Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В заяві вказує, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 28 жовтня 2011 року, зареєстрованому Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 146. Від подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею. Шлюбні відносини фактично припинені з причин різних поглядів на подружнє життя, відсутності взаєморозуміння, втрати почуття поваги та розуміння один до одного. Позивачка вважає, що подальше спільне подружнє життя неможливе, оскільки сім`я розпалась остаточно, можливість її встановити втрачена, просить суд шлюб розірвати, визначити місце проживання дитини з нею. Ухвалою суду від 28.02.2022 року справу прийнято до розгляд, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило. У визначений судом строк відповідно до ст.ст. 191, 278 ЦПК України, відзив на позов не подано, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що 28.10.2011 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 146. Подружні стосунки між сторонами припинені, спільне життя не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння та втрати з боку позивачки почуття любові та поваги до відповідача. Донька проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, зазначені обставини викладені особисто позивачкою в заяві. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Враховуючи, що права позивачки в частині визначення місця проживання дитини ніким не порушені та оспорюються, суд приходить до переконання, що зазначені вимоги в цій частині розгляду не підлягають. При розгляді вимог щодо розірвання шлюбу суд застосовує наступні норми чинного сімейного законодавства. Так, відповідно до ч.1 ст. 104, ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. За змістом ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, за наявності законних підстав, суд вважає, що заявлений позов щодо розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство, збереження сім`ї при існуючих обставинах суперечить інтересам позивача, вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України суд не вважає за потрібне. Хоча цивільним процесуальним законодавством і встановлено обов`язок суду розподілити судові витрати під час ухвалення рішення, проте позивач не заявив вимог щодо стягнення з відповідачки судового збору, суддя приходить до висновку, що позивач бажає самостійно нести ці видатки, тому не вбачає підстав для обмеження особи в розпорядженні належним йому правом на власний розсуд. На підставі викладеного,

Outcome: partial