Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

13 січня 2022 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт належності йому Державного акта на право власності на земельну ділянку площею 2,2449 га. серії ЯБ №036741, виданого Любарською районною державною адміністрацією, Любарським районним відділом земельних ресурсів 01 листопада 2004 року, на ім`я [PERSON] . В обґрунтування заяви заявник зазначив, що згідно його паспорта він значиться як [PERSON] . Однак, в ході складання списків осіб, які мають право на земельну частку (пай), його прізвище помилково зазначено [PERSON], тобто замість «І» зазначено «И», внаслідок чого йому видано державний акт серія ЯБ №036741 від 01.11.2004 року на право власності на земельну ділянку, як [PERSON] . Дана обставина перешкоджає йому реалізувати своє право на отримання доходів від зданої в оренду земельної частки (пай) розміром 2,2449 га, оскільки в державному акті є розбіжності у прізвищі « [PERSON] » з його паспортними даними « [PERSON] », внаслідок чого і вимушений звернутись до суду з даною заявою. Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання на розгляд справи не з`явилися, однак останній надав суду заяву, в якій вказав, що вимоги свого довірителя підтримує в повному об`ємі та просить справу слухати без його участі та без участі заявника. Окрім того, зазначив, що в позовній заяві міститься описка та невірно вказано дана видачі державного акта 01.11.2000, тоді як державний акт видано 01.11.2004, що стверджується матеріалами справи. Представник Любарської селищної ради Житомирського району у судове засідання на розгляд справи не з`явився, однак у листі, що надійшов на адресу суду зазначив, що проти задоволення заявлених вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно паспорта з безконтактним електронним носієм, [NUMBER], унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі 19701218-05574, орган видачі - 1823 Любарський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області 13.09.2019 року, заявник значиться як [PERSON] . З свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в сім`ї [PERSON] та [PERSON] . 05 вересня 1993 року Глезненською сільською радою зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Глезненською середньою школою Любарського району Житомирської області на ім`я [PERSON] видано свідоцтво серії [NUMBER] про те, що він пройшов навчання по програмі тракторна справа. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №036741, виданий Любарською районною державною адміністрацією та Любарським районним відділом земельних ресурсів 01.11.2004, вказує на те, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,2449 га., яка знаходиться на території Глезненської сільської ради Любарського (Житомирського) району, кадастровий номер 1823183200:10:003:0011. З довідки №1 від 04.01.2022, виданої Глезненським старостинським округом Любарської селищної ради вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. З листа відділу у Любарському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 08.07.2021, адресованого адвокату Кіндрасю С.В. слідує, що до 2013 року при виявлені у Державному акті на право власності на земельну ділянку орфографічної помилки, взамін нього видавався новий Державний акт, а з 2013 року державні акти не видаються, а отже, отримати новий акт взамін того, в якому міститься помилка, не можливо. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна, особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначено в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що факт, який просить встановити заявник знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому заявлені вимоги задовольняє в повному об`ємі.

Outcome: approved