Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. від 14 грудня 2021 року таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 червня 2021 року між нею та ТОВ\~ «Фінансова компанія «Ріальто» було укладено кредитний договір №210623-23493-15 відповідно до умов якого позивач отримала кошти в сумі 6000 грн., які, зі спливом обумовленого строку, були нею повністю погашені. 21 січня 2022 року державним виконавцем відділу ДВС у м. Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції\~ (м. Київ) Гребенюком О.В. відкрито виконавче провадження №68086170\~ про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованості в розмірі 22120 грн. з яких 6000 грн. заборгованість за сумою кредиту, 15420 грн. прострочена заборгованість по несплачених відсотках. Позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, так як нотаріусом порушено положення статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджену наказом Міністра юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Відтак звернулася до суду з позовом та просить визнати виконавчий напис №25448 від 14 грудня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Сазоновою О.М., про стягнення з неї заборгованості таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, на задоволенні позову наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, директор ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що умови кредитного договору\~ №210623-23493-15 від 23 червня 2021 року укладеного між [PERSON] та ТОВ\~ «Фінансова компанія «Ріальто», позивач не виконувала, внаслідок чого станом на 15 лютого 2022 року утворилася заборгованість в розмірі 22120 грн. Вказав, що нотаріус\~ при винесенні виконавчого напису дотримався вимог ст.87, 88 ЗУ «Про нотаріат», оскільки для вчинення виконавчого напису нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують\~ безпірності заборгованості, відтак у задоволенні поданого позову просив відмовити, а розгляд справи проводити без участі представника. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник третьої особи відділу ДВС у місті Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи 23 червня 2021 року між [PERSON] та ТОВ\~ «Фінансова компанія «Ріальто» було укладено кредитний договір №210623-23493-15, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кошти в сумі 6000 грн. 14 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 25448 про стягнення з [PERSON] 22120 грн. 00 коп. заборгованості за кредитним договором №210623-23493-15 від 23 червня 2021 року укладеного з ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто», яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 6000 грн. та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 15420 грн. 00 коп. Строк, за який проводиться стягнення здійснюється за період з 23 липня 2021 року по 01 грудня 2021 року. 10 січня 2022 року ТОВ\~ «Фінансова компанія «Ріальто»\~ звернулося\~ із заявою про відкриття виконавчого провадження про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором. На виконання вказаного напису постановою\~ відділу ДВС у місті Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)\~ від 21 січня 2022 року було відкрито виконавче провадження № 68086170. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 наведеного Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Згідно пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. З тексту оспорюваного виконавчого напису убачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662(надалі - Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів та було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, пункти 1 і 2 Постанови №662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. З дослідженого судом кредитного договору встановлено, що він підписаний позивачем 23 червня 2021 року у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. Однак, на час виникнення спірних правовідносин законодавство не передбачало такого способу захисту прав кредитора, як вчинення виконавчого напису нотаріусом на не посвідчений нотаріально кредитний договір. Не передбачав такого способу захисту майнових прав кредитора і сам цей договір. Неможливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі без його нотаріального посвідчення відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження №12-5гс21) та висновкам Верховного Суду, що зокрема викладені у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі №172/1652/18, від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц. Правовий висновок полягає у тому, що вчинення виконавчого напису можливе лише на оригіналі нотаріально посвідченого договору, а не на правочині, вчиненому у письмовій формі. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (п. 95) Із вищезазначеного вбачається, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосував не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. Таким чином, станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису редакція Переліку передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є доведеними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення\~ в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1362 грн. Відповідно до ч.7 ст. 158 ЦПК України, за відсутністю клопотань учасників справи про скасування заходів забезпечення позову, відповідні заходи вжиті судом у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, скасуванню не підлягають та продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набранням даним рішенням законної сили. На підставі наведеного,

Outcome: approved