Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

Зміст позовних вимог: [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що вони з [PERSON] перебували в шлюбі, який в розірвано. В шлюбі в них народилося двоє дітей : [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Після розірвання шлюбу неповнолітній син залишився проживати з ним, а дочка залишилася проживати з відповідачкою. 14.12.2020 року відповідачка [PERSON] звернулася в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, хоча знала що син на її утриманні не перебуває. З листопада 2020 року неповнолітній син [PERSON] проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні і вихованні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Він на даний час звільнений з військової частини по стану здоров`я. Додаткових доходів немає, підприємницькою діяльністю не займається. Відповідачка є військовослужбовцем за контрактом військової частини [NUMBER] , фізично здорова, а тому вважає що вона зобов`язана матеріально утримувати дитину та сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Стислий виклад позиції позивача: Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених в позовній заяві. Просив стягувати з відповідачки в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, так як неповнолітній син проживає з батьком. Також зазначив, що позивач відмовляється від стягнення витрати на правову допомогу з відповідача. Відповідач в судове засідання позовні вимоги визнала повністю, не заперечила обставини зазначені позивачем. Ствердила, що після розірвання шлюбу неповнолітіній син проживає з батьком [PERSON] . А тому погодилася сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі ј частки від всіх видів її доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.12.2021 року провадження по даній справі відкрито та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі . Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Надвірнянського районного суду від 05.08.2021 року розірвано. Вказане рішення набрало законної сили ( а.с. 5-6). В шлюбі в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7-8). 13.01.2021 року Надвірнянський районний суд виніс судовий наказ про стягнення [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. (а.с.9). Як вбачається з довідки начальника будинковолодіння №2 від 08.11.2021 року № 523 та акту обстеження матеріально - побутових умов проживання позивач [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON] зареєстровані та проживають в [ADDRESS] . (а.с.10, 13). З свідоцтва про хворобу № 897/2 від 09.09.2021 року вбачається, що [PERSON] не придатний до військової служби в зв`язку з станом здоров`я та потребує звільнення від виконання службових обов`язків (а.с. 15-16). З витягу наказу №221 від 05.10.2021 року [PERSON] в зв`язку з закінченням контракту звільнений з ЗСУ (а.с. 14). 23.02.2022 року Надвірнянський районний суд постановив рішенням згідно якого позивач [PERSON] звільнений від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] з 14.12.2020 року присуджених судовим наказом Надвірнянського районного суду від 13.01.2021 року. Також зменшений розмір аліментів і вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. (а.с.39-41). Норми права, які застосував суд та мотиви суду: Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку. Статтею 51 Конституції України\~та статтями\~180,\~191 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно\~ст. 182 СК України\~до обставин, які суд досліджує при визначенні розміру аліментів на дитину відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою\~ст. 182 СК України\~встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1\~ст. 183 СК України). При цьому відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду спосіб стягнення аліментів(у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі) здійснюється за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, та змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів у частці від доходу суд дійшов наступних висновків. Відповідно до норм ч.\~1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно норм ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц. Тому суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідачки аліментів у частці від доходу. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). Враховуючи, що дитина проживає разом з батьком, а позивач наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, суд дійшов висновку про визначення способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), матері. Тому з врахуванням матеріального становища позивача, а також що дитина проживає разом з батьком, вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, матеріальне становище та стан здоров"я платника аліментів, яка є фізично здоровою та працездатною, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини частки з всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менша 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Висновки суду: Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, а також положення\~ч.2 ст.182 СК України, відповідно до розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~суд вважає за можливе призначити відповідачу аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менша 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Надвірнянського районного суду від 23.02.2022 року позов [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина задоволено. Позивач [PERSON] звільнений від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] з 14.12.2020 року присуджених судовим наказом Надвірнянського районного суду від 13.01.2021 року. Також зменшений розмір аліментів та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішення вступило в законну силу 29.03.2022. Враховуючи наведена стягнення аліментів необхідно розпочати з часу вступу рішення в законну силу, а саме з 29.03.2022 року. На підставі п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності\~до ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України про судовий збір. Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Отже, у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] , [INFO] ,\~жительки [ADDRESS] на\~користь держави 992\~грн.40\~коп.\~судового збору.

Outcome: approved