Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

07.02.2022 року з Малиновського районного суду м.Одеса, з метою дотримання вимог чинного законодавства про територіальну підсудність, надійшла цивільна справа з вищевказаним позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди у порядку регресу, яким представник позивача просить стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного) Страхового Бюро України завданні збитки в порядку регресу у розмірі 18363,01грн. та судові витрати, що складаються з розміру сплаченого судового збору - 2270грн. та витрат на встановлення розміру збитку і збір документів -1454,2грн., - посилаючись на те, що позивач отримав право вимоги на відшкодування за рахунок відповідача, оскільки ним було виплачено страхове відшкодування постраждалому у ДТП, а відповідач добровільно не відшкодовує ці кошти. Відповідач був сповіщений про дату та місце судового засідання судовими повістками рекомендованим листом за адресою реєстрації місця проживання та за адресою вказаною у позові, першу він отримав, решту не отримав, про що в матеріалах справи є відповідні докази, він до суду не з`явився, копію позову він отримав,не надавав суду заперечень або пояснень щодо предмету та підстав позову. Представник позивача надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі, погоджуючись на ухвалення судом рішення заочно, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом обґрунтовано ухвалено, що справа підлягає розгляду у заочному порядку. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, але позовні вимоги - задоволенню не підлягають за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. В силу частин 1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона має довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.ч.1-2ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, що подане відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог, і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Страхова подія - ДТП, що стала підставою звернення потерпілого до позивача за відшкодуванням, - настала 17.09.2020 року о 11:34 в м.Одеса на вул.Овідіопольська дорога, де відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «BMW-318» з д/р.з. [NUMBER] , не обравши безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, допустив зіткнення свого автомобіля з автомобілем FORD FUSION, д/з [NUMBER] , який рухався попереду під керуванням [PERSON] , внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м.Одеса від 23.12.2020року (справа №521/16364/20) провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , [INFO] за ст.124 КУпАП було закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності через тривалість розгляду справи судом у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, як вбачається з тексту цієї Постанови (а.с.5) - що не є реабілітуючою підставою. До того ж, згідно тексту цієї Постанови, [PERSON] надав суду заяву від щодо розгляду справи за його відсутності, вину визнав, просив призначити найменше стягнення. Ч.6ст.82 ЦПК України визначено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. А статею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення; 2. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, то особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Нормами ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом, у даному випадку, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), що містить спеціальні норми відносно регулювання даних правовідносин. Відповідно до п.п.«а» п.41.1ст.41 цього Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, - в разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст.22 цього Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП, у зв`язку з настанням події, передбаченої п.п.«а» п.41.1ст.41 Закону. З наданих суду відомостей та доказів не вбачається, що [PERSON] відшкодував потерпілому шкоду, завдану вказаною ДТП, а також не вбачається, що на час вищевказаної дорожно-транспортної пригоди винний мав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, як те передбачено чинним законодавством, тому постраждалий, стверджується у позові, - звернувся за відшкодуванням до МТСБУ. Так, 21.09.2020 року до МТСБУ звернувся з заявою [PERSON] - який є власником автомобіля FORD FUSION, д/з [NUMBER] , - з метою отримання відшкодування за страховим випадком на підставі свого договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким був застрахований автомобіль (поліс201098804 від 17.09.2020 р.),дія договору розповсюджується на час скоєння вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.8-10). Відповідно до ст.6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої була заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Зазначена шкода має бути відшкодована винною особою потерпілому, проте була відшкодована позивачем, який набув право регресного стягнення (суброгації). Договірних зобов`язань між МТСБУ, потерпілою особою - власником пошкодженого автомобіля FORD FUSION, д/з [NUMBER] , [PERSON] та відповідачем не виникало, у зв`язку з чим МТСБУ виплатило потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 18363,01грн. та суму сплачених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів в розмірі 1454,20грн. (платіжне доручення №888842 від 03.10.2021 р. та №888612 від 01.02.2021 р. а.с.14). Статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, на підставі чого, після проведення виплати потерпілій особі, в позивача - МТСБУ - виникло право зворотної вимоги до відповідача. Незважаючи на те, що у чинному законодавстві існують два правові інститути - регрес і суброгація - є різновидами права вимоги, вони не є тотожним поняттями, оскільки при суброгації відбувається зміна активного суб`єкта зі збереженням самого зобов`язання, тобто суброгацію можна розглядати як різновид сингулярного правонаступництва у страхуванні, а при регресі одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Суброгація допускається лише у договорах майнового страхування, а правовою підставою її застосування є ст.993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) і ст.27 Закону України «Про страхування»; ч.1 ст.1191 ЦК України визначає право зворотної вимоги (регресу), а право на подання регресного позову передбачено ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При регресі страховик вправі задовольнити свою вимогу в повному обсязі, а у порядку суброгації страховик має право вимагати від особи, відповідальної за збитки, відшкодування суми в межах фактичних витрат. Крім того, регрес у страхуванні виникає стосовно вузького кола осіб, водночас як положення ст. 993 ЦК України застосовуються щодо будь-якої особи, відповідальної за настання страхового випадку. Перебіг строку позовної давності при суброгації починається не з моменту виплати страхового відшкодування, а з моменту виникнення страхового випадку, адже відповідно до ст. 262 ЦК України зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. У той час як відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Таким чином, з наданих суду доказів вбачається, що МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок та, відповідно до Закону здійснило відшкодування потерпілому - власнику постраждалого автомобіля шкоди за відповідача [PERSON] , який є винним у скоєнні ДТП і не мав при цьому договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому суд дійшов висновку, що на підставі вищевказаних норм чинного законодавства, а також п.38.2ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - позов підлягає задоволенню за наявності достовірних доказів та відсутності обґрунтованих заперечень щодо позовних вимог. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати (а.с.3).

Outcome: approved