Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

Рух справи 26.05.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 20.05.2021, за підписом позивачки, в якій вона просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 16731 від 01.02.2021, вчинений приватним нотаріусом Горай О.С. щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором № 002-03526-301112 від 30.11.2012, укладеному з ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 31 139,16 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01.06.2021 вказану позовну заяву прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні). 30.09.2021 до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач в порядку ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) просить суд : - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 16731 вчинений 01.02.2021 приватним нотаріусом Горай О.С. про стягнення з [PERSON] коштів на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна»; - стягнути з ТОВ «Росвен Інвест Україна» кошти в сумі 7 469,98 грн, що стягнуті за виконавчим написом № 16731 вчиненого 01.02.2021 приватним нотаріусом Горай О.С.; - покласти на відповідача судові витрати. До такої заяви позивачем надано докази її направлення іншим учасникам справи 27.09.2021. Клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло. Оскільки, розгляд справи відбувався у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання у справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Обґрунтування позову В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається, зокрема, на те, в квітні 2021 року їй, стало відомо про існування виконавчого провадження ВП № 64594892 про стягнення з неї на користь ТОВ «Росвет Інвест Україна» заборгованості у розмірі 31 139,16 грн, яке відкрито на підставі виконавчого напису № 6731 від 01.02.2021. Позивачка зазначає, що п порядку виконання виконавчого провадження з її заробітної плати утримано грошові кошти на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна», проте кредитних відносин з ТОВ «Росвен Інвест Україна» у неї ніколи не було. Позивачка вважає виконавчий напис № 16731 таким, який вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусів з огляду, зокрема на те, що вона не має зобов`язань перед ТОВ «Росвен Інвест Україна», а тому, на її думку, заборгованість на час вчинення виконавчого напису не була безспірною. В заяві про збільшення позовних вимог позивачка також звертає увагу на те, що під час здійснення виконавчого провадження № 64594892 було прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копію якої направлено для виконання за її місцем роботи AT «Державний ощадний банк України» (код ЄДРПОУ - 00032129). На підставі зазначеної постанови AT «Державний ощадний банк України» було відраховано із заробітної плати позивачки за період з квітня 2021 по травень 2021 року кошти у сумі 7 469,98 грн, що підтверджується довідкою № 103-21-17/0724 від 21.07.2021. Вказані кошти перераховані на рахунок ТОВ «Росвен Інвест Україна». Враховуючи, що підставою отримання ТОВ «Росвен Інвест Україна» суми у розмірі 7 469,98 грн було стягнення з [PERSON] у примусовому порядку заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса (який вона просить визнати таким, що не підлягає виконанню), позивачка вважає вказану суму безпідставно набутою відповідачем та просить її повернути. Також, зазначає попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у сумі 6 724,00 грн, яка складається з витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви - 908,00 грн; витрат по сплаті судового збору за подання заяви про збільшення позовних вимог - 908,00 грн; витрат на професійну правничу допомогу - 4 000,00 грн, витрат, що пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - 454,00 грн, витрат, що пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій (судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову) - 454,00 грн. Щодо правової позиції відповідача Станом на день винесення рішення відзив на позовну заяву не надійшов. При цьому, суд враховує, що наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень підтверджується отримання відповідачем (ТОВ «Росвен Інвест Україна») 14.06.2021 ухвали суду від 01.06.2021, яка направлялась відповідачу разом з копією позовної заяви та всіма додатками до неї. Зазначеним підтверджується, що станом на день винесення рішення відповідачу відомо про існування даного судового провадження. Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву, сплив (навіть з урахуванням строку поштового обігу). При цьому, будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Матеріали справи містять роздруківку договору № 002-03526-301112 від 30.11.2012 про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] (а.с. 71). Відповідно до п.п. 1.3, 1.5 вказаного договору банк надає клієнту кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100 000 грн та на день укладання цього договору встановлює ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 13 900,00 грн Ліміт Кредитної лінії розраховується Банком самостійно. Перегляд та/або зміна ліміту Кредитної лінії/загального розміру Кредитної лінії здійснюється у відповідності до внутрішніх процедур Банку та умов цього Договору. Банк самостійно може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії та/або загальний розмір Кредитної лінії, при цьому Сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода до Договору про зміну ліміту Кредитної лінії/загального розміру Кредитної лінії Сторонами не складається. Інформація щодо зміни ліміту Кредитної лінії /загального розміру Кредитної лінії та строків уведення в дію зазначаються Клієнту у щомісячній виписці та/або текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону Клієнта. Кредитування Рахунку в межах Кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених Сторонами у цьому Договорі, та не потребує підписання додаткових угод до цього Договору. Вбачається, що зазначений договір укладений в простій письмовій формі, відміток про нотаріальне посвідчення не містить. За змістом виконавчого напису № 16731 вчиненого приватним нотаріусом Горай О.С. 01.02.2021 (а.с. 70): - Запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором № 002-03526-301112 від 30.11.2012, укладеного з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло на підставі Договору № 2251/К про відступлення права вимоги за кредитним договором від 21.05.2020 до ТОВ «Росвен Інвест Україна», ідентифікаційний код юридичної особи 37616221, далі - Стягувач, заборгованості за кредитним договором № 002-03526-301112 від 30.11.2012; - Строк платежу за кредитним договором № 002-03526-301112 від 30.11.2012 настав. Божником допущено прострочення платежів; - Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.05.2020 по 31.01.2021; - Сума заборгованості становить 30 639,16 грн, що складається з: -простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 24 889,85 грн; -простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 5 749,31 грн; -Загальна сума, яка підлягає стягненню з Божника на користь Стягувача становить 31 139,16 грн. Як вбачається з постанови від 26.02.2021 ВП № 64594892 (а.с. 84-85), приватним виконавцем Табінським О.В. за заявою стягувача відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису № 16731 виданого 01.02.2021 приватним нотаріусом Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в сумі 31 139,16 грн згідно кредитного договору від 30.11.2012, укладеного з ПАТ «Дельта Банк». 10.03.2021 в межах виконавчого провадження ВП № 64594892 приватним виконавцем Табінським О.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 93-95). З довідки акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 21.07.2021 (а.с. 96) вбачається, що із заробітної плати позивачки ( [PERSON] ), за виконавчим провадженням ВП № 64594892 утримано 7 469, 98 грн. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] посилається на те, що приватним нотаріусом Горай О.С. при вчиненні оскарженого виконавчого напису було порушено вимоги закону, оскільки, виконавчий напис був вчинений за відсутності доказів про безспірність заборгованості. Мотиви суду За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595). Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними, а саме: визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 рішення суду залишено без змін. Суд враховує в якості рекомендаційного/консультаційного роз`яснення, викладене у п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», за змістом якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 (в редакції постанови КМУ від 29.11.2001). Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Суд враховує, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 01.02.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Слід зазначити, що з матеріалів справи не вбачається, що договір № 002-03526-301112 від 30.11.2012, у зв`язку з заборгованістю за яким вчинено вказаний виконавчий напис, був нотаріально посвідчений. Таким чином, подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вказаним вимогам Переліку. Отже, оскільки укладений з позивачем договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, то наявні підстави для визнання відповідного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з зазначеним. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), де, зокрема, зазначено наступне: «укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Пізніше таку правову позицію підтвердила і Велика Палата Верховного Суду, яка в п.п. 93-95 постанови від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) вказала, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис на підставі договору, який не був нотаріально посвідчений, з огляду на що, позов підлягає задоволенню. Крім того, судом береться до уваги, що у постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла аналогічного висновку, викладеного вищевказаній постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). При цьому, у справі, яка переглядається, відповідачем не доведено, що сума заборгованості була такою, як зазначено у оскарженому виконавчому написі нотаріуса. Разом з цим, з матеріалів справи не вбачається, що при винесенні оскарженого виконавчого напису приватний нотаріус вчинив дії щодо перевірки безспірності заборгованості. Враховуючи викладене в сукупності, суд дійшов до висновку, що виконавчий напис № 16731 від 01.02.2021 підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Щодо вимоги про повернення безпідставно отриманих коштів Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч. 2 ст. 1212 ЦК України). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.08.2018 року у справі № 334/2517/16-ц під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Також, судом враховується, що як зазначено в постанові Верховного Суду України від 04.10.2017 у справі № 6-1216цс17, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул від нього. Крім того, за змістом постанови Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18 правові підстави набуття відповідачем коштів на виконання виконавчого напису, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню, відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. Матеріалами справи підтверджено, що в межах виконавчого провадження, відкритого щодо примусового виконання виконавчого напису № 16731 від 01.02.2021 з позивача, як з боржника, стягнуто 7 469,98 грн. З підстав вже викладених судом, зазначений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. На підставі наведеного, суд прийшов висновку, що правова підстава списання з позивача коштів у сумі 7 469,98 грн відпала, у зв`язку з чим, відповідна вимога щодо стягнення визначеної суми коштів на користь позивача, підлягає задоволенню. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 270,00 грн судового збору сплаченого за подання позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог (908,00 грн + 908,00 грн; а.с. 2, а.с. 87) та заяви про забезпечення позову у справі (454,00 грн, а.с. 21). Щодо суми судового збору у розмірі 454,00 грн (а.с. 16), сплаченого позивачем за подання заяви про витребування доказів у справі, яка була подана в порядку ст. 84 ЦПК України, то суд звертає увагу на те, що законом не передбачено сплати судового збору при поданні такого виду заяв, а тому відповідний судовий збір позивачем сплачено помилково та не підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Наразі матеріали справи не містять клопотання позивача про повернення помилково сплаченої суми судового збору у розмірі 454,00 грн, а в силу зазначеної норми закону суд не наділено правом вирішувати відповідне питання за власною ініціативою. Щодо заявленого позивачкою попереднього (орієнтовного) розміру витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4 000,00 грн, то суд звертає увагу на наступне. Суд зазначає, що ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Оскільки наразі матеріали справи не містять будь-яких доказів розміру витрат, які позивачка сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи (договорів, рахунків, актів виконаних робіт тощо), то суд вважає передчасним вирішення питання щодо відшкодування позивачу судових витрат на правничу допомогу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved