Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

До Немирівського районного суду Вінницької області 22.09.2021 року згідно ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 12.08.2021 року за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом представника ТОВ « Вінницягаз Збут» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання газу. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, зазначена справа розподілена судді Войницькій Т.Є. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються позивачем, з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] . Свої зобов`язання по забезпеченню відповідача природним газом, як споживача цих послуг, позивач виконує належним чином та в повному обсязі. Однак відповідач свої зобов`язання по оплаті послуг виконує не в повному обсязі. Станом на 01.07.2021 сума заборгованості за послуги з газопостачання відповідача перед позивачем складала 10212,38 грн. Заборгованість почала накопичуватись за період з 01.10.2020 по 01.07.2021. Також позивачем відповідачу відповідно до вимог ст.625 ЦК України було нараховано 470,45 грн. - індекс інфляцій та 125,37 грн. - 3 % річних за весь час прострочення обов`язку щодо сплати за послугу з постачання природного газу за період з 01.10.2020 по 01.07.2021. В добровільному порядку відповідач заборгованість за спожитий природний газ не сплачує, чим порушує умови договору. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з постачання природного газу за період з 01.10.2020 по 01.07.2021 в сумі 10212,38 грн., 3% річних - 125,37 грн., збитки від інфляції - 470,45 грн. та витрати на оплату судового збору у розмірі 2270 грн. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 18.10.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін. Відповідач правом на відзив не скористалася. 12.05.2021 року до суду від представником позивача ТОВ « Вінницягаз Збут» надано заяву про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом. Згідно з заявою відповідачем під час розгляду справи була проведена часткова оплата заборгованості в сумі 4000 грн., а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з постачання природного газу за період з 01.10.2020 по 01.05.2022 в сумі 6212,38 грн., 3% річних - 125,37 грн., інфляційного збільшення - 470,45 грн. та витрати на оплату судового збору у розмірі 2270 грн. До заяви долучено докази її надіслання відповідачу [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача - адвокат Рибак В.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, суду пояснила,що періодично сплачувала за газ і що сума, яку вимагає стягнути позивач є дуже великою. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ « Вінницягаз Збут» з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України Про житлово - комунальні послуги , до житлово-комунальних послуг належить: комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, із врахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1382/27827 (надалі Правила постачання). Відповідно до п.2 розділу ІІІ вказаних Правил передбачено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 у № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно п.1.3 Типового договору, цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у Споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору). З розрахунку заборгованості по абоненту 0100265114, який доданий до позовної заяви, вбачається, що послуги з постачання природного газу відповідачем приймаються та проводиться часткова оплата. Таким чином, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. Свої зобов`язання по забезпеченню відповідача природним газом, як споживача цих послуг, позивач виконує належним чином та в повному обсязі. Однак відповідач свої зобов`язання по оплаті послуг своєчасно не виконує. Станом на 01.05.2022 сума заборгованості за послугу з постачання природного газу у відповідача перед ТОВ «Вінницягаз Збут» складає 6 212,38 грн. Заборгованість виникла за період з 01.10.2020 по 01.05.2022, що вбачається із розрахунку заборгованості по абоненту 0100265114, яка також містить інформацію (відомості) про особу відповідача, обсяги споживання природного газу споживачем помісячно та оплачені кошти абонента. Згідно ч.1 ст. 9 ЗУ Про житлово - комунальні послуги , споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до правової позиції Верхового Суду України, викладеної у постанові від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15), яка підтримана у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018у справі №751/3840/15-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати житлово-комунальних послуг у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Оскільки відповідач в добровільному порядку заборгованість за надані послуги з постачання природного газу не сплачує, вона тим самим порушує ст. 526 ЦК України та п.5.2 Типового договору. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. У відповідності до положень ст. 625 ЦК України позивачем відповідачу нараховано 3 % річних у розмірі 125,37 грн. та інфляційне збільшення в сумі 470,45 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у відповідача перед позивачем виник обов`язок щодо сплати послуг з постачання природного газу та збитків завданих несвоєчасним розрахунком за вказані послуги попри відсутність двосторонньої підписаної письмової форми договору про надання послуг з постачання природного газу. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2270 грн. ( а.с.1, 35). На підставі викладеного,

Outcome: approved