Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що позивачу на праві приватної власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS] , згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 10 грудня 2014 року, яку він придбав до знайомства з відповідачем для особистого проживання. Право власності на зазначену кватиру зареєстроване на ім`я позивача у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №30759913 від 10.12.2014 року. 08.12.2017 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] , яка прийняла прізвище [PERSON] та 30.01.2018 року зареєстрував її разом з її малолітньою дитиною від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] за місцем свого проживання, про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання. Спільних дітей с відповідачем не має. У грудні 2018 року відповідач заявила позивачу про небажання продовжувати спільне життя, а у серпні 2019 року без відома та присутності останнього вивезла с квартири все майно та виїхала разом з донькою з квартири і з тих пір там не проживає. Відповідач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, у зв`язку з чим рішенням Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 04 грудня 2019 року шлюб між сторонами було розірвано, відповідач змінила прізвище на дошлюбне [PERSON] . На вимоги позивача знятися з реєстраційного обліку разом з малолітньою донькою [PERSON] , відповідач не реагує. До даного часу в добровільному порядку відповідач не здійснює ніяких дій по зняттю з реєстраційного обліку, чим порушує право позивача на особисту приватну власність. У зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду з позовною заявою про усунення йому перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання сторони не викликалися. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідачі повідомлялися про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, з письмових матеріалів справи встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить двокімнатна квартира, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджуються договором купівлі-продажу квартири від 10.12.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В., який зареєстровано в реєстрі за №1584, а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №30759913 від 10.12.2014 року (а.с. 9-11, 12). 08.12.2017 року позивач з відповідачем зареєстрували шлюб, який 04.12.2019 року рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було розірвано (а.с. 17) Відповідач [PERSON] та її малолітня донька [PERSON] з 30.01.2018 року по теперішній час зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Але вони фактично не проживає за адресою реєстрації з серпня місяця 2019 року (а.с. 16, 23). Факт не проживання відповідачки та її доньки підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 01 лютого 2021 року, який складено мешканцями будинку [ADDRESS] , а саме: кв. 101 [PERSON] , кв. 106 [PERSON] , кв. 111 [PERSON] , підписи яких засвідчено майстром дільниці №4 та начальником дільниці ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» (а.с. 18) Згідно зі ст. 1 Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 20.03.1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі\~ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином з письмових матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі фактично не проживають за місцем своєї реєстрації, чим обмежує право позивачів на власність та вільне розпорядження нею, а тому суд вважає що позов підлягає задоволенню. Крім того, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідачів підлягає стягнення судовий збір на користь позивачки. На підставі зазначеного та

Outcome: approved