Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

14.04.2022 позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 28 грудня 2018 року, Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис за №2738, після розірвання шлюбу відновити позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] », неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити проживати разом з матір`ю. Позов мотивує тим, що 28.12.2018 між сторонами укладено шлюб, у якому [INFO] народився син [PERSON] . Позивач зазначає, що спочатку у сім`ї були хороші відносини, однак з часом вони погіршились, в кінцевому результаті це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен має різні погляди на шлюб та сім`ю. Сімейне життя перестало існувати на почуттях взаємної поваги, любові, дружби та взаємодопомоги. Відповідач не розуміє сутності проблем, які виникають, з його ініціативи виникають конфлікти, у зв`язку з чим вони припинили ведення спільного господарства. Позивач разом з дитиною переїхали проживати в м. Коломия. Вважає, що підтримувати сімейні відносини немає сенсу, примирення неможливе. Вказує, що оскільки спільне життя з відповідачем не склалось, вони виявились людьми різних поглядів, характерів, у зв`язку з чим часто виникали непорозуміння, важко було прийти до згоди навіть при вирішенні простих побутових питань, внаслідок чого було втрачено почуття поваги один до одного. Позивач зазначає, що спільна з відповідачем дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з нею та перебуває на її утриманні. Також після розірвання шлюбу просить відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.1-2). 18.04.2022 справа надійшла до суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями передана судді Кіндратишин Л.Р. (а.с.8). Ухвалою суду від 20.04.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.11). У позовній заяві позивач просила розгляд справи проводити без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.1-2). 10.05.2022 відповідач подав заяву відповідно до якої просив провести розгляд справи у його відсутності. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 28.12.2018 серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.12.2018, про що складено відповідний актовий запис №2738. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження виданого Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 16.07.2019 серії [NUMBER] , [PERSON] , народився [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №1721. Батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Спільні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються СК України. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між сторонами, слід розірвати. Що стосується вирішення вимог, зазначених у позові про визначення місця проживання неповнолітнього сина сторін, то при цьому суд виходить з наступних мотивів. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, судом встановлено, що на даний час син проживає разом з матір`ю, спору щодо визначення його місця проживання немає, то позовна вимога підлягає задоволенню. Одночасно суд роз`яснює, що у разі виникнення спору щодо визначення місця проживання дитини судом сторони мають право вирішити дане питання окремо у судовому порядку або органом опіки та піклування. При цьому, суд звертає увагу, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини. Що стосується вимоги позивача відновити дошлюбне прізвище, суд виходить з наступного: За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідач виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Таким чином позов підлягає до задоволення. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved