Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу, а саме: атестату №101, виданого 09 липня 1976 року Тернопільським міським професійно-технічним училищем 6, виданого на ім`я « [PERSON] ». В обґрунтування заяви зазначає, що він з 01 жовтня 1974 року по 15 липня 1976 року навчався в Тернопільському міському професійно-технічному училищі 6, за спеціальністю «Слюсар-ремонтник». Після закінчення навчання йому видали атестат №101, однак при виготовленні вказаного правовстановлюючого документа допущено помилку у написанні особистих даних, а саме не вірно зазначено прізвище, замість « [PERSON] » вказано « [PERSON] ». У зв`язку із вказаною помилкою, заявник не має можливості документально підтвердити факт належності правовстановлюючого документа для зарахування часу навчання до трудового стажу та реалізувати своє право на пенсію. Внести виправлення у вищевказаний правовстановлюючий документ заявник також не має можливості, оскільки навчальний заклад було ліквідовано. Ухвалою судді від 22 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за вищевказаною заявою. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час, дату та місце судового засідання. Від представника заінтересованої особи до суду надійшов відзив, в якому представник заінтересованої особи просить залишити без розгляду заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки встановлення юридичного факту необхідне заявнику для призначення пенсії, а, отже, встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме, права на призначення пенсії. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 03 липня 2017 року органом №6110, а також посвідчення водія серії [NUMBER] виданого ТСЦ 6144 від 17 жовтня 2018 року, заявник у вказаних документах зазначений як « [PERSON] », [INFO] . Згідно з атестатом №101, виданим Тернопільським міським професійно-технічним училищем-6, « [PERSON] » закінчив у 1974 році міське професійне технічне училище №6 м. Тернополя, зі строком навчання два роки, по спеціальності слюсар-ремонтник. У відповідності до довідки №65-186 від 19 квітня 2021 року, виданої відокремленим структурним підрозділом «Тернопільський фаховий коледж Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя», в записах архівних книг відсутня інформація на прізвище [PERSON] , але є запис стосовно [PERSON] , який дійсно навчався в Тернопільському міському професійно-технічному училищі-6 на денній формі навчання з 01 жовтня 1974 року (наказ про зарахування №1-к від 01 жовтня 1974 року) по 15 липня 1976 року (наказ про відрахування №29-к від 15 липня 1976 року) за професією «Слюсар-ремонтник». Після закінчення повного курсу навчання присвоєно кваліфікацію слюсар-ремонтник другого розряду та отримав атестат №101. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація , яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Як слідує з обставин справи, встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявникові для реалізації подальших прав при подачі документів для призначення пенсії. Отже факт, що просить встановити заявник має юридичне значення. Також судом встановлено, що встановлення факту належності заявнику атестату не пов`язане з вирішенням спору про право, оскільки заявник не оспорює трудовий стаж. Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що заявник звертався до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії. У зв`язку з наведеним, суд не бере до уваги доводи представника заінтересованої особи про те, що встановлення даного факту пов`язане з вирішення спору про право. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючого документа знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, окрім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого ст.\~46\~Конституції України та ст.1 ЗУ «Про\~пенсійне забезпечення» права заявника на пенсію, перешкодою чому є невірне зазначення прізвища заявника у атестаті, а тому суд вважає, що заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved