Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката В.М.Стамбула в червні 2021 року звернувся до суду з позовом до СВК «Черповоди» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04.01.2017 р. між ним та СВК «Черповоди» було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 3,39 га, кадастровий номер 7124389200:02:000:0525, яка розташована в адміністративних межах Черповодівської сільської ради Уманського району. Вказаним договором встановлено, що СВК «Черповоди» сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою в розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кожен рік користування земельною ділянкою. Незважаючи на досягнуті домовленості, СВК «Черповоди» систематично не виконує свій обов`язок орендаря земельної ділянки, а саме не сплачує орендну плату за період з 2018 по 2020 року. Позивач вважає, що відповідач повинен сплатити орендну плату, а саме: за 2018 рік з урахуванням вартості земельної ділянки 125484,46 грн. 12548,44 грн.; за 2019 рік з урахуванням вартості земельної ділянки 111959,73 грн. 11195,97 грн.; за 2020 рік з урахуванням вартості земельної ділянки 111959,73 грн. 11195,97 грн., в загальній сумі 34940,39 грн. Крім того, позивач вважає, що у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, він повинен сплатити 3% річних від невиконаного зобов`язання за період з 01.01.2019 р. по 05.05.2021 р., що становить 1447,76 грн., а також інфляційні збитки за період з 01.01.2019 р. по 05.05.2021 р. в розмірі 3134,26 грн. Просить розірвати договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 3,39 га, кадастровий номер 7124389200:02:000:0525, яка розташована в адміністративних межах Черповодівської сільської ради Уманського району, укладений 04.01.2017 року між [PERSON] та СВК «Черповоди»; стягнути з СВК «Черповоди» на користь [PERSON] орендну плату за 2018 рік у розмірі 12548,45 грн., за 2019 рік у розмірі 11195,97 грн., за 2020 рік у розмірі 11195,97 грн., 3 % річних у розмірі 1447,76 грн., інфляційні нарахування у розмірі 3134,26 грн., а всього 39522,42 грн.; стягнути з СВК «Черповоди» на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 26816 грн., з яких 25000 грн. витрати на правову допомогу, 1816 грн. судовий збір за подання позовної заяви. Ухвалою судді у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За вх. № 16105 від 27.07.2021 від керівника СВК «Черповоди» Деренюка Ю.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не визнає заявлених позовних вимог, оскільки відповідно до п.7 Договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 10 % від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 10681,39 грн. Відповідно до п.8 Договору оренди землі обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції. При цьому, п.п. 170.1.1. п.170.1 ст. 170 ПКУ податковим агентом платника податку орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. Враховуючи положення ПКУ, без урахування податків та зборів, позивачу відповідно до договору оренди землі мало бути сплачено 8598,52 грн. за 1 рік. Таким чином, за період з 2018 рік по 2020 рік відповідач мав сплатити позивачу орендну плату за землю за Договором оренди землі у сумі 25795,56 грн. Відповідно до довідки про виплату орендної плати за 2018-2020 роки відповідач сплатив орендну плату за 2018, 2019 та 2020 роки у сумі 23813,00 грн. та станом на момент подання відзиву до суду має заборгованість зі сплати орендної плати, яка складає лише 1982,56 грн. \~ \~ \~ \~Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суддя приходить до наступного. На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 043964 від 06.03.2003 року [PERSON] належить земельна ділянка, кадастровий номер 7124389200:02:000:0525, площею 3,39 га, з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка знаходиться на території Черповодівської сільської ради Уманського району Черкаської області. 01 березня 2016 року між [PERSON] як орендодавцем, та СВК «Черповоди», як орендарем, було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки терміном на 10 років. При укладені вказаного Договору сторони погодили та прийняли його умови, в тому числі п.2 Договору оренди землі, з якого вбачається, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,39 га. Згідно п. 7 Договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 10% від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 10681,39 грн. Крім того, відповідно до п. 8 вказаного Договору, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахуванням індексації інфляції. \~Крім того, згідно п. 9 вказаного Договору, орендна плата вноситься в кінці с/г року. Відповідно до п.11 Договору, розмір орендної плати переглядається 1 раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами та в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності з ст.ст. 626, 629, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності з ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи ( стаття 3, 4 Закону). У відповідності зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з положеннями ст.ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Судом встановлено, що сторони Договору оренди землі погодили, що орендна плата вноситься орендарем в розмірі 10% від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 10681,39 грн без урахування індексів інфляції. На підтвердження виконання взятих на себе зобов`язань по виплаті орендної плати відповідачем надано копії видаткових касових ордерів. Відповідно до Видаткового касового ордеру від 31.07.2018 року [PERSON] отримав орендну плату за землю в розмірі 1620,00 грн., що підтверджується його підписом. Відповідно до Видаткового касового ордеру від 22.11.2018 року [PERSON] отримав орендну плату за землю в розмірі 4440,00 грн., що підтверджується його підписом. Відповідно до Видаткового касового ордеру від 04.03.2019 року [PERSON] отримав орендну плату за землю в розмірі 280,00 грн., що підтверджується його підписом. Відповідно до Видаткового касового ордеру від 14.03.2019 року [PERSON] отримав орендну плату за землю в розмірі 4410,00 грн., що підтверджується його підписом. Відповідно до Видаткового касового ордеру від 13.11.2019 року [PERSON] отримав орендну плату за землю в розмірі 5063,00 грн., що підтверджується його підписом. Відповідно до Видаткового касового ордеру від 15.09.2020 року [PERSON] отримав орендну плату за землю в розмірі 8000,00 грн., що підтверджується його підписом. Тобто, позивач [PERSON] отримав орендну плату за землю в загальній сумі 23813,00 грн. Відповідно до довідки про видачу орендної плати за 2018-2020 роки сума нарахованого доходу (без врахування податків) становить 25795,56 грн., а сума виплаченого доходу становить 23813,00 грн., тобто станом на станом на 31.05.2021 року заборгованість СВК «Черповоди» на користь [PERSON] складає 1982,56 грн. Відповідно до п.п. 170.1.1. п.170.1 ст. 170 Податкового кодексу України податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі. Згідно п.п. 170.1.4. п.170.1 ст. 170 Податкового кодексу України доходи, зазначені у\~підпунктах 170.1.1-170.1.3\~цього пункту, оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою, визначеною\~пунктом 167.1\~статті 167 цього Кодексу. Таким чином, сума таких доходів оподатковується ПДФО за ставкою 18%, а також військовим збором за ставкою 1,5%. З урахуванням наданих відповідачем видаткових касових ордерів, судом встановлено, що за період з 2018 року по 2021 рік відповідачем було виплачену позивачу орендну плату в розмірі 23813,00 грн., при тому, що відповідно до умов укладеного між ними Договору, відповідач повинен був виплатити за вказаний період орендну плату в розмірі 25795,56 грн. без урахування податків та зборів. Тобто, станом на день звернення з цим позовом до суду у відповідача наявна заборгованість перед позивачем по орендній платі за землю за вказаний у позові період у розмірі 1982.56 грн. При цьому, відповідач надає довідку, що в нього заборгованість перед позивачем по орендній платі становить 1982,56 грн., про що не заперечує та не спростовує позивач, оскільки не надіслав до суду відповіді на відзив із обґрунтуванням її заперечень, тому вказана сума в розмірі 1982,56 грн. підлягає до стягнення. Крім того, до стягнення підлягають 3% річних від невиконаних відповідачем зобов`язань, які складають 178,59 грн., виходячи з формули (1982,56 грн. (сума заборгованості) х 1096 днів прострочення х 3% / 365 днів у році). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 12 спірного договору оренди землі передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожний день прострочення. При цьому, у позові позивачем ставиться питання про стягнення саме 3 % річних за невиконані зобов`язання, а у відзиві відповідачем не заперечується заборгованість зі сплати орендної плати, та навіть надано підтверджуючі документи, при цьому вказано: «…відповідно й вимоги Позивача щодо сплати 3 % річних від невиконаного зобов`язання та інфляційних збитків Позивача від невиконаного зобов`язання є необґрунтованими та не мають ніяких правових підстав…». Будь-яких фінансових та/або господарських документів з приводу нарахування штрафних санкцій за прострочений строк виконання зобов`язання до суду Відповідачем надано не було, хоча відповідачем не заперечувалася сума боргу та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань передбачена самим Договором оренди землі. При розгляді справи судом суд не наділений повноваженнями виходити за межі заявлених позовних вимог, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних від простроченої суми. Інфляційні витрати в даному випадку не підлягають до нарахування та стягнення, оскільки, відповідно до п. 8 Договору оренди землі, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексу інфляції. Відповідно до ст.ст. 13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Як вбачається із наданих відповідачем документів, позивач отримував орендну плату, при цьому систематичного порушення Договору оренди земельної ділянки не встановлено, тому підстав для його дострокового розірвання суд не вбачає. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн. Відповідно до ч.1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов"язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, пов"язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно із\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено критерії, за якими визначається співмірність витрат на оплату послуг адвоката. Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката визначаються, в тому числі на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до роз`яснень викладених в п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом стягується не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем не надано документального підтвердження фактично понесених витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 25000 грн., а саме які роботи були виконані, за який час, що було зроблено представником для підготовки позову тощо, суд приходить до висновку, що вимоги в частині відшкодування витрат на правову допомогу є недоведеними та задоволенню не підлягають. Враховуючи те, що позов підлягає частковому задоволенню, суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 99,30 грн. ((сукупний розмір задоволених позовних вимог 1982,56 грн.+178,59 грн.) х 1816,00 грн. (сума сплаченого судового збору) / 39522,42 грн. (розмір заявлених позовних вимог)).

Outcome: partial