Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. \~ \~ \~ \~ До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 22 грудня 2021 року надійшла позовна заява Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення в розмірі 25\~858,49 грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~270 грн. В обґрунтування позовних вимог КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради посилалося на те, що між КП «Дніпроводоканал» та відповідачем встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , де абоненту відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . В зв`язку з несплатою відповідачем оплати за надані послуги станом на 31 травня 2021 року виникла заборгованість в сумі 25\~858,49 грн., у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду (а.с.1-2). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 22 грудня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.12-13). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.14). До суду 26 січня 2022 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.15). Ухвалою судді від 27 січня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення (а.с.16-17). Від представника позивача 10 травня 2022 року до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 23). Відповідач у судове засідання не з`явився, 10 травня 2022 року надав суду заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 25). Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради є комунальним унітарним комерційним підприємством, яке надає послуги водопостачання та водовідведення (а.с.6). З приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] відкритий особовий рахунок № [NUMBER] та станом на 31 травня 2021 року мається заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення в розмірі 25\~858,49 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача (а.с. 4). 14 листопада 2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір реструктуризації заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 34\~332,87 грн. по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с. 5). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 68 ЖК України, статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пунктів 6,14 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, власники квартир (наймачі) - споживачі комунальних послуг зобов`язані належним чином та вчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно частини 2 статті 32 Закону "Про житлово-комунальні послуги", розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Також, Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі\~Правила №630) (у редакції чинній на час розгляду справи судом першої інстанції), які визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України. Згідно пунктів 17,18 Правил надання послуг з централізованого опалення №630 послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно пункту 21 Правил №630 у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до частини 1 статті 64 ЖК Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу. Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», проживаючи та/або зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання. З наданих на запит суду відділом обліку та моніторингу інформації ГУДМС України в Дніпропетровській області відомостей вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 07 травня 1998 року (а.с. 15). Згідно із надано відповідачем суду договору купівлі продажу від 25 грудня 2015 року, останній продав, а [PERSON] придбала кв. [ADDRESS] (а.с.26-27). Позивачем всупереч ст.81 ЦПК України не було надано суду підтверджень того, що К [PERSON] фактично користується приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] та користується послугами, які надаються позивачем за зазначеною адресою. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради. Стосовно заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 267 ЦКУ\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦКУ). Зазначена правова позиція викладена у постанові ВСУ від 16 серпня 2017 року № 6-2667цс16, Першої судової палати Касаційного цивільного суду ВСУ від 07 листопада 2018 року (справа № 0907/2-7453/2011, провадження № 61-6321св18), Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 21 серпня 2018 року (справа № 288/1361/15-ц, провадження № 61-4212св18). Окрім цього, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). Враховуючи, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено суду факт порушення відповідачем його прав та інтересів, за захистом якого КП «Дніпроводоканал» звернулися до суду, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних через необґрунтованість. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~та приймаючи до уваги результат вирішення справи, судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачеві. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed