Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя 26.12.2001р. склала заповіт щодо усієї спадщини на ім`я її матері [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 2,829га, що належала їй на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №078119 від 25.06.2001р., та яку, як стверджує позивачка, прийняла її мати [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння цим майном. [INFO] помер дід позивачки [PERSON] , після смерті якого залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 2,829га, що належала йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №078120 від 25.06.2001р. Спадкодавцем заповіту складено не було, а тому спадкоємцем за законом першої черги була мати позивачки [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння цим спадковим майном. [PERSON] померла [INFO] , але заповіту нею складено не було. 18.11.2011р. позивачка звернулася до Савранської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу, а 06.03.2019р. звернулася до Любашівської районної державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, від якої отримала роз`яснення про необхідність подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Позивачка зазначає, що за життя спадкодавців оригінали державних актів на право приватної власності на землю були втрачені, у зв`язку з чим вона звернулася до газети «Сільські новини» з оголошенням про повернення цих документів за винагороду, але на оголошення ніхто не відгукнувся. Вказана обставина унеможливлює оформлення спадщини у встановленому законом порядку, а тому позивачка, як спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] , просить визнати за нею право власності на спадкові земельні ділянки, що належали [PERSON] і [PERSON] , спадкоємцем яких була [PERSON] . В судове засідання позивачка та її представник [PERSON] не з`явилися, остання подала до суду заяву, в якій позов [PERSON] підтримала, просила його задовольнити, а справу розглянути без їх участі (а.с.34). Представник відповідача Савранської селищної ради в судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав, справу просив розглянути за його відсутності (а.с.33). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч.1 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 цього Кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Березнегуватським районним управлінням юстиції 18.09.2001р., матір`ю позивачки [PERSON] є [PERSON] (а.с.27). Батьком [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.22). В матеріалах справи є копія заповіту від 26.12.2001р., складеного [PERSON] , про те, що все її майно, де б таке не знаходилося і в чому б не заключалося і яке на день її смерті по закону буде належати їй, вона заповідає [PERSON] повністю. Вказаний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Дубинівської сільської ради Савранського району Одеської області Ланкіною Л.В. та зареєстрований у реєстрі за №729 (а.с.9). Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Дубинівської сільської ради Савранського району Одеської області 12.12.2002р. (а.с.6). Як вбачається з копії державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №078119 від 25.06.2001р., спадкодавцю [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,829га, що розташована на території Дубинівської сільської ради, масив [NUMBER] , ділянка [NUMBER] (а.с.10). Згідно довідки Дубинівської сільської ради Савранського району Одеської області від 28.02.2019р. №362 [PERSON] проживала та була постійно зареєстрована за адресою [ADDRESS] , з народження і по день смерті [INFO] , разом з нею за даною адресою були зареєстровані [PERSON] і [PERSON] (а.с.8). Спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Дубинівської сільської ради Савранського району Одеської області 12.12.2002р. (а.с.14). Згідно копії державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №078120 від 25.06.2001р. спадкодавцю [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,829га, що розташована на території Дубинівської сільської ради, масив 15, ділянка [NUMBER] (а.с.17). Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Дубинівської сільської ради Савранського району Одеської області (а.с.21). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №28737766 спадкову справу після смерті [PERSON] було заведено Савранською районною державною нотаріальною конторою 18.11.2011р. за №302 (а.с.24). В матеріалах справи є лист завідувача Любашівської районної державної нотаріальної контори Котюжинської Л.Д. від 06.03.2019р. №381/02-14, адресований позивачці [PERSON] , в якому зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцю після представлення правовстановлюючого документу про належність майна спадкодавцю та рекомендовано надати такі документи (а.с.28). Позивачка надала копію газети «Сільські новини» за №31 (8023) від 17.08.2019р. з оголошенням про втрату державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №078119, виданого Дубинівською сільською радою народних депутатів 25.06.2001р. на ім`я [PERSON] (а.с.11), а також копію цієї газети за №10 (7752) від 08.02.2020р. з оголошенням про втрату державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №078120, виданого Дубинівською сільською радою народних депутатів 25.06.2001р. на ім`я [PERSON] (а.с.18). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України (у редакції, чинній на момент смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON] ) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи, мати позивачки [PERSON] після смерті у грудні 2002р. спадкодавців [PERSON] та [PERSON] не отримувала документів, що посвідчують її право власності на спірні земельні ділянки та не здійснювала дій щодо державної реєстрації такого права, а тому право власності на ці земельні ділянки в неї не виникло. З огляду на викладене, з урахуванням положень ст.1218 ЦК України, вказані земельні ділянки не можуть увійти до складу спадщини. Верховний Суд у постанові від 25.03.2020р. по справі №305/235/17 виклав таку правову позицію. Згідно зі ст.549 ЦК України 1963 року спадкоємець прийняв спадщину якщо: 1) він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. В матеріалах справи є довідка Дубинівської сільської ради №360 від 28.02.2019р. про те, що [PERSON] проживав та був постійно зареєстрований за адресою [ADDRESS] , з народження і по день смерті [INFO] , разом з ним за даною адресою була постійно зареєстрована його співмешканка [PERSON] , а інформація щодо інших зареєстрованих за даною адресою осіб відсутня (а.с.16). Тобто, мати позивачки [PERSON] разом зі своїм батьком спадкодавцем [PERSON] не проживала та не була зареєстрована з ним за однією адресою, а тому, виходячи з положень ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК України 1963 року, не може визнаватися такою, що прийняла спадкове майно шляхом фактичного вступу в управління або володіння цим майном. Інших належних доказів того, що мати позивачки прийняла спадкове майно після смерті [PERSON] матеріали справи не містять. Крім того, суд зазначає, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , однак, до нотаріуса з питанням щодо оформлення спадщини позивачка звернулася лише 18.11.2011р., тобто з порушенням встановлених ст.1270 ЦК України строків, а тому з огляду на положення ч.1 ст.1272 цього Кодексу, позивачка не може вважатися такою, що прийняла спадщину. Таким чином, земельні ділянки, зазначені в державних актах на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №078119 та серії ІІІ-ОД №078120, не увійшли до складу спадщини після смерті спадкодавців [PERSON] і [PERSON] , а позивачка не прийняла спадщину в установлений законом строк, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed