Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08 жовтня 2010 року між ними було укладено шлюб, від якого мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] ; понад два роки їх подружні стосунки припинені через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, між ними зникло взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів, спільного господарства не ведуть, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка була\~належним чином\~та своєчасно\~повідомлена про\~дату,\~час і\~місце розгляду\~справи засобами мобільного зв`язку, що підтверджується телефонограмою, але в судове засідання не з`явилась, 10.05.2022р. через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі й просить їх задовольнити. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи засобами мобільного зв`язку, що підтверджується телефонограмою, але в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, 06.05.2022р. через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Неявка в судове засідання належним чином сповіщених сторін у відповідності до ст.223 ЦПК України в даному випадку не перешкоджає розгляду справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 08 жовтня 2010 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції за актовим записом №1774. Від даного шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю. Понад два роки сторони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільних інтересів не мають, ведуть окреме господарство, обоє своїм правом на участь в судовому засіданні та часом для примирення не скористались, категорично наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Наведений висновок суду також узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 30 травня 2019 року по справі № 442/6319/16-ц. На підставі викладеного,

Outcome: approved