Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

18 травня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . Даний позов обґрунтований наступним. У червні 1979 року вона уклала шлюб з [PERSON] . В жовтні 2003 року разом із чоловіком переїхала проживати до матері чоловіка [PERSON] в належний їй житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . [INFO] її свекруха [PERSON] померла. [PERSON] залишила на ім`я чоловіка позивачки заповіт на житловий будинок. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . В житловому будинку позивач проживає по теперішній час. Вказує, що вона за свої кошти проводила поточні та капітальні ремонти житлового будинку. Регулярно сплачувала кошти за користування електричною енергією. Вона відкрито та безперервно володіє будинком і проживає в ньому більше 10 років. В зв`язку з цим позивач змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 05 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26 жовтня 2021 року залучено у розгляді справи в якості співвідповідача [PERSON] (донька померлої [PERSON] ). 08 лютого 2022 року закрито підготовче судове засідання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Семко В.М. позов підтримав, просить його задовольнити. Вказав, що позивачка відкрито та безперервно володіє будинком, який розташований в [ADDRESS] . В даному будинку вона проживає більше 10 років. З моменту вселення будинку вона проводила поточні та капітальні ремонти житлового будинку. На даний час [PERSON] продовжує проживати. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає, вважає, що підстав для задоволення позову немає. Представник Вапнярської селищної ради в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі їх представника, не заперечують щодо задоволення позовних вимог. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, хоча належним чином повідомлялася про слухання справи шляхом оголошення на сайті суду. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки і знає, що [PERSON] проживає в будинку по [ADDRESS] з того часу як померла її свекруха [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки. Позивач [PERSON] проживає за адресою : [ADDRESS] з часу, коли померла [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [INFO] померла свекруха позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6,8). З копії заповіту від 1 червня 1993 року, вбачається, що [PERSON] заповіла житловий будинок зі всіма надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] [PERSON] (а.с.20). Як видно з довідки № 553 від 29 квітня 2021 року виданої виконкомом Вапнярської селищної ради [PERSON] про те, що вона дійсно проживає в [ADDRESS] . За даною адресою проживає без реєстрації з 2003 року по даний час (а.с.9). Рішенням Томашпільського районного суду від 09 червня 2005 року позов відповідача [PERSON] було задоволено та визнано за останнім право власності в порядку спадкування на домоволодіння розташоване по [ADDRESS] , який залишився після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області (а.с. 12). Також позивачкою додано до матеріалів справи копію ухвали Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2006 року, з якої вбачається, що позовну заяву [PERSON] про продовження строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно залишено без розгляду ( а.с.13). Твердження представника позивача, що дана ухвала безпосередньо має відношення до цивільної справи у якій ухвалене рішення Томашпільського районного суду від 9 червня 2005 року нічим не обґрунтоване та не підтверджене. Тобто з вищезазначеного випливає, що власником спірного будинку не є відповідач [PERSON] . Будь-яких інших правовстановлюючих документів на будинок суду не надано. Також, зі спадкової справи № 230/2004 видно, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до державної нотаріальної контори зверталась відповідач [PERSON] (а.с.47). Так, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Отже суду при вирішенні спору належить встановити саме факт добросовісності заявника на момент отримання ним майна, а саме, що у позивача, як володільця майна не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року в справі № 755/16913/16-ц. Вбачається, що у ст. 344 ЦК України йдеться про набуття особою права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, якщо ця особа добросовісно заволоділа чужим майном. Отже, враховуючи вищезазначені норми, підстави та обґрунтування позову, суд вважає, що такі правовідносини мають вирішуватися у порядку спадкування. Крім того, як вже зазначалося в матеріалах справи є копія рішення згідно якого за відповідачем [PERSON] визнано право власності на спірний будинок, та який заперечує щодо задоволення позову. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed