами у справі, при цьому будь яких клопотань про призначення експертизи ним не заявлено. Крім того, вказав, що позивач не надав жодних доказів, якими підтверджується завдана йому моральна шкода. Враховуючи наведене, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, в тому числі і щодо стягнення витрат на правову допомогу. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що 21.01.2021 року о 20:30 у с. Забороль по вул. Луцькій мала місце дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , та та яким керував останній, та пасажирського автобуса марки «I-VAN А07А-22», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок вказаної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Локачинського районного суду Волинської області від 16.07.2021 року у справі № 931/371/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та накладено стягнення у виді штрафу (а.с. 6). Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля «I-VAN А07А-22», державний реєстраційний номер [NUMBER] , є позивач [PERSON] (а.с. 9). Отже, дії відповідача [PERSON] перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із завданням майнової шкоди [PERSON] , яка проявилася у пошкодженні належного останньому транспортного засобу «I-VAN А07А-22», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Цивільно - правова відповідальність [PERSON] , на момент скоєння ДТП, була застрахована ПрАТ "Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі поліса ЕР.122837169, відповідно до якого страхова сума за шкоду, заподіяну майну, на одного потерпілого складає 130 000 грн (а.с. 166 на звороті). Спеціалістом автотоварознавцем було складено звіт № 018_SOS_-210122-214685 від 26.07.2021, згідно з висновком якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «I-VAN А07А-22», державний реєстраційний номер [NUMBER] , з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу та ПДВ на запасні частини та матеріали складає 12891,14 грн (а.с. 36-41). Відповідно до страхових актів № 1885/1 та №1885/2 [PERSON] було нараховано та виплачено страхове відшкодування у розмірі 8923,87 грн. та 1367,27 грн, за мінусом франшизи - 2600,00 грн, що підтверджується вказаними страховими актами та платіжними дорученнями №00064729 від 27.10.2021 року та № 00059130 від 03.08.2021 року (а.с. 169, 170). Позивач зазначає, що ним було повністю відремонтовано пошкоджений у ДТП транспортний засіб і загальна вартість відновлювального ремонту становить 88 461,56 грн (а.с. 114). Із сумою страхової виплати позивач не погодився та звертався до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявами від 13.08.2021 та від 18.08.2021 про перерахунок розміру страхового відшкодування, надавши страховій компанії звіт № 21/4224 від 31.05.2021 року про оцінку транспортного засобу (а.с. 18-31). Однак, листом від 31.08.2021 р. № 2548-31 ПрАТ СК«ПЗУ Україна» відмовила позивачу у перегляді рішення та проведенні доплати по страховій справі № 1885 (а.с. 32). Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяною життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування, названий Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника заподіювача шкоди. Згідно із ст. 5 Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, які не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 вказаного Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи (ст. 12 вказаного Закону). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника забезпеченого транспортного засобу «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на час ДТП була застрахована у ПрАТ "Страхова компанія «ПЗУ Україна». Розмір франшизи становить 2600 грн. ПрАТ "Страхова компанія «ПЗУ Україна» як страховиком було розглянуто подану потерпілим заяву про виплату страхового відшкодування по страховому випадку та прийнято рішення про погодження матеріального збитку в розмірі 12891,14 грн за виключенням франшизи в сумі 2600,00 грн. Страхове відшкодування в сумі 10 291,14 грн виплачено позивачу (а.с.170). Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з винуватця ДТП [PERSON] 78 170 грн майнової шкоди (в томі числі 2600 грн франшизи) - різницю між виплаченою сумою страхового відшкодування та загальною вартістю відновлювального ремонту. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Отже, з урахуванням наведених вище положень Закону й тих обставин, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія «ПЗУ Україна», а сума матеріального збитку, відшкодування якого вимагає позивач - 78 170 грн, не перевищує ліміт відповідальності страховика у даному випадку (не перевищує максимального розміру страхового відшкодування на день настання страхового випадку - 130 тисяч грн), тому суд приходить до висновку про те, що позивач має право на відшкодування завданої йому шкоди за рахунок страховика забезпеченого транспортного в межах вказаного вище ліміту відповідальності страховика. За таких обставин, відшкодування майнової шкоди у виді виплати страхового відшкодування, на яке позивач має право отримати від страховика забезпеченого транспортного засобу, не підлягає стягненню з винної в ДТП особи, цивільно-правова відповідальність якої на момент ДТП була застрахована. У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне наголосити на такому. Так, у своїй постанові від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду прийшла до наступного висновку. Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Таким чином, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, під час розгляду даної справи, ані позивачем, ані його представником відповідне клопотання про залучення до участі у ній співвідповідача - ПрАТ "Страхова компанія «ПЗУ Україна» до суду подано не було. Отже, сторона позивача розпорядилася своїми процесуальними правами, визначеними ЦПК України, щодо предмета спору на власний розсуд. З урахуванням положень ч. 3 ст. 13, ст. 51 ЦПК України, суд не наділений процесуальним правом з власної ініціативи залучати до участі у справі співвідповідачів, оскільки залучення співвідповідача може відбутися виключно за клопотанням сторони позивача. Разом з тим, оскільки згідно з вимогами ст.12 Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, суд вважає обгрунтованою вимогу [PERSON] про стягнення з [PERSON] завданої йому шкоди в сумі 2600 грн, що складає розмір франшизи згідно з полісом ЕР.122837169. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені. Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003). Суд вважає доведеним, що дії відповідача [PERSON] у даному випадку були неправомірними і цими діями позивачу було завдано моральну шкоду, між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача та наслідками в вигляді пошкодження належного останньому майна, моральних стражданнях у зв`язку з цим, є причинно-наслідковий зв`язок. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня завданих позивачу моральних страждань, що були викликані погіршенням технічного і естетичного стану його автомобіля, неможливості його експлуатації за призначенням, необхідності його відновлення, порушення у зв`язку з цим його нормального життєвого ритму. Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості забезпечення здійснення права володіння, користування і розпорядження своєю власністю, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на відшкодування завданої моральної шкоди на користь позивача [PERSON] 4000 грн. При цьому, суд не бере до уваги твердження позивача щодо завдання йому моральної шкоди, спричиненої неможливістю заробляти кошти через пошкодження транспортного засобу, оскільки на думку суду це є упущеною вигодою в розумінні Цивільного кодексу України і підлягає доведенню реального її настання. Позивачем така вимога не заявлена. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки завданої внаслідок ДТП. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, [PERSON] було заявлено позовні вимоги загальною ціною 129421,69 грн. (79421,69 грн майнова шкода + 50000 моральна шкода) та у зв`язку з цим сплачено судовий збір в розмірі 1294,30 грн. Разом з тим, судом було задоволено заявлені вимоги на загальну суму 6600 грн (2600 грн майнова шкода + 4000 моральна шкода), а тому із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 66,66 грн витрат по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно зазначити наступне. Представником позивача у позовній заяві було зазначено, що витрати позивача на правничу допомогу становлять 13 550 грн, у судовому засіданні останній просив стягнути такі витрати з відповідача в сумі 12150 грн. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Скориставшись положенням даної статті, представник позивача у судовому засіданні зазначив, що докази в підтвердження витрат позивача на правничу допомогу будуть надані ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку про призначення судового засідання у даній справі для вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу та надання позивачу строку - п`ять днів з дня ухвалення даного рішення суду, для подання доказів щодо розміру понесених ним витрат на правову допомогу.

Outcome: partial