Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди батька. Позовні вимоги мотивувала тим, що [PERSON] , [INFO] є її сином, на сьогоднішній день проживає разом із нею, окремо від відповідача. Вона має намір, в період з 01.07.2022 р. по 01.01.2023 р., виїжджати з дитиною за кордон на відпочинок, а саме до Румунії, Болгарії, Іспанії, Італії,Греції, Хорватії, Португалії, Туреччини та Єгипту. Однак відповідач не бажає надати дозвіл на виїзд дитини за кордон у передбачений законом порядок, не пояснюючи причин. Виїзд дитини за кордон необхідне їй для оздоровлення та зміцнення імунітету, а тому вона вимушена звернутися до суду із даним позовом. Представник позивачки подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за відсутності позивачки та її представника, уточнив позовні вимоги та зазначив, що лікарі рекомендували дитині відпочинок на морі, зокрема, клімат Туреччини, у зв`язку із проблемами з органами дихання. Дана поїздка позитивно вплине на здоров`я дитини, та відповідатиме її інтересам. Представник відповідача подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за відсутності відповідача та його представника, позовні вимоги не визнали. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого на [PERSON] , [INFO] , слідує, що батьками останнього записано [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до ст. 9 «Про права дитини», прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1989 р.- держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі особисті відносини та прямі контакти, з обома батьками за винятком випадків коли це суперечить інтересам дитини. Крім цього ст. 3 Конвенції «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Абзацами 1,2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до абз. 9 п.п.2, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Згідно ч.1 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Даний Закон містить визначення термінів, зокрема: місце перебування та місце проживання. Так, місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місцем проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З врахуванням обставин справи та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, на підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 19, 150, 155, 157, 160 СК України, ст.313 ЦК України, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 4 Закону України «Про порядок виїздуз України та в`їзду в Україну громадян України»,

Outcome: dismissed