Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] в с. Старикове Глухівського району Сумської області померла його двоюрідна баба - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю) розміром 4,92 умовних кадастрових гектар, розташованої на території Шалигинської селищної ради Шосткинського району (колишньої Стариківської сільської ради Глухівського району) Сумської області, яка належала померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0105102, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 346 від 04.09.1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Новий мир» за № 102 від 11.09.1996 року. За життя [PERSON] своїм майном не розпорядилася, заповіту не залишила. Він є її єдиним спадкоємцем за законом та прийняв спадщину після смерті баби, фактичного вступивши протягом шести місяців з дня відкриття спадщини в управління та володіння її спадковим майном - користувався будинком, господарчими спорудами та земельною ділянкою. Однак, коли для оформлення своїх прав на спадкове майно - вищезазначену земельну частку (пай) він звернувся в нотаріальну контору, то йому було відмовлено в цьому з тих підстав, що він не може підтвердити родинні відносини між ним та спадкодавицею, а саме, що [PERSON] є рідною сестрою його баби [PERSON] , тобто його двоюрідною бабою, оскільки як свідоцтво про народження [PERSON] , так і актовий запис про її народження відсутні, також відсутнє і її свідоцтво про шлюб. Крім того відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно - Сертифікат на право на земельну частку (пай), який було втрачено. За вказаних обставин, позивач просить суд встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно є рідною сестрою його баби [PERSON] , померлої [INFO] , та визнати за ним право власності на вищевказану земельну частку (пай). Позивач в судове засідання не з`явився, а надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, проте надав заяву, в якій зазначає, що Шалигинська селищна рада Шосткинського району Сумської області позов [PERSON] визнає повністю і просить справу розглядати без участі її представника. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є повністю обґрунтованим, підтверджується представленими документами, а тому підлягає повному задоволенню з огляду на таке. Так, з матеріалів справи вбачається, що [INFO] в с. Старикове Глухівського району Сумської області померла [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.03.1999 ( а.с. 6). Після її смерті відкрилася спадщина. За даними довідки Шалигинської селищної ради Глухівського району Сумської області від 27.07.2020 за вих. № 618, на момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , на протязі шести місяців її будинком, господарчими спорудами та земельною ділянкою став користуватися [PERSON] (а.с.7). Згідно з Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 68140050, (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 68140020 від 18.01.2022, заповіт від імені померлої [INFO] [PERSON] не посвідчувався, спадкова справа після її смерті не заводилась ( а.с.8,9). Як стверджує позивач, померла [PERSON] є рідною сестрою його померлої [INFO] бабусі [PERSON] та, відповідно, його двоюрідною бабусею. У січні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Шосткинського районного нотаріального округу Янкової Є.О. з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] - належну їй земельну частку (пай), однак нотаріус йому відмовила в цьому у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини між ним та спадкодавицею (свідоцтв про народження та шлюб спадкодавиці [PERSON] ), та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно - Сертифікату на право на земельну частку (пай), про що видала відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.20). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Підпунктами 4.2, 4.14, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив, що встановлення факту родинних відносин між його померлою бабою [PERSON] та двоюрідною бабою [PERSON] , як рідними сестрами, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на оформлення спадкового майна, що належало та залишилось після смерті останньої. Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , та свідоцтво про шлюб останньої втрачено. Актовий запис про її народження також не зберігся, про що свідчить повідомлення Глухівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 01.07.2020 за вих. № 123/21.4-76, згідно якого, актового запису про народження відносно [PERSON] , яка народилася [INFO] в с. Старикове Глухівського району Сумської області, не виявлено (а.с.10). В той же час, родинні відносини між померлими [PERSON] та [PERSON] повністю підтверджується іншими наявними в матеріалах справи доказами, зокрема архівною довідкою про народження [PERSON] згідно якої [PERSON] народилася [INFO] і її батьками були [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 11); архівним витягом запису акту про шлюб, з якого вбачається, що [PERSON] 14.05.1937 року зареєструвала шлюбу з [PERSON] , та змінила прізвище на [PERSON] (а.с.12), а також письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , якими вони підтверджують, що померла [PERSON] , яка померла [INFO] дійсно була рідною сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] . Будь-які факти, які б спростовували твердження позивача щодо родинних відносин між його бабусею [PERSON] та її сестрою [PERSON] , у матеріалах справи відсутні. Позивач по справі [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , який помер [INFO] у с. Старикове Глухівського району Сумської області, та онуком [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Кролевець Сумської області, що вбачається з відповідних свідоцтв про народження [PERSON] і [PERSON] та свідоцтв про смерть [PERSON] та [PERSON] ( а.с.13,16,17-18) Таким чином, виходячи з досліджених по справі доказів в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність факту того, що померла [INFO] [PERSON] є рідною сестрою померлої [INFO] [PERSON] , та, відповідно, є двоюрідною бабою позивача по справі [PERSON] , по лінії батька. Встановлення даного факту родинних відносин потрібно позивачу для реалізації свого права на спадщину. Встановити вказаний факт у інший спосіб не є можливим, тому вимога останнього про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. Відповідн до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Разом з тим, за приписами п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. За правилами ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадщина вважається прийнятою якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою. Відповідно до положень ст. ст. 529, 530 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, після смерті спадкодавця [PERSON] , при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємців зазначених у ст.ст. 529 - 530 зазначеного вище кодексу спадкодавець [PERSON] не мала. Заповіту за життя вона також не залишила. А відтак, спадщина після смерті [PERSON] , відповідно до положень Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), який діяв на момент її відкриття, не прийнята ніким із спадкоємців. Згідно ст. 1265 ЦК України позивач [PERSON] , як двоюрідний онук [PERSON] , являється її спадкоємцем за законом п`ятої черги та прийняв спадщину після її смерті. Наявність інших спадкоємців судом не встановлена. Згідно довідки відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 24.07.2020 за вих. № 580/103-20, [PERSON] , на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 346 від 04.09.1996 року було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0105102 та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Новий мир» за № 102 від 11.09.1996 року на території Стариківської сільської ради Глухівського району Сумської області. Розмір земельної частки (паю) складав 4,92 умовних кадастрових гектар. Сертифікат видавався тільки на руки власнику і в архіві відділу не зберігається (а.с.19). Таким чином судом встановлено, що померлій [INFO] [PERSON] , дійсно за життя належала земельна частка (пай) розміром 4,92 умовних кадастрових гектар, розташована на території Шалигинської селищної ради Шосткинського району (колишньої Стариківської сільської ради Глухівського району) Сумської області, про що на її ім`я було видано відповідний сертифікат. Однак, вказаний сертифікат втрачено, у зв`язку з чим у газеті «Глухівщина» в № 3 (2749) від 20 січня 2022 року було опубліковане відповідне оголошення (а.с. 23). Через втрату правовстановлюючого документу на спадкове майно, що залишилося після смерті баби - земельну частку (пай), які відновити в передбаченому законом поряду неможливо, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на прийняту спадщину в нотаріальній конторі. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у п.п. 10, 11 визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим, правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до роз`яснень, наданих у абзаці 15 пункту 3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай), порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Враховуючи викладене, та зважаючи на те, що в суді знайшло своє підтвердження те, що двоюрідній бабі позивача [PERSON] - [PERSON] , дійсно за життя на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0105102 належала земельна частка (пай) розміром 4,92 умовних кадастрових гектар, розташована на території Шалигинської селищної ради Шосткинського району (колишньої Стариківської сільської ради Глухівського району) Сумської області, а позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та в установленому законом порядку і строк прийняв спадщину після її смерті, а відтак до нього перейшли всі належні спадкодавцю права та обов`язки, у тому числі й право на спірну земельну частку (пай), однак через втрату правовстановлюючого документу на це спадкове майно, який відновити в передбаченому законом поряду неможливо, його право на спадкове майно не визнається, суд вважає за необхідне захистити дане право позивача шляхом визнання за ним права власності на цю земельну частку (пай). На підставі викладеного,

Outcome: approved