Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] і [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати за ними право на завершення приватизації земельної ділянки площею 2,08 га з цільовим призначеннм для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Тойкутської сільської ради, в порядку спадкування після смерті батьків [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна земельна ділянка належала батькові позивачів [PERSON] на праві власності, що підтверджено Державним актом серії ВЛ №02638 від 06.12.2001. Після його смерті право на земельну ділянку в порядку спадкування за законом набула мати сторін [PERSON] , проте не здійснила реєстрацію права власності у визначеному законом порядку, що позбавляє позивачів, як спадкоємців за заповітом, реалізувати своє право в позасудовому порядку. В судове засідання позивачі не з`явились, скерували клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача Ковельської міської ради в судове засідання не з`явився, подати відзив на позовну заяву не скористався. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши докази у справі суд встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. Позивачі [PERSON] і [PERSON] є дітьми [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 2,08 га з цільовим призначеннм для ведення особистого селянського господарства (державний акт на право приватної власності на землю серії ВЛ №02638). Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну ділянку набула [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.12.2008. Згідно із заповітом від 11.02.2006 [PERSON] заповіла усе належне їй майно в рівних частках позивача. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , позивачі прийняли спадщину та отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна (копія спадкової справи №362-2015). Позивачі не мають можливості оформити право власності на спірну земельну ділянку в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець [PERSON] за життя не зареєструвала свого права власності. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1296, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Таким чином, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] не винила усіх дій для реєстрації права власності на успадковане після смерті чоловіка нерухоме майно, що виключає можливість позивачів отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом і зумовлює вчинення дій для завершення приватизації. З урахуванням наведеного позов слід задовольнити. Судові витрати у справі слід залишити за сторонами, відповідно до поданих заяв.

Outcome: approved