Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 квітня 2022 року ухваленому у справі № 686/31914/20 було задоволено позов [PERSON] та виключено відомості про батьківство [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , № 1752, зробленого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області 02 липня 2013 року; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 454 грн. 00 коп. судового збору; стягнуто з державного бюджету на користь [PERSON] 454 грн. 00 коп. судового збору. 27\~квітня 2022\~року представник\~позивача [PERSON] [PERSON] подав до суду заяву про стягнення понесених судових витрат по справі № 686/31914/20, а саме витрат на правову допомогу в сумі 6 300 грн. 00 коп., про які позивачем було заявлено ще під час розгляду справи, а також, 5\~000 грн. 00 коп. витрат на проведення судової біологічної експертизи (висновок експерта від 10.03.2022 року № СЕ-19/102-22/803-БД). В судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності. В судове засідання відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, що згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджає продовженню розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення суду у їх відсутності. Дослідивши наданні докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог заяви представника відповідача з наступних підстав. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, на професійну правничу допомогу. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 квітня 2022 року ухваленому у справі № 686/31914/20 було задоволено позов [PERSON] та виключено відомості про батьківство [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , № 1752, зробленого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області 02 липня 2013 року; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 454 грн. 00 коп. судового збору; стягнуто з державного бюджету на користь [PERSON] 454 грн. 00 коп. судового збору. Представник позивача [PERSON] 09 липня 2021 року подав до суду заяву про стягнення понесених судових витрат, а саме, витрат на оплату правничої допомоги в сумі 6 300 грн. 00 коп., надавши копію квитанції від 18.04.2022 року № 0.0.2519096369.1, додаткову угоду до договору № 10 про надання правової (правничої) допомоги від 15 березня 2021 року, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 15.04.2022 року. При цьому, під час судового розгляду справи позивачем до суду було надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 15 березня 2021 року та попередній розрахунок витрат [PERSON] . Також, представник позивача заявив вимогу про стягнення з відповідачки 5\~000 грн. 00 коп. витрат на проведення судової біологічної експертизи (висновок експерта від 10.03.2022 року № СЕ-19/102-22/803-БД), надавши при цьому копію квитанції від 15.02.2022 року № 0.0.2458581844.1 на суму 5076 грн. 00 коп. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат . У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно матеріалів справи № 686/31914/20 встановлено, що позивачем [PERSON] та його представником [PERSON] разом з зустрічною позовною заявою 14 травня 2021 року було подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок витрат [PERSON] на правову (правничу) допомогу на суму 6\~300 грн. 00 коп. Отже, даний розрахунок було подано до суду вчасно. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. У даній справі за клопотанням позивача [PERSON] було ухвалено 28 вересня 2021 року проведення судової біологічної експертизи, проведення якої доручено Вінницькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. 29 березня 2022 року вказаним центром на адресу суду було надіслано висновок експерта від 10.03.2022 року № СЕ-19/102-22/803-БД та рахунок на оплату проведення експертизи на суму 5\~076 грн. 00 коп., який 15.02.2022 року [PERSON] було оплачено (квитанція № 0.0.2458581844.1 на суму 5076 грн. 00 коп.). Але, з урахуванням того, що представник позивача просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] лише 5\~000 грн. 00 коп. витрат на проведення експертизи, суд приходить до висновку, що саме така сума витрат на проведення експертизи підлягає задоволенню. Отже, суд приходить до висновку про задоволення вимог представника позивача [PERSON] про стягнення на користь позивача з відповідача [PERSON] 6\~300 грн. 00 коп. + 5\~000 грн. 00 коп. = 11\~300 грн. 00 коп. судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved