Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною за № 11998 про звернення стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» (код 19390819) заборгованості за договором кредиту та страхування № Z06.00608.005875597 від 28.10.2019. Також просить стягнути з АТ «Ідея Банк» на свою користь судові витрати в розмірі 908 грн та 454 грн. за подання до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 12.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. був вчинений та зареєстрований в Реєстрі за № 11998 виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 372236,70 грн. Позивач стверджує, що виконавчий напис нотаріусом вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, оскільки укладений кредитний договір, на якому було вчинено оспорюваний виконавчий напис, нотаріально непосвідчений. 13.01.2022 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, одночасно роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. 28.01.2022 від відповідача по справі - АТ «Ідея Банк» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник АТ «Ідея Банк» Жовтонецький В. послався на те, що 28.10.2019 [PERSON] згідно кредитного договору отримав від АТ «Ідея банк» кредит в розмірі 25000,00 грн. Оскільки [PERSON] , як позичальник, власних зобов`язань не виконував, станом на 06.09.2021 в нього утворилася заборгованість у розмірі 370336,70 гривень. В зв`язку з цим, АТ «Ідея Банк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. з заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] 370336,70 грн боргу за кредитним договором та 1900 грн витрат на його вчинення та надало нотаріусу всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, передбачені Переліком документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Ці документи в повній мірі встановлюють суму заборгованості позивача як боржника, та підтверджують безспірність такої заборгованості. Позивач не висловив жодних заперечень щодо змісту направленого на адресу позивача повідомлення про наявну заборгованість та можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, що свідчить про згоду з вимогами АТ «Ідея Банк». Крім того, представник відповідача вважає, що спірний виконавчий напис вчинено до втрати чинності постановою КМУ від 26.11.2014 №662, а тому спірний виконавчий напис є законним та підлягає виконанню. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. До відзиву додав копію вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань, довідку-розрахунок заборгованості, копію доказів надіслання позивачу вимоги, копію виписки по рахунку [PERSON] , копію детального розрахунку заборгованості, а також підтвердження надсилання відзиву третій особі - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Сазановій О.М. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Разом з тим, з огляду на те, що відповідачем не виконано вимоги ч.4 ст. 178 ЦПК України щодо надіслання копії відзиву та доданих до нього матеріалів усім учасникам справи, зокрема, й позивачу, суд, на підставі положень ч. 4 ст. 183 ЦПК України залишає його без розгляду та не бере до уваги викладені у ньому доводи. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши і надавши оцінку зібраним у справі доказам, встановив наступне. Згідно з умовами Договору кредиту та страхування № Z06.00608.005875597 від 28.10.2019, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , останньому надано цільовий кредит на суму 175 448,00 грн, із змінюваною процентною ставкою 21,99 річних, строком дії - 60 місяців. 12.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Сазоновою О.М. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №11998 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № Z06.00608.005875597 від 28.10.2019, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , строк платежу за яким настав 02.02.2020, в загальному розмірі 372236,70 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області від 29.11.2021 відкрито виконавче провадження №67700685 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Київської області Сазонової О.М. від 12.10.2021 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 372236,70 грн. Таким чином, між сторонами виник спір стосовно правомірності вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Сазоновою О.М. виконавчого напису №11998 від 12.10.2021. За правилами статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами визначено Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена Главою 14 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин . Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до частин восьмої, одинадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. У частині п`ятій статті 254 КАС України зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України). Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Отже, на день вчинення виконавчого напису існувала можливість стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса лише за нотаріально посвідченими договорами. Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року в справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), а також постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду: від 21.10.2020 року в справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 12.03.2020 року в справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15.04.2020 року в справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18). Укладений між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] Договір кредиту та страхування № Z06.00608.005875597 від 28.10.2019, наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, отже, вчиняючи 12 жовтня 2021 року виконавчий напис № 11998, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені Офіційний вісник України від 21 березня 2017 року № 23. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 11998 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України Про нотаріат та Переліку документів. Як вказала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року в справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відтак, інші аргументи та доводи сторін специфічними, доречними, важливими та суттєвими не являються і не здатні вплинути на рішення суду. Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10 лютого 2010 року, § 58). Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 908,00 грн за подання позовної заяви та 454,00 грн за подання заяви про забезпечення позову. Відтак, ухвалюючи рішення, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1362 гривні 00 копійок.

Outcome: approved