Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~Марганецького міського\~суду Дніпропетровської\~області\~\~з позовом\~до Акціонерного\~товариства «Марганецький\~гірничо-збагачувальний\~комбінат» (далі\~ АТ\~«Марганецький ГЗК»)\~про стягнення\~моральної шкоди\~в зв`язку\~з ушкодженням\~здоров`я при\~виконанні трудових\~обов`язків. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він працював на підприємстві відповідача 19 років 1 місяць за професією: гірничий робітник очисного вибою. Внаслідок шкідливих і тяжких умов праці отримав професійні захворювання. Висновком МСЕК від 28.01.2014 року йому встановлено 60% втрати професійної працездатності первинно та призначено третю групу інвалідності. Висновком МСЕК від 18.01.2022 року підтверджено втрату професійної працездатності 60% та третю групу інвалідності безстроково. Обставини та причини професійного захворювання визначені у Акті розслідування професійоного захворювання від 11.12.2013 року. Він не може у повному обсязі вести нормальний спосіб життя, бо досить тривалий час його турбує задишка при незначному фізичному навантаженні, епізоди утрудненого дихання до 1-2 разів на добу, які ініціюються частіше фізичними навантаженнями, рідше виникають спонтанно вранці або в нічний час, кашель з утрудненим відходженням слизового, в`язкого харкотиння (іноді сухий, приступоподібний), біль у грудях та міжлопатковій ділянці, слабкість, підвищена втома, біль у попереко-крижовому відділі хребта, болючість та обмеженість рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, шум у голові та у вухах, зниження слуху на обидва вуха. Вважає, що за станом здоров`я він не може повністю забезпечувати свою сім`ю, змінилися і образ життя, і якість його життя. Він почуває себе неповноцінною людиною. Просить суд стягнути з АТ «Марганецький ГЗК» на його користь моральну шкоду у зв`язку із ушкодженням здоров`я в сумі 227500 гривень. Ухвалою від 17.03.2022 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.\~ 01.04.2022 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що жодних доказів на підтвердження факту заподіяння позивачу моральних страждань матеріали позовної заяви не містять. Позивач працював у АТ «МГЗК» та отримав професійне захворювання. 11.12.2013 року складено акт розслідування хронічного професійного захворювання П-4. Висновком МСЕК від 28.01.2014 року позивачу первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 60%. Внаслідок отриманого на підприємстві професійного захворювання позивачу спричинена моральна шкода, яка змінила звичний спосіб його життя. Позивачем не зазначено, у чому полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, якими доказами це підтверджено. Наявність неправомірних дії чи бездіяльності або вини власника підприємства або уповноваженого ним органу по відношенню до позивача не вбачається. АТ «Марганецький ГЗК» своєчасно виконуються комплексні заходи згідно встановлених нормативів безпеки, гігієни праці, поліпшенню вже існуючого рівня охорони праці, попередженню випадків виробничого травматизму, професійних захворювань та аварій на виробництві. Відповідач у повній мірі виконує норми ЗУ «Про охорону праці», на які в своєму позові посилається позивач. Ухвалою від 21.04.2022 року відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотання про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Позивач не скористався своїм правом на подачу відповіді на відзив. За ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] знаходився у трудових відносинах з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» 19 років 1 місяць за професіями: ГРОЗ 5 розряду, ГРОЗ 6 розряду (а.с.30-31). Згідно Акту\~розслідування хронічного\~професійного захворювання\~від 11.12.2013\~року,\~ [PERSON] \~працював в\~умовах впливу\~шкідливих факторів\~19\~років 1\~місяць 2\~дні,\~має такий\~діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першого-другого ступеню (пилотоксичний бронхіт першого-другого ступеню, емфізема легень першого-другого ступеню). ЛН першого-другого ступеню; радікулопатія попереко-крижова L5, S1 та шийна з помірним порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, дв.плечолопатковим періартрозом (ПФС другого ступеню), остеоартрозом в поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ першого-другого ступеню) та остеоартрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеню); нейросенсорна приглухуватість першого ступеню (з легким зниженням слуху). Професійні захворювання виникли внаслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища на організм працюючого у ПАТ «МГЗК», недосконалість технології - фізичні навантаження, вимушена робоча поза, пил, марганець, шум (а.с.4). Оглядом МСЕК від 28.01.2014 року [PERSON] первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями та третю групу інвалідності, з 21.01.2014 року (а.с.5). Оглядом МСЕК від 18.01.2022 року [PERSON] повторно встановлено 60% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями та третю групу інвалідності, з 01.02.2022 року безстроково (а.с.6). Статтею 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, що становить явну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Отже, відповідачем, як роботодавцем, в порушення ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці» не забезпечено [PERSON] безпечних умов праці, що призвело до професійних захворювань останнього. Пунктом 1 ч.2 ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що «громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди». Відповідно до п.4.1 цього ж рішенняушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова Пленуму ВСУ № 4) роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. [PERSON] отримав професійні захворювання на виробництві, і йому встановлено втрату професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково. Внаслідок професійних захворювань позивач морально і фізично страждає через погіршення здоров`я, потребу в лікуванні, через вимушені зміни способу життя, втрату професійної працездатності, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вказані обставини підтверджені належними доказами (а.с.8-29). Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, і вважає встановленим факт спричинення моральної шкоди позивачеві внаслідок професійних захворювань, отриманих на виробництві відповідача. Суд не може погодитися з доводами представника відповідача АТ «Марганецький ГЗК», що відсутні такі умови виникнення в АТ «Марганецький ГЗК» зобов`язання на відшкодування моральної шкоди, як «неправомірні дії чи бездіяльність» та «вина», оскільки, як зазначено в Акті розслідування хронічного професійного захворювання від 11.12.2013 року, професійне захворювання позивача виникло в наслідок впливу на протязі трудової діяльності у ПАТ «МГЗК» таких факторів, як фізичні навантаження, вимушена робоча поза, пил, марганець, шум. Крім того, відповідно до абз.3 п.5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 на який посилається відповідач, особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Жодних доказів на спростування наявності шкідливих факторів робочого місця позивача та їх шкідливого впливу на його здоров`я відповідачем не надано. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд приходить до такого. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати нею професійної працездатності 60%, третю групу інвалідності, які встановлені безстроково, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність лікування, щорічної реабілітації, тривалий період роботи на підприємстві відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений представником позивача розмір моральної шкоди є завищеним, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в розмірі 120000 грн. з утриманням податків та інших обов`язкових платежів. Також у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору при подачі позову та частковим задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в доход держави у розмірі 1200,00 грн. (з розрахунку: 1% від суми моральної шкоди, присудженої до стягнення).

Outcome: partial