Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

04 січня 2022 року [PERSON] (надалі також - позивач, [PERSON] ) звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з цивільним позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач, [PERSON] ), в якому просила розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області, про що складено актовий запис № 43; після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 17). В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з серпня 2020 року вони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Зазначила, що на даний час стосунки відновити не можливо Вказала, що від спільного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 28). 24 лютого 2022 року до суду надійшла письмова заява позивача про розгляд справи без її участі, в якій також [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 22). Відповідач, в судове засідання не з`явився, правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Із наданої Відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Коростенської міської ради № 30/9 від 12.01.2021, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на території Коростенської міської територіальної громади не зареєстрований (знятий з реєстрації на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду від 21.12.2015) (а.с. 15). З огляду на викладене, враховуючи положення частини 10 статті 187 ЦПК України, виклик відповідача у справі здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України відповідно до ухвали суду від 02 лютого 2022 року (а.с. 17). 21 квітня 2022 року від відповідача до суду надійшла телефонограма, в якій останній просив розгляд справи здійснювати без його участі, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 37). Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 12 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис № 43 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від спільного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Новосанжарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 07 листопада 2020 року, актовий запис про народження № 37 (а.с. 4) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Новосанжарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 07 листопада 2020 року, актовий запис про народження № 38 (а.с. 5). Встановлено, що спільне життя між подружжям не склалось, протягом останнього часу вони разом не проживають, шлюбні відносини між ними фактично припинились. Між подружжям відсутнє взаємопорозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї. Сторони проживають окремо один від одного. Позивачка вказала, що подальше подружнє життя з відповідачем буде суперечити її інтересам. Згідно з частиною 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивач наполягала на розірванні шлюбу, то, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, є підстави для розірвання шлюбу. Позивач скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, та просила залишити їй прізвище - « [PERSON] », з огляду на що, суд залишає шлюбне прізвище позивачки - « [PERSON] ». Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволений позовних вимог. З огляду на те, що позивачем за подачу вказаного позову сплачено судовий збір відповідно до квитанції № 24-11950753/С від 24 листопада 2021 року в сумі 908 грн 00 коп., і суд вирішив позовну заяву задовольнити, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved