Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку прийняла її дочка (мати позивачки) [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав, оскільки померла [INFO] . Позивачка прийняла спадщину після смерті матері. Оскільки правовстановлюючий документ на нерухоме майно, а саме державний акт на право власності на земельні ділянки виданий на ім`я [PERSON] було втрачено, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. У підготовче судове засідання позивачка не з`явилась, проте у позові просить розглянути справу без її участі. Позов підтримує та просить задовольнити. У підготовче судове засідання представник відповідача не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Позов визнають повністю. Відзив на позов не надіслали. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~Дослідивши матеріали\~справи суд\~приходить до\~висновку про\~необхідність задоволення\~позову з\~слідуючих підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , але не оформила своїх спадкових прав, оскільки померла. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 233/2020 спадкоємцем майна померлої [PERSON] є [PERSON] , яка прийняла спадщину за законом. Проте, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на рухоме чи нерухоме майно спадкодавця. Згідно довідки виданої відділом 2 управління у Новгород-Сіверському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області в книзі реєстрації державних актів зареєстровано 23.12.2005 року (реєстраційний номер 170584300492) державний акт на право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на гр. [PERSON] ЯБ № 919742 від 23.12.2005 року згідно розпорядження Коропської райдержадміністрації від 05.10.2005 року № 216. Нормативно грошова оцінка земельних ділянок станом на 08.10.2005 року становить 10293,84 грн. Про втрату державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 919742 було розміщено оголошення в газеті «Нові горизонти» від 27 серпня 2021 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Згідно п «г» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачка не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вищевказані земельні ділянки, тому суд вважає наявними правові підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved