Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

У лютому 2022 року до суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «Бест Лізинг» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № ЕР201975492, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Toyota» державний реєстраційний номер [NUMBER] . 21 січня 2021 року приблизно о 12 годині 50 хвилин у м. Києві по вул. Воскресенській 16Г, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Honda» державний реєстраційний номер [NUMBER] . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Honda» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », що підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва. Згідно постанови Дніпровського районного суду міста Києва, водій [PERSON] , 21 січня 2021 року близько 12 години 50 хвилин керуючи автомобілем «Toyota» державний реєстраційний номер [NUMBER] , по вул. Воскресенська, 16-г у м. Києві, при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці, не витримав безпечний інтервал та здійснив наїзд на автомобіль «Honda» державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] , порушив вимоги п.п. 10.1, 13.1 ПДР України. Крім того, 21 січня 2021 року близько 12 години 50 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем «Toyota» державний реєстраційний номер [NUMBER] по вул. Воскресенська, 16-г у м. Києві, при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці, не витримав безпечний інтервал та здійснив наїзд на автомобіль «Honda» державний реєстраційний номер [NUMBER] , залишив місце події, чим порушив вимоги п. 2.10 (а) ПДР України. Факт ДТП 21.01.2021 був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №2097240-1 від 01.03.2021. На підставі страхового акту, на виконання вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 993 Цивільного кодексу України, співробітниками ПрАТ СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 3 000,00 грн., що підтверджує платіжне доручення. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 3 000, 00 грн., заподіяну Відповідачем внаслідок ДТП 21 січня 2021 року, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до Відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 3 000,00 грн. 16.12.2021 між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою- підприємцем « [PERSON] » було укладено Договір № 16/12/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (Полісом) №201975492 від 24.11.2020. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу 30.12.2021 було направлено Акт (Вимогу) № 2097240-1 про відшкодування збитків в порядку регресу та повідомлення про відступлення права вимоги. Разом з тим ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було щодо погашення заборгованості в добровільному порядку. Враховуючи вищевикладене, позивач просить задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу сумі 3 000 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 992, 40 грн., а також витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 8 197,80 грн. Ухвалою Дарницького районного суд м. Києва від 23.02.2022 у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали та позовної заяви з додатками для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Станом на 18.04.2022 закінчились строки для подання відзиву та відповіді на відзив, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.11.2020 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «Бест Лізинг», було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № ЕР201975492, предметом якого є страхування транспортного засобу «Toyota» державний реєстраційний номер [NUMBER] . 21 січня 2021 приблизно о 12 годині 50 хвилин у м. Києві по вул. Воскресенській 16Г, відбулася ТДП за участю автомобіля «Toyota» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Honda» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.03.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопоршушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. (а.с. 19) Факт ДТП 21.01.2021 був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №2097240-1 від 01.03.2021. На підставі страхового акту №2097240-1 від 01.03.2021, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 3 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №7813 від 01.03.2021. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто з 01.03.2021, що підтверджується платіжним дорученням №7813 від 01.03.2021. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 3 000,00 грн., заподіяну Відповідачем внаслідок ДТП 21.01.2021, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до Відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. В процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, відтак є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. З вищенаведеного вбачається те, що в розумінні статей Цивільного кодексу України, Закону України "Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у Відповідача виникло зобов`язання перед Позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого Позивачем страхового відшкодування. 16.12.2021 між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою- підприємцем « [PERSON] » було укладено Договір № 16/12/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (Полісом) №201975492 від 24.11.2020. Згідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини. Так, відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до Позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з Відповідача вищевказаної суми боргу. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу 30.12.2021 було направлено Акт (Вимогу) № 2097240-1 про відшкодування збитків в порядку регресу та повідомлення про відступлення права вимоги, про що свідчить фіскальний чек від 30.12.2021, разом з тим, ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було щодо погашення заборгованості в добровільному порядку. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Звертаючись з даним позовом до Дарницького районного суду м. Києва, позивач заявив до стягнення з відповідача 3 000 грн. в порядку регресу. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що для її застосування необхідні дві умови: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; регрес має місце після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди. Правові відносини з відшкодування шкоди в порядку суброгації (перехід до страховика, який виплатив страхувальнику компенсацію за завдану шкоду, права вимоги до винної особи. При чому такий перехід права вимоги - заміна кредитора у зобов`язанні відбувається на підставі закону, а не договору) регулюються наступними правовими нормами. Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Підсумовуючи викладене, можна зробити наступні висновки: страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати з моменту заподіяння шкоди; у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності. Перехід права вимоги за наведеними нормами права (ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування») слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями ст. 1191 ЦК України. Відтак відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 3000 грн., позивач отримав право регресної вимоги до відповідача. Такий же висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15 (№ 910/22731/14). Згідно договору про відступлення права вимоги №16/12/2021 від 16.12.2021 «Страхова компанія «ВУСО», передає (відступає) ФОП [PERSON] права вимоги ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» за укладеними Договорами страхування, а ФОП [PERSON] сплачує ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», за відступлення права вимоги грошові кошти, що дорівнюють ціні договору, серед яких згідно додатку № 1 до вказаного договору є і право вимоги до [PERSON] у розмірі 3 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, згідно регресної вимоги фізичної особи-підприємця [PERSON] №2097240-1 вбачається, що останній звернувся з такою до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 3 000 грн. Однак, як вбачається з матеріалів справи [PERSON] у добровільному порядку затрати по виплаті страхового відшкодування не відшкодував. Таким чином, суд приходить до висновків, що фізична особа-підприємець [PERSON] має всі законні підстави для подання регресного позову до відповідача про стягнення страхового відшкодування. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, які позивач поніс за подання відповідної позовної заяви складається з судового збору (992, 40 грн.) та витрат на професійну правничу допомогу (8 197,80 грн.), що підтверджується квитанціями про сплату судового збору (а.с. 5), квитанцією про сплату послуг адвоката (а.с. 33). Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 992, 40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 197,80 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved