Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення моральної шкоди. Позов обґрунтований тим, що 21.06.2018 року близько 14 години 26 хвилин на проспекті Слобожнаському в м.Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «NISSAN JUKE», реєстраційний номер [NUMBER] » здійснила зіткнення в автомобілем марки «FORD FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП пасажир автомобіля FORD FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] , отримала травми не сумісні з життям та померла на місці події. 21.06.2018 року відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду внесенні слідчим відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018040000000623, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Однак, 31 березня 2020 року слідчим відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області Мушик В.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Позивач являється матір`ю загиблої, не оскаржувала винесену постанову, однак смертю дитини їй спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у моральній шкоді. Станом на момент ДТП, відповідальність водія [PERSON] за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб була застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «АРКС» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК8276383, який діяв на момент настання ДТП станом на 21.06.2018 року, а цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «FORD FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , - застрахована на момент ДТП не була. З посиланням на вимоги ч.2,5 ст. 1187 ЦК України, п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року, вимоги ч.27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач, як матір загиблої просить стягнути зі страхової компанії спричинену моральну шкоду у розмірі22038 гривень, що становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. Крім того позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. У відзиві на позов представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася за участю двох транспортних засобів, тому, на думку представника відповідача, до правовідносин, що виникли між сторонами, повинні застосовуватися норми ч. 1 ст. 1188 ЦК України. Крім того, відповідач звертає увагу, що постановою слідчого про закриття кримінального провадження не встановлена вина жодного учасника ДТП, а тому підстав, визначених спеціальним законом, для відшкодування моральної шкоди, у страхової компанії відсутні (а.с. 74-76). У відповіді на відзив представник позивача наполягає на застосуванні до правовідносин тих норм права, що визначені ним у позові, звертає увагу на правову позиції Верховного Суду щодо вибору позивачем сторони відповідача при подані позову про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, висловлену у цивільній справі № 501/3000-15ц (а.с. 149-153). У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача зауважує на пріоритетне значення спеціального закону перед постановами Верховного суду (а.с. 158-163). Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України Марченко Н.М. надала суду письмові пояснення, у яких також наполягає на відсутності правових підстав для страхового відшкодування моральної шкоди (а.с. 192-197). В судовому засіданні представник позивача Стефківський В.І. позов підтримав, надав пояснення щодо обставин ДТП, а також щодо обґрунтувань пред`явлених вимог. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав, зі підстав, викладених у відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на відзив. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат Чіп Я.М. в судовому засіданні підтримав позицію представника відповідача щодо відсутності правових підстав для стягнення моральної шкоди. Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України Марченко Н.М. наполягала на розгляді справи у її відсутність (а.с. 192-197). Ухвалою суду від 16 грудня 2020 року відкрите провадження по справі, розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження (а.с. 41). Ухвалою суду від 07 жовтня 2021 року за клопотанням відповідача до участі у розгляді справи, в якості третіх осіб, було залучено [PERSON] та Моторне (транспортне) страхове бюро України (а.с. 170-171). Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року призначено розгляд справи по суті (а.с. 180). Дослідивши та оцінивши докази по справі, судом встановлено наступні обставини: Автомобіль «NISSAN JUKE», реєстраційний номер [NUMBER] », яким кермувала [PERSON] , був забезпечений власником [PERSON] , про що свідчить поліс № АК 8276383 Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (а.с. 30, 78). Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. Статтею 20-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. У разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов`язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність. Як передбачено п. 22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так, ст. 6. цього Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Стаття 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає відшкодування страховиком шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, так: - п. 27.3. - страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках (30.03.2012 року), у ході проведеного узагальнення встановлено випадки безпідставного звільнення винних у ДТП осіб від цивільної відповідальності. Так, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 липня 2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2009 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Л. до А., третя особа - В., про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що вину відповідача у вчиненні ДТП належними доказами не доведено, а розгляд кримінальної справи ще не закінчено, тому підстав для задоволення позовних вимог не вбачається. Ухвалою Верховного Суду України від 27 жовтня 2010 року судові рішення скасовано, справу передано на новий судовий розгляду до суду першої інстанції. Ухвалюючи таке рішення, суд касаційної інстанції виходив із положень ч. 5 ст. 1187 ЦК України, згідно з якими особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відсутність обвинувального вироку чи наявність постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 286 КК України не звільняє відповідача від обов`язку доказування своєї невинуватості. Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, було спричинено внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з його вини. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, у тому числі якщо шкоди завдано ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Матеріали справи містять докази, що підтверджують факт смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 21.06.2018 року близько 14 години 26 хвилин на проспекті Слобожнаському в м.Дніпро (а.с. 14-21). Дорожньо-транспортна пригода, через яку померла [PERSON] сталася на участю двох водіїв: [PERSON] , яка керувала автомобілем марки «NISSAN JUKE», реєстраційний номер [NUMBER] » та [PERSON] , який керував автомобілем марки «FORD FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] , пасажиром якого була [PERSON] . Постановою про закриття кримінального провадження від 31 березня 2020 року слідчим відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області прийнято рішення про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12018040000000623 від 21.06.2018 року, в зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (а.с. 10-13). У даному випадку, розрахунок належної до виплати суми здійснюється виходячи з мінімального розміру заробітної плати, встановленої законом на день настання страхового випадку, що станом на червень 2018 року складало 3723,00 грн., а сума до стягнення становить (враховуючи п. 27.2 ст. 27 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"): 12 х 3723,00 грн.: 2 осіб, які мають право на виплату страхового відшкодування = 22338,00 грн. На адресу АТ СК «АРКС» представником позивача 01.10.2018 року надіслано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 8), заяву про страхове відшкодування, від 27.09.2020 року (а.с. 9), яка залишена без задоволення (а.с. 27). Відповідно до ч. 2 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Згідно статей 22 ч. 1, 1166 ч. 1, 1188 ч. 1 п. 1 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до роз`яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню, слід стягнути з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 22338 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 992, 40 грн.

Outcome: approved