Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

У лютому 2021 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що вони мешкають у кімнатах [ADDRESS] . Вказана будівля гуртожитку знаходиться в комунальній власності, обслуговується Комунальним підприємством «Жилсервіс 5» Дніпровської міської ради. В 2020 році з метою приватизації вказаних приміщень у гуртожитку вони звернулися до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, однак в оформленні приватизації їм було відмовлено. Отже, посилаючись на порушення своїх прав, позивачі просять визнати за ними право на приватизацію житлового приміщення у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 50,8 кв.м., із яких житлова (основна) площа становить 31,0 кв.м., допоміжна (підсобна) 19,8 кв.м. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2021 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання. Під час підготовчого провадження представником відповідача - Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради був поданий відзив, в якому він проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивачами не надано доказів на підтвердження наявності в них права на приватизацію приміщень [ADDRESS] . Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25 серпня 2021 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті. При цьому ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 березня 2022 року було залучено до участі у справі як третюособу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальне підприємство «Жилсервіс 5» Дніпровської міської ради. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позов підтримали. Позивач [PERSON] у судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач - Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради про розгляд справи був повідомлений, явку свого представника в судове засідання не забезпечив. З огляду на наявний у справі відзив на позов, справу розглянуто у відсутність представника відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Комунальне підприємство «Жилсервіс 5» Дніпровської міської ради, про розгляд справи було повідомлено, явку свого представника в судове засідання не забезпечило. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . У матеріалах справи наявний ордер № 107 від 10.02.1978 року, виданий ВАТ «НТЗ» на ім?я [PERSON] , на вселення до гуртожитку по [ADDRESS] . Згідно з довідкою Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради від 25.02.2020 року № 426 позивачі постійно проживають в кімнатах [ADDRESS] , [ADDRESS] . Як було зазначено позивачем [PERSON] у судовому засіданні, перша кімната № [NUMBER] була надана їй у користування в 1978 році, друга кімната - [ADDRESS] була надана їй в користування в 2007 році в період роботи двірником. З матеріалів справи вбачається, що кімната № [NUMBER] (№ 1 поз. 28 - за попередньою інвентаризацією) по [ADDRESS] хоча й придатна для проживання, проте є нежитловим приміщенням (кладовою). Відповідно до листа Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради будівля гуртожитку літ. А-3 по [ADDRESS] , в яку увійшли приміщення № 3, 8, зареєстрована за територіальною громадою міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради (нині Дніпровська міська рада) та згідно з матеріалами інвентаризаційної справи на дату інвентаризації, проведеної 07.07.2011 року, приміщення № 8 самочинно переобладнано з приміщень загального користування, житлове приміщення № 3 поз. 3-1, 3-2, 3-4 переобладнано в нежитлове та підлягають введенню в експлуатацію. Листом Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 01.04.2020 року за № 3/16-1428 було відмовлено в оформленні за заявою [PERSON] приватизації приміщень [ADDRESS] . Відмова відповідача в приватизації мотивована, зокрема, ненаданням ордерів на житлову площу, що підтверджує право користування житловим приміщенням в гуртожитку кімнатами № [NUMBER] , [ADDRESS] . Вирішуючи між сторонами спір щодо права позивачів на приватизацію зазначених приміщень, суд ураховує, що відповідно до частини 2 статті 9 Житлового кодексу України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до частини 1 статті 2 цього Закону до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно з частиною 1 статті 3 вказаного Закону приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Частиною 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Організацію проведення приватизації та оформлення права власності здійснюють органи, визначені статтею 8 цього закону, зокрема, уповноважені органи місцевого самоврядування. Правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, врегульовані Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Так, відповідно до статті 1 вказаного Закону сфера його дії поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Статтею 4 зазначеного Закону визначено, що громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. При цьому перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації, визначений пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, від 16.12.2009, № 396. Відмовляючи позивачам у приватизації приміщень у гуртожитку, відповідач виходив з того, що позивачами не було надано належних документів, які підтверджують їх право на приватизацію цього житла. Суд вважає, що в даному випадку відмова відповідача в приватизації приміщень у гуртожитку є правомірною, оскільки позивачами не надано доказів, що вони більше п`яти років на законних підставах зареєстровані та проживають у кімнатах [ADDRESS] , [ADDRESS] , та, що вказані приміщення належать до об`єктів приватизації, тобто відповідно до закону можуть бути приватизовані. Матеріали справи не містять даних щодо конкретного приміщення у гуртожитку, яке було виділено позивачу [PERSON] згідно з ордером, а також відомостей щодо реєстрації та проживання на законних підстав у конкретному приміщенні гуртожитку понад п`яти років. Натомість матеріали справи свідчать, що зайняті позивачами приміщення були самочинно переобладнані, в тому числі з місць загального користування, і докази узаконення такого переобладнання та надання приміщенням режиму житлових відсутні. Відповідно до частини 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України також передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом із тим, звернувшись до суду, позивачі не надали належних та допустимих доказів на підтвердження свого права на приватизацію спірних приміщень у гуртожитку. За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити. У зв`язку з відмовою в позові відповідно до статті 141 ЦПК України понесені позивачами під час звернення до суду витрати по сплаті судового збору покладаються на позивачів та відшкодуванню відповідачем не підлягають.

Outcome: dismissed