Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод у здійсненні права власності на житло шляхом визнання осіб такими, які втратили право користування житлом, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що є власником будинку за адресою [ADDRESS] . У даному будинку з 2003 року зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , які не є членами сім`ї позивача, у будинку з 2003 року не проживають та не зберігають у ньому речей. Зазначає, що реєстрація відповідачів перешкоджає вільно здійснювати право власності та право користування майном, можливості отримання державної допомоги та субсидії на житлово-комунальні послуги. З метою захисту порушеного права просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом для подальшого зняття їх з реєстраційного обліку. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 12.04.2022 року засобами поштового зв`язку до суду надійшли відзиви на позовну заяву від відповідачів, у яких вони визнали позов. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20.04.2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Пояснив, що відповідач [PERSON] є його сином, а відповідач [PERSON] невісткою. З 2003 року вони не проживають у будинку, однак зареєстровані у ньому. Де проживають відповідачі він не знає, періодично спілкується з ними по телефону. Він бажає отримати субсидії на оплату комунальних послуг, а реєстрація відповідачів перешкоджає отриманню такої допомоги. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. До суду засобами поштового зв`язку надійшли від імені відповідачів відзиви на позовну заяву, в яких позов визнано повністю та висловлено прохання проводити розгляд справи без участі відповідачів. Дослідивши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 16 жовтня 1984 року, зареєстрованого в реєстрі за №1331 [PERSON] набув у власність житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] . Договір посвідчено державним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Білорус Н.В. 16.10.1984 року. Житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Факт реєстрації відповідачів за адресою [ADDRESS] підтверджується витягом з будинкової книги та відомостями про реєстрацію, наданими Бобринецькою міською радою 28.03.2022 року №03-42/280/05, №03-42/281/05.(а.с.12-15,28,29). У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положення статей 64, 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до\~статті 405\~ЦК України\~члени сім`ї\~власника житла,\~які проживають\~разом з\~ним,\~мають право\~на користування\~цим житлом\~відповідно до\~закону. Житлове\~приміщення,\~яке вони\~мають право\~займати,\~визначається його\~власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до положень ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої, другої ст. 76 ЦПК України доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на довідку про факт проживання, яка складена заступником міського голови з соціально-гуманітарних питань Наталією Яворською 06.01.2022 року № 03-42/27/04 про те, що на підставі обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного комісією у складі ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) від 06 січня 2022 року було встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] дійсно не проживають за адресою [ADDRESS] з 2003 року. (а.с.16). Разом з тим, оцінку вказаному доказу на предмет його належності суд дає з урахуванням встановлених інших обставин у їх сукупності. Так, на адресу місця реєстрації відповідачів судом було направлено ухвали про відкриття провадження та судові повістки про виклик до суду. Згідно поштових повідомлень (а.с.38,39) поштове відправлення [PERSON] за адресою [ADDRESS] вручено особисто 07.04.2022 року, поштове відправлення [PERSON] за адресою [ADDRESS] вручено особисто 07.04.2022 року. Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р., п.99-1 визначає порядок вручення судових повісток. Рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Таким чином, підписом працівника поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення відповідачам підтверджено особисте вручення судової повістки за зазначеною адресою. Окремо слід надати оцінку змісту відзивів на позовну заяву, в яких відповідачі вказують адресу місця проживання [ADDRESS] , яка є адресою місця реєстрації. З цієї ж адреси відправлені поштою відзиви, про що зазначено на конвертах (а.с.40,43,44,47). Відправлення відповідачами до суду заяв по суті спору з указанням адреси місця проживання, яка є адресою місця реєстрації ставить під сумнів доводи позивача про відсутність відповідачів за вказаною адресою та виданої довідки уповноваженою особою міської ради про факт проживання. Позивач в судовому засіданні додатково пояснив, що саме син та невістка були ініціаторами пред`явлення позову до суду та готували від його імені позовну заяву, оскільки їм відмовили у знятті з реєстрації в Центрі надання адміністративних послуг. Підставою визнання члена сім`ї власника майна таким, що втратив право користування житлом є доведення належними та допустимими доказами відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Доведення цих обставин в судовому засіданні покладається на позивача. Наявність у справі відзивів від імені відповідачів про визнання позову без перевірки та підтвердження обставин справи належними та допустимими доказами не може бути безумовною підставою для задоволення позовних вимог. Оскільки доказ, на який посилався позивач як на підставу позовних вимог довідку міської ради про факт відсутності відповідачів за місцем проживання судом поставлений під сумнів, інших доказів, які б в сукупності, чи кожен окремо доводили викладені обставини, позивачем не надано, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, що є підставою відмови у задоволенні позовних вимог. Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з п. 1 ч. 1ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~ч.1\~ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати покладаються на позивача. З огляду на перераховані обставини,

Outcome: dismissed