Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-01 00:00:00

26.04.2022 року [PERSON] (далі - Заявник-1) та [PERSON] (далі - Заявник-2) звернулися до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначили, що [INFO] Заявник-1, його мати [PERSON] та дружина [PERSON] у складі колони з 9-ти автомобілів здійснювали евакуацію із м. Маріуполь Донецької обл. на власному транспортному засобі. Під час руху по вул. Макара Мазая у м. Маріуполь невідомими військовослужбовцями ЗС РФ зі стрілецької зброї обстріляли їх автомобіль, внаслідок чого [PERSON] отримала поранення в голову та в результаті цього загинула. Факт смерті [PERSON] , тобто відсутність ознак життя, був констатованим ним особисто, а також у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , які рухалися в складі евакуаційної колони. Разом з тим, виходячи із побоювань за власну безпеку та життя, вони прийняли рішення залишити труп [PERSON] та продовжити евакуацію. Таким чином, наразі вони позбавлені можливості отримати документи про смерть останньої, а відтак й оформити спадкові права на дитину померлої, призначити їй допомогу у зв`язку із втратою годувальника та одноосібно приймати рішення щодо неї. Враховуючи наведене, просять суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що [PERSON] , [INFO] , померла у м. Маріуполь Донецької обл. [INFO] . В судовому засіданні Заявник-1 заявлені вимоги підтримав та пояснив суду, що після отриманого [PERSON] поранення в голову, її витягли з автомобіля та достовірно встановили відсутність у неї пульсу та серцебиття. Тіло [PERSON] особисто ним та водієм іншого транспортного засобу. Оскільки обстріли продовжувалися, тіло його дружини було залишеним на дорозі, а вони продовжили евакуацію. По приїзду до м. Луцька 30.03.2022 року, з приводу смерті дружини, він звернувся до центру вторинної безкоштовної правової допомоги, де працівник даної установи допомогла їм оформити відповідний акт від 15.04.2022 року. Вказаний акт був складений у м. Луцьку адвокатом та надісланий за допомогою мобільного застосунку «Вайбер» свідкам події, які знаходяться у м. Бердянську. Свідки роздрукували вказаний акт, поставили на ньому свої підписи, сфотографували підписаний ними акт і надіслали йому за допомогою мобільного застосунку «Вайбер». Отримавши даний акт, він його роздрукував і підписав. Тобто, він не їздив до м. Бердянська для підпису свідками акту, а свідки особисто не приїжджали до м. Луцьку, у вказаному акті фактично містяться фотокопії її підписів. Просив заяву задовольнити. Заявник-2 в судовому засіданні заяву підтримала з підстав, які викладені у ній та додатково пояснила, що вона особисто не була присутньою [INFO] під час евакуації Заявника-1 з його сім`єю із м. Маріуполя, а про події, які є предметом розгляду даної справи, повідомлена лише зі слів. Зазначила, що рішення у даній справі будь-яким чином не впливає на її права та обов`язки, а причиною звернення до суду у якості заявника є виключно її бажання допомогти брату. Просила заявлені вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного межрегіонального управлення юстиції ( м. Львів) в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви, клопотання від нього на адресу суду не надходили. Заслухавши пояснення заявників, дослідивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як вбачається зі змісту заяви заявники [PERSON] та [PERSON] просять встановити факт смерті [PERSON] в порядку Глави 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України, зокрема, ст. 317 ЦПК України «Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України». Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Статтею 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України. 4) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1, 2 і 3 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями. Адміністративна межа між тимчасово окупованою територією, передбаченою пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті, та іншою територією України збігається із суходільним адміністративним кордоном між Автономною Республікою Крим та Херсонською областю. Адміністративна межа між тимчасово окупованою територією, передбаченою пунктом 3 частини першої цієї статті, та іншою територією України визначається рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України. У свою чергу, Указом Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» № 32/2019 від 07.02.2019 року визначено перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях. Як встановлено судом, м. Маріуполь Донецької області ані станом на [INFO], ані на дату розгляду справи, не має статусу тимчасово окупованої території, а тому заявлені вимоги [PERSON] та [PERSON] не підлягають розгляду в порядку ст. 317 ЦПК України. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно п.п. 10, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, - суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану у реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України визначено поняття допустимості, належності, достовірності та достатності доказів, як засобів доказування при здійсненні цивільного процесуального судочинства. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, яка в повній мірі кореспондується із приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, за правилами ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, на обґрунтування заявлених вимог про встановлення факту смерті особи в певний час заявниками було надано колективний акт про факт смерті, складений 15.04.2022 року та підписаний [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також докази внесення до ЄРДР відомостей за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України (кримінальне провадження № 22022030000000051 від 02.04.2022 року). Однак, колективний акт про факт смерті від 15.04.2022 року не є допустимим, достовірним та достатнім доказом смерті [PERSON] , [INFO] , у м. Маріуполь Донецької обл. [INFO], з огляду на наступне. Акт - це офіційний документ, який підтверджує факти, події, вчинки, пов`язані з діяльністю установ, підприємств, організацій та окремих осіб. Обов`язковими реквізитами акту, що надають йому юридичної сили, є: назва виду документа (акт); дата; реєстраційний індекс (номер); місце складання; заголовок до тексту; текст; підписи. Тобто, зазначення інформації про місце складання акту є його обов`язковою складовою. Проте, колективний акт про факт смерті від 15.04.2022 року взагалі не містить будь-яких відомостей про місце складення, що є невід`ємною його частиною. Крім того, судом було встановлено, що вищевказаний акт був підписаний [PERSON] та [PERSON] в м. Бердянську, а підписи [PERSON] та [PERSON] були проставлені на його фотокопії в м. Луцьку. Тобто, з наведеного слідує, що даний акт містить суміщення копії та оригіналу документу, попри те, що таке його оформлення є недопустимим. Отже, оцінюючи поданий заявниками колективний акт про факт смерті від 15.04.2022 року на предмет його належності та допустимості, суд, виходячи із основних засад законності, не приймає даний доказ до уваги, а також ставить під сумнів його достовірність. У свою чергу, сам по собі факт внесення до ЄРДР відомостей за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України, без винесення будь-яких інших процесуальних рішень правоохоронних органів, або ж без відповідних висновків судових експертів, проведених в ході досудового розслідування, жодним чином не доводить обставин, які підлягають доведенню в рамках даного судового провадження. Таким чином, заявниками не надано доказів, які достовірно свідчать про смерть особи в певний час і за певних обставин. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Слід зауважити, що в судовому засіданні заявникам було роз`яснено положення ч. 3 ст. 12, ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України та з`ясовано, що останні не бажають додатково подати до суду будь-яких доказів на обґрунтування заявлених вимог. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що заявниця [PERSON] не входить до визначеного чинним законодавством кола осіб, яким надано право на звернення до суду із вимогами про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , у м. Маріуполь Донецької обл. [INFO]. Також суд вважає за необхідне наголосити на наступному. Як на підставу для звернення до суду з даною заявою заявник [PERSON] посилається на положення ЗУ «Про запобігання корупції» та зазначає, що вона, як невістка загиблої, є членом її сім`ї, а відтак має право на заявлення відповідних вимог. Однак, таке твердження є хибним з огляду на наступне. ЗУ «Про запобігання корупції» визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень. У свою чергу, визначення понять «близькі особи» та «члені сім`ї», у контексті ЗУ «Про запобігання корупції» наводиться з метою визначення кола осіб, які входять у сферу запобігання корупції та фінансового контролю суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону. Таким чином, застосування положень ЗУ «Про запобігання корупції» при визначенні кола осіб, якими можуть бути порушені в суді справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення є безпідставним. Натомість, як слідує із положення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора. Разом з тим, в ході розгляду справи судом не було встановлено тієї обставини, що [PERSON] є «безпосередньо заінтересованою особою» (може бути заявником), або ж що вона «вправі звернутися до суду в інтересах осіб», які можуть порушити питання про встановити факт смерті [PERSON] . Підсумовуючи наведене вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа - Відділ ДРАЦС у м. Луцьку Західного МУЮ (м. Львів) про встановлення факту смерті особи в певний час у повному обсязі.

Outcome: dismissed