Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що ТОВ «Веллфін» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг №2606 від 27 жовтня 2015 року (зареєстроване в реєстрі фінансових установ за №16103225). 22 грудня 2016 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] укладено договір позики №110301 в електронній формі. Укладення договору відбулося згідно порядку надання позики, регламентованого Правилами надання грошових коштів у вигляді позики, затверджених наказом директора ТОВ «Веллфін» № 2-1 від 27 жовтня 2015 року, які розміщуються на офіційному веб-сайті позивача (https://creditup.com.ua). Відповідно до вказаних правил заявник після проходження реєстрації в особистому кабінеті здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів. Про отримання позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення на телефонний номер заявника смс-повідомлення, розміщення інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті на шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу заявника. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання, перейшовши за яким заявник отримує електронну копію договору позики. У разі отримання договору позики засобами електронного зв?язку заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті. 22 грудня 2016 року відповідач оформив у встановленому правилами порядку заявку для отримання позики шляхом заповнення всіх полів заявки. Заявка містить всі ідентифікуючі дані щодо позичальника та його фото. На підставі вказаної заявки між позивачем та відповідачем було укладено договір позики в електронній формі, невід?ємною частиною якого є Правила надання грошових коштів у вигляді позики. Товариством здійснено перевірку платіжної картки позичальника шляхом отримання від нього інформації про розмір зарезервованої на картці суми, яку може дізнатися тримач картки звернувшись до банку. Підтвердженням розміру відповідності зарезервованої суми позивач надав згоду на отримання позики. У відповідності до п. 1.1. договору позики, укладеного між ТОВ «Веллфін» та відповідачем, позикодавець надав позичальникові грошові кошти в сумі 880,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов?язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3. договору позики встановлено, що позика надається строком на 7 днів та має бути повернута згідно графіку розрахунків (додаток до договору) до 29 грудня 2016 року. Відповідно до п. 1.4., цей договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Позивачем в порядку, встановленому п. 1.4. договору позики, на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 880,00 грн., що підтверджується повідомленням за № 5505-ВП від 3 січня 2020 року, ТОВ ФК «Вей фор пей», яке надає ТОВ «Веллфін» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року. Таким чином, позивачем належним чином виконані умови договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Згідно п. 1.5. договору позики, нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 0,9 % від суми позики, але не менше ніж 50 грн. за перший день користування позикою, 0,9 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3. цього договору, 2,85 % додатково до основних процентів, від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.3. договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором на вимогу позикодавця, доведену до позичальника шляхом розміщення відповідного повідомлення у особистому кабінеті. Термін повернення позики закінчився, проте відповідач свої зобов?язання за договором позики не виконав. Станом на 25 грудня 2019 року загальний розмір заборгованості становить 37435,56 грн., з яких 880,00 грн. - сума основного боргу, 9229,28 грн. - заборгованість за відсотками, 27326,28 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Суму заборгованості, яка склала 37435,56 грн., та судові витрати в розмірі 1921,00 грн. просив стягнути з відповідача в судовому порядку. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 17 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно зі статтею 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 17 лютого 2020 року відповідачу направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 26 лютого 2020 року до суду повернуто конверт із вкладенням. Згідно даних довідки ф.20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення зазначено відсутність адресата за адресою місця проживання. 29 травня 2020 відповідачу повторно направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 09 червня 2020 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено відповідачу особисто. Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. За правилами статті 281 ЦПК України, яка регламентує порядок заочного розгляду справи, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Аргументи учасників справи Відповідач відзиву на позов не подала. Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи Судом встановлено такі фактичні обставини. Позивач ТОВ «Веллфін» є фінансовою установою, зареєстрованою в реєстрі фінансових установ за №16103225, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг №2606 від 27 жовтня 2015 року. Вказані обставини підтверджуються даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та даними свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 27 жовтня 2015 року (а.с. 7-8). Порядок надання позики в ТОВ «Веллфін» регламентований Правилами надання грошових коштів у вигляді позики, затверджених наказом директора ТОВ «Веллфін» № 2-1 від 27 жовтня 2015 року (далі Правила), які розміщуються на офіційному веб-сайті позивача (https://creditup.com.ua) (а.с. 9-15). 22 грудня 2016 року відповідач оформив у встановленому правилами Порядку заявку № 110301 для отримання позики шляхом заповнення всіх полів заявки. Заявка містить всі ідентифікуючі дані щодо позичальника та його фото. На підставі вказаної заявки між позивачем та відповідачем було укладено договір позики № 110301 від 22 грудня 2016 року в електронній формі (а.с. 16-19, 24). Відповідно до п.п. 7.1., 7.2. договору, правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін», які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам, є невід?ємною частиною договору, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов?язується і погоджується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті позикодавця. Згідно з п.п. 1.1., 1.3., 1.4. договору позики та графіку розрахунків до договору позики, позика в розмірі 880,00 грн. надається на строк 7 днів, і повинна бути повернута бути повернута згідно графіку розрахунків до 29 грудня 2016 року. Сума процентів до сплати станом на 29 грудня 2016 року складає 100,16 грн. Договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Відповідно до п. 1.5. та п. 1.6. договору позики, строк та проценти за користування позикою за договором позики обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступних умовах: протягом строку позики, розмір основних процентів складає 0,9% від суми позики, але не менше ніж 50,00 грн. за перший день користування позикою; 0,9% від суми позики щоденно, зам кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п. 1.3. цього договору. При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. У разі неповернення суми позики у строк, встановлений п. 1.3. договору, нарахування процентів проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів на вимогу позикодавця, доведену до позичальника шляхом розміщення відповідного повідомлення у особистому кабінеті, позичальник зобов?язаний сплатити 2,85 процента від суми позики за кожен день прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Пунктом 3.2. договору позики визначено, що строк та проценти за користування позикою та нарахування процентів за цим договором обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня перерахування гнрошових коштів на банківський рахунок позичальника до дня повного погашення заборгованості за позикою включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за позикою. В розділі 8 договору позики реквізити та підписи сторін зазначено, що цей договір підписано за допомогою електронного підпису. Розділами 4-6 Правил регламентовано порядок звернення для отримання грошових коштів у позику, прийняття рішення про надання грошових коштів у позику та порядок надання грошових коштів. Згідно з даними розділами Правил, заявник після проходження реєстрації в особистому кабінеті здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів. Про отримання позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення на телефонний номер заявника смс-повідомлення, розміщення інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті на шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу заявника. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання, перейшовши за яким заявник отримує електронну копію договору позики. У разі отримання договору позики засобами електронного зв?язку заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті. Пунктом 6.8. Правил визначено, що заявник погоджується на використання у всіх відносинах, що засновані на першому договорі позики та всіх інших договорах позики, інших договірних угодах, що можуть бути укладені між заявником та товариством свого логіну та паролю особистого кабінету в якості аналога власносручного підпису між товариством та заявником. Позивачем в порядку, встановленому п. 1.4. договору позики, через оператора послуг платіжної інфраструктури WAYFORPAY на картковий рахунок [PERSON] зазначений нею в заявці, була перерахована сума позики, визначена договором позики. Вказана обставина підтверджується повідомленням за № 5357-ВП від 02 грудня 2019 року ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «Веллфін» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів №ВП- 180516-3 від 18 травня 2016 року (а.с., а.с. 26-29). Згідно з довідкою щодо заборгованості за договором та розрахунком заборгованості за договором № 110301 від 22 грудня 2016 року, наданими позивачем, станом на 25 грудня 2019 року заборгованість відповідача становить 37435 грн. 56 коп., що складається з: основного боргу - 880 грн.; заборгованості за відсотками - 9229 грн. 28 коп.; заборгованості за простроченими відсотками - 27326 грн. 28 грн. (а.с. 25). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю. На підставі частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із статтею 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із статтями 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 2 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини 1 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні статей 641,644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до умов Розділу 4 Правил, відповідач акцептував оферту, здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті ТОВ «Веллфін», із зазначенням особистої інформації та інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому відповідачу було перераховано грошові кошти. Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. На підставі укладеного між сторонами договору, відповідач отримала кошти в сумі 880,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 7 днів. Доказом підтвердження отримання коштів є лист від оператора послуг платіжної інфраструктури, у якому зазначається сума коштів, номер картки, марка картки, дата та час проведення транзакції, код авторизації, номер транзакції в системі. З матеріалів справи, а саме з наданої позивачем довідки щодо заборгованості вбачається, що станом на 25 грудня 2019 року за [PERSON] обліковується заборгованість на суму 37435,56 грн., з яких 880,00 грн. - сума позики, 9229,28 грн. - заборгованість за відсотками, 27326,28 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість. Перевіряючи вимогу позивача в частині заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості за відсотками та заборгованості за простроченими відсотками, суд виходить з такого. Пунктом 1.5. договору позики передбачено, порядок та умови нарахування процентів за користування позикою. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Аналіз зазначеної норми матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за умовами кредитного договору позичальник мав повертати кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами у межах визначеного сторонами строку кредитування. Тому після закінчення строку кредитування позичальник мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги кредитором повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. З огляду на наведене Велика Палата ВС зробила висновок про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Також Велика Палата ВС наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Таким чином, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. У постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 Велика Палата ВС також зазначила, що регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Зазначені правові висновки були враховані у постановах ВС від 17.02.2021 у справі №383/869/14, від 10.02.2021 у справі №331/3410/16-ц, від 30.06.2020 у справі №717/1223/17-ц та інших. У постанові від 13.12.2018 у справі № 913/11/18 Верховний Суд наголосив, що у даній справі сторонами кредитного договору з урахуванням принципу свободи договору (ст. 6, 627 ЦК України) передбачено іншу домовленість, яка, на відміну від загального правила щодо щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, допускає нарахування банком процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості. У кожному конкретному випадку умови кредитного договору мають істотне значення при визначенні періоду, за який можуть нараховуватися проценти, передбачені ст. 1048 ЦК України. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами договору позики № 110301 від 22 грудня 2016 року ТОВ «Веллфін», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а остання зобов`язувалася повернути надану позику у повному обсязі до 29 грудня 2016 року. Пунктом 1.5.2. договору позики передбачено, що у разі, якщо позичальник не повернув суму позики у строк, встановлений п. 1.3. договору, нарахування процентів, встановлених п. 1.5.1. договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів, нараховуються додаткові проценти на вимогу позикодавця, доведену до позичальника шляхом розміщення відповіного повідомлення у особистому кабінеті. Таким чином, позикодавець ТОВ «Веллфін», відповідно до статті 1048 ЦК України та п. 1.5.2. договору позики, має правові підстави для стягнення заборгованость по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами не лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 29 грудня 2016 року, а й після закінчення строку його дії, по день повного погашення заборгованості. Висновки за результатами розгляду Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. НГа підставі статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики № 110301 від 22 грудня 2016 року, яка складається із суми основного боргу, заборгованості по відсоткам, заборгованості за простроченими відсотками ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1921 гривня. Відповідно до правил частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вказаного правила, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921 гривня. На підставі викладеного,

Outcome: approved