Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-21 00:00:00

10.09.2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 18579,18 грн., а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 26.01.2018 між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №826002/4610/0000483, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «AUDI A4», д.н.з. [NUMBER] . Договір був укладено відповідно до Закону України «Про страхування». 30.11.2018 у м. Київ на пл. Одеська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «AUDI A4», д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля [PERSON] ) та автомобіля «Богдан», д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «AUDI A4», д.н.з. [NUMBER] . Згідно з постановою №752/25629/18 Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2018, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №00280909 та умов договору страхування №826002/4610/0000483, розмір страхового відшкодування склав 57438,08 грн., яке позивачем було перераховано на розрахунковий рахунок станції технічного обслуговування. Розмір страхового відшкодування дорівнює вартості відновлювального ремонту автомобіля «AUDI A4», д.н.з. [NUMBER] , визначеного на підставі рахунку № 0000052133 від 06.12.2018 року. Посилаючись на положення ст.ст. 993, 1166, 1188, 1191, 1192 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач вказує, що до нього перейшло право вимоги на отримання від винної особи - відповідача компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «AUDI A4», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30.11.2018. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Богдан», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «СК «Провідна» згідно з полісом №АК/8890064. Ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Провідна» за майнову шкоду становить 100000 грн., франшиза - 1000 грн. Посилаючись на положення ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач зазначає, що згідно полісу №АК/8890064 він звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування і 23.10.2019 третя особа у справі здійснила виплату страхового відшкодування в добровільному порядку у розмірі 38858,90 грн. За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 18579,18 грн., а саме: 57438,08 грн. (сума страхового відшкодування ПрАТ «СК «Уніка») - 38858,90 грн. (сума страхового відшкодування ПрАТ «СК «Провідна») = 18579,18 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст. 1194 ЦК України, роз`яснення викладеними в п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», а також вказує, що Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі №6-6068св11 від 14 березня 2012 року зазначила: «у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суди на підставі ст. 1194 ЦК України постановлять стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Ухвалою суду від 22.09.2021 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасником справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до положень ч. 10 ст. 187 ЦПК України, повідомлення відповідача щодо наявного на розгляді суду спору здійснювалось шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади, а також копія ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами направлялась на адресу відповідача зазначену у постанові суду про притягнення його до адміністративної відповідальності, однак судова кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Станом на час ухвалення у справі рішення відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач жодних заперечень з приводу розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення не викладав. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Третя особа у справі своїм правом на надання суду письмових пояснень з приводу поданого позову не скористались. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, поставною Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2018 року у справі №752/25629/18 відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 28). За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У зазначеній вище постанові суду вказано, що 30.11.2018 року о 12 год. 00 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Богдан», д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві на Одеській площі на естокаді, при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , який рухався по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, в результаті чого відбулось зіткнення з даним автомобілем, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Тобто вчинив дії, якими порушив вимоги п. 10.3 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Відповідно до ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.ст. 980, 988, 990 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. 26.01.2018 року між позивачем, як страховиком, та [PERSON] , як страхувальником був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №826002/4610/0000483 за яким забезпеченим транспортним засобом є «Ауді», 2015 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Страхова сума - 970000,00 грн. Франшиза за ризиком «Збитки внаслідок ДТП» - 00,00 грн. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Ауді», 2015 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , належить [PERSON] . За умовами цього договору страховик взяв на себе зобов`язання з відшкодування збитків без урахування зносу деталей, що замінюються при ремонті. 30.11.2018 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Відповідно до рахунку-фактури №0000052133 від 06.12.2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , разом з ПДВ склала 56287,52 грн. За змістом страхового акту №00280909 від 20.12.2018 року: вартість відновлювального ремонту визначеного на підставі рахунка-фактури СТО - 56287,52 грн.; вартість складових, що підлягають заміні - 36507,14 грн.; вартість складових з врахуванням зносу - 36507,14 грн.; вартість матеріального збитку з врахуванням зносу - 56287,52 грн.; сума страхового відшкодування - 56287,52 грн. Наказом позивача №002280909 від 20.12.2018 року вирішено виплатити [PERSON] страхове відшкодування згідно розрахунку суми збитку в розмірі 56287,52 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок АУДІ ЦЕНТР «ВІПОС» ДП. Згідно платіжного доручення №060765 від 21.12.2018 року позивач здійснив оплату страхового відшкодування на рахунок СТО в сумі 56287,52 грн. без ПДВ. 19.03.2019 року представником позивача складений акт огляду транспортного засобу «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , № [NUMBER] (дефектна відомість). Пошкодження не пов`язані з ДТП не виявлені. Відповідно до рахунку-фактури №0000053990 від 19.03.2019 року, додаткова вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , разом з ПДВ склала 1150,56 грн. За змістом страхового акту №00280909 від 04.04.2019 року: вартість відновлювального ремонту визначеного на підставі аварійного сертифікату - 57438,08 грн.; вартість складових, що підлягають заміні - 36507,14 грн.; вартість складових з врахуванням зносу - 36507,14 грн.; вартість матеріального збитку з врахуванням зносу - 57438,08 грн.; сума сплачених страхових відшкодувань за цим страховим випадком - 56287,52 грн.; сума страхового відшкодування - 1150,56 грн. Наказом позивача №002280909 від 04.04.2019 року вирішено виплатити [PERSON] додаткову суму страхового відшкодування в розмірі 1150,56 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок АУДІ ЦЕНТР «ВІПОС» ДП. Згідно платіжного доручення №080395 від 05.04.2019 року позивач здійснив оплату страхового відшкодування на рахунок СТО в сумі 1150,56 грн. без ПДВ. У сертифікаті від 04.04.2019 року, затвердженого представником позивача вказано, що по страховому випадку №00280909, який відбувся 31.11.2018 року з автомобілем «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , комісія установила, що під час ремонту автомобіля було виявлено приховані дефекти і загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 57438,08 грн. Сплачено: 56287,52 грн. Сума доплати становить: 1150,56 грн. Відповідно до положень ст.ст. 1, 4 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Страхування може бути добровільним або обов`язковим. Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Видами добровільного страхування можуть бути, зокрема, страхування наземного транспорту (крім залізничного) (ст.ст. 5, 6 Закону України «Про страхування»). Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком. Статтею 27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічні положення встановлені й ст. 993 ЦК України згідно якої, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до полісу №АК/008890064, діючого станом на 30.11.2018 року, страховиком забезпеченого транспортного засобу «Богдан», д.н.з. [NUMBER] , є ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», ліміт відповідальності за шкоду завдану майну становить 100000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн. 08.01.2019 року за вих. №121 позивач звернувся до третьої особи у справі із заявою №24033, у якій просив здійснити відшкодування у сумі 56287,52 грн. Згідно платіжного доручення №003203 від 23.01.2019 року третя особа у справі перерахувала на користь позивача страхове відшкодування у сумі 38858,90 грн. без ПДВ. 27.01.2020 року за вих. №552 позивач звернувся до третьої особи у справі із заявою №24033, у якій просив здійснити додаткове відшкодування шкоди у сумі 1150,56 грн. у зв`язку з виявлення під час ремонту прихованих дефектів. За змістом ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Статтею 7 Закону України «Про страхування» визначено, що в Україні здійснюються такі види обов`язкового страхування, зокрема, страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до положень ст.ст. 3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (ст.ст. 6, 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст.ст. 22, 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту (п. 36.2, ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Із матеріалів справи вбачається, що страховик забезпеченого транспортного засобу, водій якого став винуватцем ДТП, виплатив на користь страховика потерпілої особи страхове відшкодування відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. В даному випадку, згідно вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика забезпеченого транспортного засобу «Богдан», д.н.з. [NUMBER] , не виник обов`язок щодо включення до розміру страхового відшкодування суми фізичного зносу, а відтак позивач має право вимоги до особи відповідальної за завдані збитки на суму, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, але не у зв`язку з перевищенням ліміту відповідальності страховика, а у зв`язку із тим, що за договором обов`язкового страхування страховик не відшкодовує коефіцієнт фізичного зносу. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). У своїй постанові від 15.10.2020 року по справі №755/7666/19 Верховний Суд зазначив, що посилання судів попередніх інстанцій на те, що розмір завданої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика і це є підставою для відмови у стягненні майнової шкоди з [PERSON] не відповідає фактичним обставинам розглядуваної справи та є помилковими з огляду на таке. Відносини між [PERSON] та ПрАТ "СК "ВУСО", яким було застраховано автомобіль Ford Mondeo, реєстраційний номер [NUMBER] , регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та Закону N 1961-IV, яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Крім того Договором (полісом) обов`язкового страхування N АК/8329741 передбачено франшизу в сумі 1000 грн. Відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою [PERSON] страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме [PERSON], як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити [PERSON] таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Поряд із цим, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Із матеріалів справи вбачається, що по додатковій сумі страхового відшкодування в розмірі 1150,56 грн. позивач звертався до страховика винної у ДТП особи із заявою про її виплату позивачу. При цьому, будь-яких даних стосовно визнання або невизнання вказаної суми третьою особою, її часткового або повного відшкодування страховиком винуватця ДТП матеріали справи не містять. Натомість вбачається, що уся вказана сума додаткового розміру страхового відшкодування включена позивачем в різницю між здійсненою третьою особою страховою виплатою та фактичним розміром шкоди, що підлягає стягненню з відповідача. За відсутності розрахунку страхового відшкодування та/або страхового акту ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», або будь-яких інших даних, які б свідчили про здійснені страховиком винуватця ДТП власні розрахунки стосовно додаткової суми страхового відшкодування в розмірі 1150,56 грн., визнання або невизнання страховиком цієї суми чи її частини, вказана сума для її повного покладення на відповідача позивачем не доведена, а відтак, враховуючи положення ст. 81 ЦПК України стосовно обов`язку зокрема позивача, довести обставини на які він посилається як на підставу позову, а також з огляду на те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, у цій частині позовних вимог слід відмовити. Крім того, стосовно першої попередньо визначеної позивачем суми страхового відшкодування в розмірі 56287,52 грн. суд дійшов наступного висновку. За змістом рахунку-фактури №0000052133 від 06.12.2018 року, загальна вартість відновлювального ремонту КТЗ з ПДВ становить 56287,52 грн., без ПДВ - 46906,27 грн., ПДВ - 9381,25 грн. Згідно платіжного доручення №003203 від 23.01.2019 року ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» сплатило на користь позивача страхове відшкодування в сумі 38858,90 грн. без ПДВ. Відповідно до положень п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Зміст вказаних положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує на те, що відшкодування ПДВ є обов`язком страховика, у даному випадку страховика винуватця ДТП, тож покладення суми ПДВ на відповідача є безпідставним. За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на суму 9047,37 грн., яка розрахована шляхом віднімання від загальної суми страхового відшкодування (57438,08 грн.) суми відшкодування здійсненого ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» в розмірі 38858,90 грн., суми додаткового страхового відшкодування, як недоведеної (1150,56 грн.) та суми ПДВ в розмірі 9381,25 грн. від першої частини страхового відшкодування в розмірі 56287,52 грн. Крім того, до суми стягнення слід додати 1000,00 грн., яка становить франшизу за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судового збору пропорційно до частини задоволених позовних вимог, які склали 49%, що становить 1112,30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial