Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, мотивуючи тим, що на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження № 35475541 з примусового виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2009 року, про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відстоків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 квітня 2009 року до досягнення дитиною повноліття. Внаслідок невиконання відповідачем вказаного рішення, утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості станом на 19 листопада 2021 року становить 115 796,70 грн. Відповідно до детального розрахунку пені наданого позивачем, за період з березня 2018 року по квітень 2021 року загальна сума пені за несплату аліментів становить 633 614,29 грн. Враховуючи положення ст.196 Сімейного кодексу України (далі СК України) [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з березня 2018 року по квітень 2021 року у розмірі 115 796,70 грн. Ухвалою суду від 28 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено розгляд справи 10 березня 2022 року о 09:00 год. В судове засідання 10 березня 2022 року о 09:00 год. учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином, у зв`язку з чим, розгляд справи було відкладено на 27 квітня 2022 року 09:00 год. 29 березня 2022 року до суду від позивача [PERSON] надійшла заява з проханням розглядати справу без участі позивача та її представника. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання 27 квітня 2022 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. У відповідно до ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України, суд вважає на можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З 7 травня 2003 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину -доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2009 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.04.2009 року до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення 10 серпня 2009 року було видано виконавчий лист. Згідно із довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам №109385 від 19 листопада 2021 року, виданою відділом державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), по вказаному виконавчому листу рахується заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 15 жовтня 2021 року становить 115 796,70 грн. Встановлені судом обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України - у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Перевіривши наданий позивачем детальний розрахунок пені судом встановлено, що позиваючи з березня 2018 року по квітень 2021 року (включно) загальна сума пені за несплату аліментів становить 633 614,29 грн. Отже, [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та вчасно подати докази до суду першої інстанції. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина сьома статті 81 ЦПК України). Крім того, згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) викладено висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. При цьому, матеріали справи не містить доказів на спростування доводів позивача, які є обґрунтованими та узгоджуються із матеріалами справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання від відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за весь строк прострочення сплати аліментів, який починає свій перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Суд, при розрахунку пені приймає до уваги останній розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за вказаним виконавчим документом № 109385 від 19 листопада 2021 року, що наявний у матеріалах справи, який на момент розгляду справи є дійсним, та з якого вбачається, що розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з березня 2018 року по квітень 2021 року становить 115 796,70 грн. Отже, суд перевіривши розрахунок пені наведений позивачем та враховуючи положення ст. 196 СК України, приходить до висновку, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості, яка за період з березня 2018 року по квітень 2021 року становить 115 796,70 грн., тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору та вимоги ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved