Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи її тим, що 18.07.2015 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгород, Південно-Західного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за №319. Від даного шлюбу дітей у подружжя немає. Позивачка зазначає, що внаслідок різних поглядів на життя та відсутності взаємопорозуміння, фактичні шлюбні відносини між подружжям припинились. Будь-які спроби, в свій час примиритися, не дали бажаних результатів, в результаті чого, шлюбні відносини між ними припинились більше восьми місяців тому. З цього часу подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, позивачка просить суд шлюб, який був укладений 18.07.2015 року, між нею та [PERSON] , розірвати. У судове засідання [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що стверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за №880001922267 0 (88006 0146902 8). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з виданого свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 18.07.2015 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгород, Південно-Західного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за №319. Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Судом встановлено, що сторони мають протилежні погляди на життя, спільного господарства не ведуть та більше восьми місяців подружнім життям не проживають. Спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки так і відповідача. Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Спору щодо поділу спільного майна подружжя сторонами не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між сторонами, слід розірвати. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати у розмірі 992,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved