Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

1.Позиція позивача. У вересні 2021 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач [PERSON] , просить: - стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] ) на мою, [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] ) користь аліменти на моє утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до закінчення мною навчання, але не більше ніж до досягнення мною 23 років. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що він є сином відповідача по справі, [PERSON] . Батьки позивача, [PERSON] та [PERSON] наразі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 червня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 109. Однак позивачу стало відомо, що його мати [PERSON] 11 серпня 2021 року звернулася до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позивач є студентом Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського денної форми навчання. Батько позивача, [PERSON] працевлаштований та має регулярний дохід, має можливість надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене та той факт, що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. 2. Позиція відповідача. Відповідач, [PERSON] подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи № 208/8208/21 за його відсутності, визнав позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання (а.с.22). 3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 22 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом (а.с.1-2). 23 вересня 2021 року Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито справу в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.13). 27 жовтня 2021 року через канцелярію суду від позивача, [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі та без застосування засобів технічної фіксації (а.с.16). До судового засідання призначеного на 26 квітня 2022 року через канцелярію суду від відповідача, [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі та без застосування засобів технічної фіксації, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.22). 4. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] є батьком позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 27 листопада 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 497 (а.с.6). Позивач, [PERSON] , [INFO] є особою, яка досягла повноліття, що підтверджується паспортом громадянина України № [NUMBER] , виданий 03 жовтня 2021 року (а.с.3). [PERSON] є студентом групи ЛА-92 факультету лінгвістики КПІ ім. Ігоря Сікорського денної форми навчання і закінчує університет 30 червня 2023 року, що підтверджується копією довідки №285 ФЛ/3000 від 13 серпня 2021 року (а.с.11). Згідно до довідки про доходи №5-ФЛ від 16 серпня 2021 року виданої КПІ ім. Ігоря [PERSON] є студентом-контрактником за договором №30-А/2019/ФЛ від 09 серпня 2019 року, загальна сума доходу а період з 01 лютого 2021 року по 31 липня 2021 року становить 0 (а.с.10). [PERSON] , 29 жовтня 2001 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради від 05 січня 2019 року (а.с.5). 5. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства. Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої\~статті 9 Конституції України,\~статті 10 ЦК України\~є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України\~передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України\~передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом\~статті 191 СК України\~аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд виходить з положень\~ст. 182 СК України, відповідно до якої, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. 6. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дочку (сина), яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дочки (сина) у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. У своїй постанові від 29.01.2018 по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201 Сімейного кодексу). Матеріальне становище повнолітньої дочки (сина), яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Враховуючи надані сторонами докази, беручи до уваги те, що відповідач у повному обсязі визнав позовні вимоги, дослідивши обставини справи, виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, мають стягуватися у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача. А тому, позовна заява [PERSON] \~до\~ [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. За змістом\~статті 191 СК України\~аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. \~\~Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Outcome: approved