Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся до суду з указаним позовом 04.01.2022 та просив стягнути з [PERSON] на користь позивача АТ «АЛЬФА-БАНК» заборгованість за кредитним договором № 500830252 від 12.05.2020, станом на 27.09.2021 у загальному розмірі 141217,06 грн., яка включає заборгованість: за тілом кредиту - 118823,73 грн, відсотки за користування кредитом - 22393,33 грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог указує, що 12.05.2020 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем укладено оферту на укладання угоди про надання кредиту № 500830252. Відповідно до умов вищевказаного договору банк зобов`язується надати [PERSON] кредит у сумі 121328,01 грн. Кінцевий термін повернення кредиту 13.05.2027. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 121328,01, однак [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконує, у результаті чого станом на 27.09.2021 має прострочену заборгованість у розмірі 141217,06 грн, з яких 118823,73 грн - заборгованість за кредитом, 22393,33 грн - заборгованість по відсотках. Зазначену заборгованість позивач просить суд стягнути з [PERSON] у примусовому порядку, а також сплачений за подання позову судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Представник позивача правом на участь у судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 4). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, однак до суду повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, відзиву не подано. Отже, відповідно до п. 2 ч. 7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про дату, час та місце розгляду справи відповідач вважається повідомленим належними чином. За даних обставин, неодноразові неявки відповідача в судове засідання без поважних причин суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.05.2020 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] укладено оферту на укладання угоди про надання кредиту № 500830252, відповідно до якої надано споживчий кредит «Кредит готівкою» у розмірі 121328,01 грн, відсоткова ставка 28 % річних, строк кредитування 84 місяці, що підтверджується офертою на укладання угоди про надання кредиту та паспортом споживчого кредиту (а.с.26,28) По суті вказаний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 3 вказаного договору (а.с.28), банк надав відповідачу безготівковий споживчий кредит у розмірі 121328,01 грн на строк 84 місяців. Згідно з п. 4 договору, процентна ставка за користування кредитними коштами складає 23 % річних (а.с. 28). Пунктом 5 Договору визначено розмір обов`язкового мінімального платежу - 2917,60 грн щомісяця до 05 числа кожного місяця. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання. АТ «АЛЬФА-БАНК» свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором від 12.05.2020 виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, що підтверджується фактом користування відповідачем коштами, відповідно до виписки по особовому рахунку з 12.05.2020 по 27.09.2021 (а.с.20-25). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Натомість позичальник свої зобов`язання не виконувала належним чином, допускаючи їх періодичне прострочення, у результаті чого станом на 27.09.2021 утворилася заборгованість за тілом кредиту - 118823,73 грн, відсотками - 22393,33 грн, яку суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 19,20-25,27), з яким суд погоджується, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, встановивши обставини неналежного виконання [PERSON] кредитно-договірних зобов`язань, обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 12.05.2020 станом на 27.09.2021, а саме заборгованості за тілом кредиту - 118823,73 грн, відсотками - 22393,33 грн, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 141217,06 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд,

Outcome: approved