Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з вищезазначеним позовом про стягнення заборгованості за комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у період з 01.08.2015р. по 01.06.2021 р. та зазначив, що надав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , де мешкає відповідач. В зв`язку з тим, що відповідач сплачує за надані послуги не в повному обсязі, за вказаний період виникла заборгованість в розмірі 37468,29 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, та судові витрати в розмірі 2270,00 грн. судового збору. Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить застосувати строки позовної давності, позовні вимоги визнає частково, в межах строків позовної давності. Представником позивача надано письмові пояснення щодо строків позовної давності, в яких зазначає наступне. Зроблений Позивачем розрахунок боргу містить в собі місяці заборгованості за період з 01.08.2015 р. - 01.06.2021 року. З позовом до суду позивач звернувся у червні 2021 року. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась Позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Так, з роздруківки особового рахунку, яка долучена до позовної заяви, вбачається, що Відповідач здійснювала оплати у грудні 2016 р. у розмірі - 200,00 грн., у червні 2017 р. у розмірі 500,00 грн., які свідчать про визнання Відповідачем боргу взагалі та переривання позовної давності. Крім того, зазначають , що звертаючись до суду у червні 2021 р. сплив позовної давності, згідно ст. 257 ЦК України вважався би відносно порушень прав сторони у періоді по червень 2018 року, але ними було враховано продовження стоків позовної давності на період дії карантину, а саме згідно п.5 Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» - Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктами 12-14 такого змісту: "12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Враховуючи оплати, здійснені відповідачем у грудні 2016 та у червні 2017 року, а також беручи до уваги продовження строків на період дії карантину, вважають , що при зверненні з позовом до суду ними не порушено строків позовної давності, просять позов задовольнити. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій , її збут та інше. Таким чином, Концерн «Міські теплові мережі у період з 01.08.2015 р. по 01.06.2021 р. надав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , де мешкає відповідач. В зв`язку з тим, що відповідач сплачує за надані послуги не в повному обсязі, за вказаний період виникла заборгованість в розмірі 37468,29 грн., що підтверджено відповідним розрахунком. Обов`язок споживача сплачувати за житлово-комунальні послуги закріплений у Житловому Кодексі України ( ст. ст. 64, 67, 68). Концерн «Міські теплові мережі» по відношенню до відповідача, як споживача послуг, являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. В п. 18 „ Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем. Правилами та Законом України „Про житлово-комунальні послуги" (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідного договору. Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово- комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-кому нальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Обов`язок споживача сплачувати за житлово-комунальні послуги закріплений у Житловому кодексі України (ст.ст. 67, 68). Відповідно до п.2 ст.11 ЦК України підставою для виникнення прав та обов`язків є договір. 12.10.2010 року між сторонами було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 10-12). За вказаний період заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої воді на адресу Концерну „Міські теплові мережі» не надходило. Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання (пункт 2 Правил). Система опалення помешкання відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. Відключення опалення в окремій квартирі значною мірою порушить вимоги ДБН України (Державні будівельні норми України), а саме вплине на якість наданих послуг до інших житлових приміщень. Тож, послуга з централізованого опалення надавалась відповідачам в межах опалювального сезону, а послуга з постачання гарячої води (підігріву питної води) - постійно. Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води тривають. Згідно норм діючого законодавства на відповідачів покладається обов`язок по оплаті наданих їм послуг. Щодо позовної давності суд зазначає наступне. Згідно з положеннями статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Так, з розрахунку, який не оспорювався відповідачем, вбачається, що в грудні 2016 р. та у червні 2017 р. здійснювались оплати, що свідчить про визнання відповідачем боргу та переривання позовної давності. При подачі позову у червні 2021 року сплив строк загальної позовної давності відносно заборгованості у періоді по червень 2018 року, але оскільки відповідачем здійснювались дії спрямовані на визнання боргу(здійснено оплати у грудні 2016 р.та у червні 2017 року), перебіг позовної давності перервано. Згідно ч.1 ст. 264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Крім того, згідно п.5 Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» - Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктами 12-14 . Згідно п. 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728,786,1293 цього Кодексу , продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином , враховуючи оплати, здійснені відповідачем, а також беручи до уваги продовження строків на період дії карантину, позивачем не порушено строки позовної давності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved