Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-08 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Посилається на те, що 03 січня 2021 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 03.01.2021-100003637, згідно умовами якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 1000 грн. Також сторони домовилися, що первинний строк, на який надається кредит, становить 14 календарних днів з дати надання. Сума кредиту в розмірі 1000 грн та проценти в розмірі 280 грн сплачуються до 30 січня 2021 року. Максимальний строк, на який надається кредит період, який складається з кількості календарних днів фактичного користування кредитом (залишком Кредиту у разі його дострокового часткового повернення), протягом якого нараховуються проценти (Економ» та/або «Стандарт») до досягнення загальною сумою процентів (Економ» та/або «Стандарт») їх максимального розміру. Графік платежів при необранні первинного строку та відсутності пролонгації: сума кредиту у розмірі 1000 грн та проценти, розраховані відповідно до даних умов, сплачуються в останній день максимального строку, на який надається кредит. Максимальний розмір процентів за договором (сумарно Процентів «Економ» та процентів «Стандарт» становить 2000 грн. Після досягнення максимального розміру проценти не нараховуються. В подальшому відповідач пролонгував строк користування кредитним договором до 12 березня 2021 року, за що сплатив проценти щодо пролонгованого кредиту у розмірі 820 грн. Проценти досягли максимального розміру 17 квітня 2021 року. В порушення умов договору відповідач не повернув кредит в розмірі 1000 грн та не сплатив проценти в розмірі 1180 грн. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 13 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання не прибув, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності,, заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити позов. У судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, а саме шляхом направлення рекомендованого повідомлення про вручення судової повістки. Також про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності сторін. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 03 травня 2022 року вирішено проводити заочний розгляд справи. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 03 травня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 09 травня 2022 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1\~ст.5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами статті\~12,\~80,\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що 16 січня 2021 року [PERSON] та ТзОВ «Споживчий центр» уклали кредитний договір № 16.01.2021-010000061, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в сумі 1000, 00 гривень на строк 14 календарних днів з дати надання, які зобов`язався повернути до 30 січня 2021 та сплатити проценти в сумі 2000, 00 гривень. Максимальний розмір процентів за договором становить 2000, 00 гривень. Відповідно до кредитного договору передбачено сплату процентів за фіксованою процентною ставкою в розмірі 2% за один день/днів користування кредитом протягом первинного та пролонгованого строків, після закінчення первинного та пролонгованого строків сплачується фіксована процентна ставка «Стандарт» в розмірі 2,5% за один день/днів користування кредитом. Кредитним договором передбачено сплату неустойки в розмірі 20,00 гривень за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України становить 881,64% річних. Відповідно до паспорту споживчого кредиту, засвідченого підписом [PERSON] , 16 січня 2021 року йому було надано фінансовий кредит в розмірі 1\~000, 00 гривень, строком на 14 днів, процентна ставка - 881,64 % річних, кредит у розмірі 1000, 00 гривень та проценти у сумі 280, 00 гривень сплачуються до 30 січня 2021 року. Відповідно до розрахунку, наданого ТзОВ «Споживчий центр», сума заборгованості [PERSON] за період з 16 січня 2021 до 27 травня 2021 року становить 2180, 00 гривень. Крім цього судом встановлено, що [PERSON] 03 серпня 2022 року звернувся до суду із позовною заявою до ТОВ «Споживчий центр» про визнання недійсним договору № 16.01.2021-010000061 від 16 січня 2021 року. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2021 року, яке набрало законної сили в позові [PERSON] про визнання недійсним договору № 16.01.2021-010000061 від 16 січня 2021 року дуло відмовлено. Даним рішенням встановлено, що [PERSON] не заперечує факт укладення ним кредитного договору № 16.01.2021-010000061 від 16 січня 2021 року та факт отримання ним коштів за даним договором. Таким чином, ТзОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому кредитним договором № 16.01.2021-010000061 від 16 січня 2021 року. Однак [PERSON] не надав своєчасно позивачеві грошові кошти для погашення заборгованості. Відповідно до положень\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями\~1049,1050 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2\~ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1\~ст.1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.\~\~У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі\~ст.610 ЦК України\~порушення зобов`язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч.1\~ст.614 ЦК України\~особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Крім цього відповідно до ч. 1\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи наведене, суд, дослідивши\~\~докази по справі у їх сукупності, вважає, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, допустив заборгованість на загальну суму 2180 грн, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Крім цього, відповідно до ч.2\~ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 2180 грн.\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved