Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах\~якої діє\~адвокат Рукавець\~О.В.\~пред`явила до\~суду позов\~до відповідача\~ [PERSON] ,\~у якому\~просить стягнути\~із [PERSON] \~на її\~користь неустойку\~(пеню)\~за прострочення\~сплати аліментів\~на малолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] у\~розмірі 29260\~гривень.\~В обґрунтуваннязаявленихпозовних\~вимог покликається\~на те,\~що з\~27\~вересня 2012\~року перебувала\~у зареєстрованому\~шлюбі із\~відповідачем [PERSON] ,\~від якого\~ [INFO] народився\~син \~ [PERSON] .\~Рішенням Тернопільського\~міськрайонного суду\~Тернопільської області\~від 01\~липня 2019\~року із\~відповідача на\~ї користь\~позивачки стягнуто\~аліменти на\~у малолітнього\~сина [PERSON] \~у розмірі\~1400\~гривень,\~щомісячно,\~починаючи з\~19\~квітня 2019\~року до\~досягнення дитиною\~повноліття.\~У зв`язку\~із несплатою\~аліментів у\~відповідача утворилася\~заборгованість.\~Згідно розрахунку\~заборгованості,\~наданого державної\~виконавчою службою\~заборгованість [PERSON] \~зі сплати\~аліментів становить\~29260\~гривень. З цих підстав, позивачка вважає, що з відповідача слід стягнути пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 19 квітня 2019 року по 01 жовтня 2021 року, яка розрахована позивачкою за формулою (A1 x 1% x Q1) + (A2 x 1% x Q2) + ……….. (An x 1% x Qn), та з огляду на те, що сума пені за вказаний період значно перевищує розмір заборгованості, тому, з огляду на вимоги ст. 196 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, а тому, просить стягнути із відповідача пеню за прострочення розміру аліментів у розмірі 29260 гривень. За вказаних обставин просила позов задовольнити, також стягнути витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 грудня 2021 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Відзиву на позов відповідач [PERSON] до суду не подавав. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Рукавець О.В. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав.Відзиву на позов не подавав. За вказаних обставин суд доходить висновку, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивачки не заперечив проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 27 вересня 2012 року. Від шлюбу сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що складено актовий запис №1012 Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, яким 11 травня 2017 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2018 року, ухваленим у цивільній справі №607/12324/18 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 липня 2019 року, ухваленим у цивільній справі №607/9706/19 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на я малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1400 гривень, щомісячно, починаючи з 19 квітня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Як убачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаного державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Баляк О.Б., заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів, які стягуються на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] за виконавчим листом №607/9706/19 станом на 01 жовтня 2021 року становить 29260 гривень. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно з вимогами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказано, що передбачена ст. 196 СК ( 2947-14 ) відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У даному випадку, відповідачем [PERSON] не представлено суду жодних доказів щодо того, що заборгованість по аліментах утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Така правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Як убачається із позовної заяви, сума пені за прострочення сплати аліментів розрахована позивачкою за формулою (A1 x 1% x Q1) + (A2 x 1% x Q2) + ……….. (An x 1% x Qn), розмір якої за період із квітня 2019 року по жовтень 2021 року становить 216216 гривень. Суд погоджується із наданим позивачкою розрахунком неустойки за прострочення сплати аліментів, як такий, що виконаний належним чином, з урахуванням вимог закону. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відтак, оскільки розмір пені за період із квітня 2019 року по жовтень 2021 року значно перевищує розмір заборгованості, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, а тому, вимоги позивачки про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 100 відсотків заборгованості за аліментами, а саме у сумі 29260 гривень є підставними та підлягають до задоволення. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин та на заперечення позовних вимог. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, суд приходить до переконання про порушення прав позивачки, які підлягають до захисту, а тому позовні вимоги про стягнення із відповідача пені за несвоєчасно сплачені аліменти у розмірі 29260 гривень підлягають до задоволення. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень, суд зазначає наступне. Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Як убачається із Договору №25/21-ц про надання правової допомоги від 04 листопада 2021 року, укладеного між адвокатом Тернопільської обласної колегії адвокатів Рукавцем О.В. та замовником [PERSON] , адвокат зобов`язався представляти інтереси [PERSON] в органах державної виконавчої влади, в органах місцевого самоврядування в усіх судах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» при розгляді позову про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Згідно п. 2 вказаного Договору, вартість роботи визначається згідно з додатком до договору (квитанції №25/21-ц від 04 листопада 2021 року), яка є його невід`ємною частино з розрахунку вартості однієї години роботи адвоката становить 1000 гривень, кожне судове засідання за участю адвоката незалежно від часу становить 1000 гривень. Відповідно до Акту виконаних робіт по Договору про надання правової допомоги №25/21ц від 04 листопада 2021 року, загальна вартість наданих послуг складає 6000 гривень. У вказаному Акті зазначено перелік, об`єм та вартість наданих послуг, а саме: ознайомлення з матеріалами справи 1 година вартість 1000 гривень; консультація щодо ситуації 1 година 1000 гривень; вивчення судової практики 1 година 1000 гривень; написання позовної заяви та оформлення матеріалів до неї 3 години вартість 3000 гривень. \~ \~ \~ \~Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №25/21-ц від 04 листопада 2021 року, виданого адвокатом [PERSON] оплатила вартість професійної правничої допомоги, згідно договору у сумі 7000 гривень. У постанові Верховного суду від 09 березня 2021 року (справа № 200/10535/19-а) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що із відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу згідно переліку, обсягу та вартості робіт, що зазначені в Акті виконаних робіт у сумі 6000 гривень. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved