Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

В вересні 2021 року АТ «ПУМБ» звернулось до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] \~\~ про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що між АТ «ПУМБ» та відповідачем 10 вересня 2019 року укладено кредитний договір № 1001401032201 відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 30\~600 грн. на споживчі потреби на строк 24 місяці зі сплатою процентів за користування кредитом 0,01% , а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти відповідно до графіка платежів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач станом на 15 липня 2021 року складає заборгованість 36711,00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати у справі. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, у випадку неявки відповідача, просить провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позовну заяву, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав. За таких обставин, суд із письмової згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10 вересня 2019 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір за №1001401032201 та видано кредит у сумі 30\~600 грн. на споживчі потреби на строк 24 місяці зі сплатою процентів за користування кредитом 0,01%, комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99%. Згідно виписки з рахунку [PERSON] сума заборгованості за кредитним договором №1001401032201 від 10 вересня 2019 року станом на 15 липня 2021 року становить 36711 грн.00 коп., із яких: заборгованість за сумою кредиту 24224,04 грн.; заборгованість за процентами 2,54 грн; 12484, 42 грн. заборгованість за комісією. 29 вересня 2020 року позивач направляв на адресу відповідача письмову вимогу (повідомлення) про виконання зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором №1001401032201 від 10 вересня 2019 року в сумі 31209,10 грн., однак добровільно заборгованість відповідачем погашена не була. Відповідно до ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків. Право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Великої Палати Верховного Суду Оскільки вимогу банк пред`явив позичальнику 29 вересня 2020 року, то стягненню підлягає сума заборгованості, яка існувала на той час, а саме за тілом кредиту в розмірі 24\~224 грн. 04 коп., та проценти в розмірі 0,91 грн. оскільки, у банку були відсутні підстави для нарахування відсотків після пред`явлення вимоги до позичальника. Щодо стягнення комісії в розмірі 12484 грн. 42 коп. слід зазначити наступне. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Відповідно до умов кредитного договору №1001401032201 від 10 вересня 2019 року передбачено сплату позичальником комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99%. Пунктом 5.7.3 частини 5 розділу ІІ Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування передбачено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в терміни сплати процентів за користування споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, визначеному в заяві на приєднання до договору, від початкової (наданої) суми споживчого кредиту (база розрахунку комісії). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за наданим споживчим кредитом розраховується за повний місяць у якому відбувається повернення заборгованості. Положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16. Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі № 708/195/19. Як стверджується матеріалами справи, пунктом 4 кредитного договору №1001401032201 від 10.09.2019 року позичальнику (відповідачу) фактично було встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, надання інших послуг за вказану плату умовами договору не передбачено. Вказана щомісячна плата за обслуговування міститься у графіку щомісячних платежів в розмірі 914,14 грн. Відтак, оскільки банком у кредитному договорі була встановлена плата за ті послуги, які за вказаним законом повинні надаватися безоплатно, заборгованість за комісією стягненню не підлягає. За вказаних обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості в сумі 24 224 грн. 95 коп. (тіло кредиту в розмірі 24\~224 грн. 04 коп., та проценти в розмірі 0,91 грн.). Відповідно до ст.141 ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1\~497 грн. 93 коп. (2270х24224,95:36711,00).

Outcome: partial