Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 26.11.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/2 частки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, від усіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] . Ухвалою від 16.12.2021 року провадження у справі відкрито. 26.01.2022 року представником відповідача [PERSON] до суду подано відзив на позов, в якому сторона відповідача визнає позов [PERSON] частково та просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку до її повноліття [INFO] . 27.01.2022 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала до суду уточнення до позовної заяви, відповідно до якої вимоги залишились в редакції позову від 26.11.2021 року, доповнено лише обгрунтування позовних вимог. 11.04.2022 року представником відповідача [PERSON] до суду подано клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача, в якому представник зазначає про часткове визнання позову, згодні сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку. 13.04.2022 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторін, в якій сторона позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить врахувати подані докази при прийнятті рішення. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.09.2005 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . 05.11.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Ще до розірвання шлюбу відповідач не підтримував з дочкою ніяких відносин та матеріально її не завжди підтримує. Усі обов`язки щодо утримання та виховання дитини позивач несе самостійно. 08.02.2020 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та [INFO] народила сина [PERSON] , який виховується разом з [PERSON] , [INFO] , в одній родині, що збільшило затрати на утримання дітей вдвічі. До народження дітей позивач [PERSON] була працевлаштована в гіпермаркеті "Епіцентр", де працює з 07.11.2006 року, але в період з 16.11.2020 року по 21.03.2021 рік перебувала у відпустці по вагітності та пологам, однак в подальшому була змушена вийти на працю в зв`язку з тяжким матеріальним станом та відсутністю матеріальної підтримки на старшу дитину. В усному порядку позивач намагалася врегулювати спір, але відповідач [PERSON] добровільно не завжди сплачує кошти на утримання доньки. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] посилається на те, що [PERSON] офіційно не працює, перебивається випадковими заробітками і не зважаючи на це сплачує аліменти. Однак сплачувати аліменти в розмірі, в якому просить позивач, відповідач не має можливості. 08.12.2018 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка не працює та знаходиться на його утриманні. Окрім того на утриманні відповідача знаходяться непрацездатні батьки: [PERSON] 1958 року народження, інвалід 2 групи, та [PERSON] , 1960 року народження, інвалід 2 групи. Також до складу сім`ї відповідача [PERSON] входить матір його батька - [PERSON] , 1940 року народження. Представник відповідача зазначає, що жодних доказів, які б свідчили про утримання позивачкою дитини, підтвердження витрат, які несе позивач одноособово, суду надано не було. Відповідач [PERSON] не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частки, однак розуміє, що він є батьком доньки та має її утримувати, тому згоден сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 09.09.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] народилась [INFO] , про що 18.06.2010 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за №999, про що суду надано відповідне свідоцтво про народження. Батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] /а.с.10/. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2015 року по справі №520/12941/15-ц шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 09.09.2005 року, розірвано. [PERSON] та [PERSON] 08.02.2020 року зареєстрували шлюб, про що Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис №198, що вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с.9/. Від вказаного шлюбу [INFO] народився [PERSON] , про що суду надано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 23.01.2021 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) /а.с.56/. Згідно з Довідкою від 17.01.2022 року, вих. №2/Д, виданою ТОВ "Епіцентр К", [PERSON] працює за основним місцем роботи на посаді начальника відділу "Каси" гіпермаркету "Епіцентр К" №2 м. Одеса, з 07.11.2006 року (згідно наказу №3-П від 07.06.2006 року) за адресою: [ADDRESS] . В період з 16.11.2020 року по 21.03.2021 року перебувала у відпустці по вагітності та пологах на підставі наказу гіпермаркету від 16.11.2020 року №211/1/П /а.с.57/. З довідки №1 від 17.01.2022 року вбачається, що дохід [PERSON] за місцем роботи за період з червня по грудень 2021 року складає 238426,50 грн. /а.с.58/. 08.12.2017 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , про що суду надано свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] , видане Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області /а.с.42/. Судом досліджені платіжні доручення та виписка по операціям /а.с.38-41/, з яких вбачається, що за період з червня 2021 року по січень 2022 року [PERSON] періодично переховував грошові кошти позивачу [PERSON] . На підтвердження перебування на утриманні відповідача непрацездатних батьків суду надані відповідні посвідчення та довідки про доходи /а.с.45-49/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , яка на теперішній час проживає разом з позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Сторони намагались вирішити питання щодо сплати аліментів за взаємною згодою, внаслідок чого відповідач в період з червня 2021 року по січень 2022 року здійснював грошові перекази на банківську картку позивача, що підтверджено письмовими доказами. Однак між сторонами наявний спір щодо розміру аліментів, в зв`язку з чим позивач звернулась до суду. Оскільки позивачем при зверненні до суду обрано спосіб стягнення аліментів у частці від доходу батька дитини, суд позбавлений права ухвалювати рішення щодо стягнення твердої грошової суми. При визначенні частки доходу відповідача, яка підлягає стягненню в якості аліментів на утримання доньки [PERSON] , суд приймає до уваги доводи сторони відповідача щодо того, що батьки відповідача є непрацездатними особами з інвалідністю та невеликим рівнем доходів. Однак доказів на підтвердження утримання батьків саме відповідачем суду не надано. Доводи сторони відповідача щодо перебування на утриманні відповідача його дружини [PERSON] також належними та допустимими доказами в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України не підтверджено. В позовній заяві [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини доходів відповідача. В ході судового розгляду стороною відповідача [PERSON] не надано доказів на підтвердження його матеріального стану та рівня доходів, так само і стороною позивача не було заявлено клопотань щодо витребування доказів для встановлення вказаних обставин. При цьому суду також не надано доказів на підтвердження витрат на утримання доньки, які несе позивач. Суд ставиться критично до доводів сторони позивача щодо того, що з часу народження другої дитини в іншому шлюбі витрати позивача на дітей зросли вдвічі, оскільки в утриманні сина [PERSON] , 2021 року народження, має брати участь його батько, чоловік позивача [PERSON] . Суд вважає розмір аліментів, визначений в позові як 1/2 частка доходів відповідача завищеним, а розмір аліментів, який визнається відповідачем - 1/6 частка доходів відповідача - заниженим. За таких обставин, виходячи перш за все з інтересів дитини - [PERSON] , [INFO] , яка має безумовне право на утримання від обох батьків, суд вважає доцільним призначити стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4 частини з усіх доходів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріали справи не містять доказів, що були відхилені судом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору при зверненні до суду сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial