Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідачів, вказавши, що згідно договору купівлі-продажу від 20 травня 1990 року, власником квартири за адресою [ADDRESS] є [PERSON] , який згідно свідоцтва про зміну імені, змінив ім`я на [PERSON] . В зазначеній квартира також зареєстровані дружина позивача [PERSON] , донька [PERSON] та син [PERSON] . Позивач стверджує, що з 2006 році донька [PERSON] та син [PERSON] жодного разу не з`явилися за місцем реєстрації, не зберігають у квартирі належні їм речі та майно, що є підставою для втрати останніх права користування житлом. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді від 29.11.2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання позивач не з`явилася, проте його представником адвокатом Ковпаком М.О. було подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримуючи позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 64 ЖК УРСР, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування житлом інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК України). Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 20 травня 1990 року, представником Деражнянського цукрового заводу Хмельницької області було здійснено продаж квартири за адресою [ADDRESS] , громадянину [PERSON] . Так, відповідно до свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] , виданого 13.02.2008 року, [PERSON] , [INFO] , змінив ім`я на [PERSON] . На підставі домової книги в даній квартирі зареєстровані дружина позивача [PERSON] , донька [PERSON] та син [PERSON] . У відповідності до рішення Деражнянської міської ради Хмельницької області від 25.05.2016 року №9 «Про перейменування міських вулиць», міська рада вирішила перейменувати [ADDRESS] на [ADDRESS]. Згідно акту обстеження на предмет проживання мешканців кв. [ADDRESS] в квартирі прописані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Станом на 25 жовтня 2021 року, [PERSON] та [PERSON] не проживають в даній квартирі 15 років у зв`язку з перебуванням за кордоном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 280-289 ЦПК України, постановивши провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, а належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідачі не з`явилися в судове засідання без поважних причин, про причини неявки не повідомив та відзиву на позов не подав,

Outcome: approved