Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . У грудні 2005 року вона зареєструвала в будинку відповідача [PERSON] . Відповідач був чоловіком її дочки [PERSON] та приходився їй зятем. Відповідач мешкав у її будинку до початку 2013 року. Оскільки 23.10.2018 було розірвано шлюб між її донькою та відповідачем, то згідно статті 64 Житлового кодексу УРСР, з того часу припинив бути членом її сім`ї. Відповідач ніколи не брав участі у догляді за будинком та за весь час проживання не оплачував комунальних послуг, а з 2013 року виїхав за попередньою інформацією за кордон та припинив будь-яке спілкування з нею та її дочкою по цей час. На тепер вона не має жодної інформації де мешкає відповідач, оскільки він не спілкується, ані з дружиною, ані зі своїми дітьми. Мати відповідача інформації про місце його перебування не надає, на прохання про добровільне зняття з реєстрації місця проживання у будинку її сина нічого не відповідає. Будь-яких домовленостей між сторонами щодо користування останнім житловим будинком немає. Просить позов задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак 20.07.2021 подала до суду заяву у якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так як\~відповідач,\~будучи належним\~чином повідомленим\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання за\~зареєстрованою адресою\~місця проживання\~не з`явився\~повторно в\~судове засідання\~без повідомлення\~причин,\~що в\~розумінні ч.3\~ст.131\~ЦПК України\~вважається неявкою\~без поважних\~причин,\~крім того\~не подав\~відзиву,\~від нього\~не надходило\~на адресу\~суду жодних\~клопотань,\~сторона позивача\~не заперечує\~проти заочного\~вирішення справи,\~з матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною 1 ст.317 ЦК України визначено, що власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в частині першій ст.321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням майном. Відповідно до\~ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. З витягу державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №266340257 від 19.07.2021 вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] . Згідно з ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. З довідки про склад сім`ї №740 від 15 липня 2021 року, виданої виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області вбачається, що в будинку [ADDRESS] , окрім інших, зареєстровані дочка позивача [PERSON] та зять [PERSON] , [INFO] . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 23.10.2018 у справі №460/3558/18, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З акту встановлення місця проживання №30 від 11.03.2021, засвідченого начальником загального відділу Яворівської міської ради Терновою Н., який проведений за участю сусідів [PERSON] та [PERSON] вбачається, що в житловому будинку [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає [PERSON] , [INFO] . З акту встановлення місця проживання №3 від 11.05.2021, засвідченого старостою населених пунктів Нагачів, Семирівка, Липина, [PERSON] , який проведений за участю сусідів [PERSON] та [PERSON] вбачається, що в житловому будинку [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає [PERSON] , [INFO] . З акту встановлення місця проживання №5 від 14.02.2022, засвідченого старостою Нагачівського старостинського округу Суровик М.М., який проведений за участю сусідів [PERSON] та [PERSON] вбачається, що в житловому будинку [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає [PERSON] , [INFO] . Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Припинення права користування житловим приміщенням колишнього члена сім`ї власника житлового будинку може бути підтверджено у судовому порядку, якщо це право пов`язане із захистом права власності відповідно до статті 391 ЦК України, за змістом якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (постанова Верховного Суду від 13.10.2020 року в справі № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20)). Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не проживає у спірному житловому будинку без поважних причин значно довше строку, встановленого ст.405 ЦК України, відповідач є колишнім членом сім`ї позивача, між ним та позивачем не укладались жодні угоди щодо користування житлом. Таким чином, інтереси позивача, як власника житла та користувача цим житлом, перевищують інтереси колишнього члена сім`ї, у якого припинилися правові підстави користування чужим майном. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позов про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом підлягає до задоволення.

Outcome: approved