Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. В жовтні 2021 року АТ "Універсал Банк" до звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустило новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.\~14.05.2018\~року [PERSON] \~ звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 14.05.2018 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 35000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, із можливістю збільшення розміру кредитного ліміту до 100000,00 грн., спеціальним платіжним засобом якого є платіж на картку monobank. Відповідач зобов`язаний повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитом, які нараховуються банком за кожний календарний день використання кредитного ліміту, з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками, зазначеними в Тарифах. Також відповідач зобов`язаний сплатити штрафні санкції у випадку порушення строків виконання грошового зобов`язання. Підпунктом 5.23. п. 5 Розділу II Умов було передбачено, що у разі, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для внесення щомісячного мінімального платежу, банк має право самостійно збільшити кредитний ліміт на суму заборгованості клієнта за договором та направити відповідні грошові кошти на здійснення щомісячного мінімального платежу, погашення відсотків за користування кредитним лімітом та неустойки за прострочені платежі згідно Тарифів. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, відповідач своєчасно не сплатила банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 70103,63 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Посилаючись на статті 509, 526, 527, 530, 1048, 1049, 1054 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ Універсал Банк заборгованість за Договором про надання банківських послуг "Monobank" від 14.05.2018 року у розмірі 70103,63 грн. та судовий збір у справі у розмірі 2270,00 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.12.2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.02.2022 року клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування доказів задоволено частково. Витребувано від Акціонерного товариства "Універсал Банк" докази на підтвердження отримання [PERSON] по кредитному договору № б/н від 14.05.2018 року коштів,\~а також\~інформацію про\~наявність чи\~відсутність обставин\~часткового виконання\~позичальником обов`язку\~з повернення\~кредиту,\~сплати процентів,\~інших платежів\~по кредиту,\~із вказівкою\~на дати\~здійснення платежів\~(первісні\~банківські документи);\~виписки по\~рахунку відкритому\~ [PERSON] (РНОКПП\~ [NUMBER] )\~в АТ\~"Універсал\~Банк" по кредитному договору № б/н від 14.05.2018 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.05.2022 року (протокольна форма) відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування доказів. Заяви (клопотання) учасників справи. 31.01.2022 року відповідач надала відзив на позовну заяву (а.с.56-58), у якому позовні вимоги не визнала. На обґрунтування відзиву зазначено, що позивач не надав достатніх доказів, що в нього є право кредитування фізичних осіб на підставі ліцензії НБУ. Вказує на те, що вона ніколи не зверталась до акредитованого центру сертифікації ключів для отримання цифрового підпису, наявність якого повинна бути обов`язковою для створення електронного документу, згідно вимог ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Також вказує, що позивачем не доведено, які саме Умови та Тарифи були розміщені на сайті позивача під час підписання кредитного договору, а також позивачем не було надано обґрунтованих доказів, а саме документів первинного бухгалтерського обліку. Представник позивача АТ "Універсал Банк" в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача за довіреністю Мартиненко Сергій Олексійович у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву, а також зазначив, що позивач не має банківської ліцензії на право кредитування фізичних осіб. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що відповідач не отримувала картку та кредитні кошти від АТ "Універсал Банк", не заперечував той факт, що відповідач [PERSON] користувалася коштами, які надходили на її банківську картку, однак їй не було відомо від кого надходили грошові кошти на банківську картку. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З наданих суду копій банківської ліцензії №92 від 10 жовтня 2011 року, Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Статуту АТ «Універсал Банк» встановлено, що позивач є юридичною особою, яка має право на надання банківських послуг, визначених ч.3 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг на офіційному веб-сайті АТ «Універсал Банк» заповнила і підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Підпис анкети-заяви здійснений відповідачем за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто факсимільного відтворення власного підпису за допомогою засобів електронного копіювання. Вказана анкета-заяви в такому ж порядку (факсимільне відтворення підпису) підписана представником банку Золотухіним В.О., який здійснив ідентифікацію та верифікацію клієнта (а.с. 13). Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи [PERSON] , зокрема дату її народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта [PERSON] , які скопійовані нею та надані до анкети в електронному вигляді. У анкеті-заяві міститься прохання відповідача відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку відповідно до умов договору та наведених нижче умов. Також, відповідач вказав, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, з якими вона ознайомлена, складають договір про надання банківських послуг, укладання якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати умови вказаного договору. У п.6 анкети-заяви відповідач вказала, що просить вважати наведений у анкеті-заяві зразок її власноручного підпису або його аналоги, а також електронний цифровий підпис, обов`язковими. У цьому ж п.6 анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем у вигляді послідовності ряду цифр, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно договору. Відповідач підтвердила в анкеті-заяві, що усі наступні правочини, у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень можуть вчинятися нею та банком з використанням електронного цифрового підпису, а усе листування щодо цього договору здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали. Окрім того, на підтвердження своїх вимог позивачем надано Умови обслуговування рахунків фізичної особи з додатками у вигляді Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту, які містять інформацію про їх підписання електронним цифровим підписом обома сторонами договору (а.с.17-34). Згідно п.п. 2.1. п. 2 Розділу І Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка (сервісу банку, що дозволяє надавати клієнту банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку), випускає та надає клієнту у користування платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов договору в тому числі, платіжної системи MasterCard, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України. Підпунктом 2.2. п.2 Розділу І Умов передбачено, що відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, договір, що укладається між банком та клієнтом, є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі, але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит. Підпунктами 2.1, 2.4., 2.5. пункту 2 розділу II Умов визначено, що для надання послуг банк видає клієнту картку. Підписанням анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг Monobank. Датою укладення договору є дата підписання клієнтом анкети-заяви та отримання картки. Платіжна карта передається клієнту не активованою. Платіжна картка активується банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код, який є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання карти і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної картки. Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Відповідно до довідки про наявність рахунку від 09.02.2022 року (а.с. 75), відповідач є споживачем банківських послуг, має картковий рахунок № [NUMBER] , терміном дії до 09/24 та користувалась кредитною карткою, що підтверджується довідкою про рух коштів по картці від 09.02.2022 року (а.с. 77-87). Свої зобов`язання за договором АТ «Універсал Банк» виконав в повному обсязі, однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, в зв`язку з чим станом на 08.07.2021 року [PERSON] має заборгованість за Договором про надання банківських послуг "Monobank" від 14.05.2018 року у розмірі загального залишку за наданим кредитом (тілом кредиту) 70103 (сімдесят тисяч сто три) гривні 63 копійки (а.с. 8-11). Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628,629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч.1 ст.638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України). За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно із ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведені обставини доводять факт звернення відповідача до банку та отримання нею кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит». З матеріалів справи вбачається, що станом на 08.07.2021 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 70103,63 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 8-11). Наведений розрахунок боргу є зрозумілим та доступним, в тому числі містить усю необхідну інформації щодо періоду та розміру виникнення боргу. Доказів неправильності проведеного позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не подано. Посилання представника відповідача на те, що між відповідачкою [PERSON] та позивачем не існувало кредитних зобов`язань, оскільки коштів від позивача вона не отримувала, а також доводи про недійсність кредитного договору за відсутністю у позивача АТ "Універсал Банк" банківської ліцензії на здійснення кредитування фізичних осіб, судом відхиляються, з огляду на наступне. Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статті 1051 ЦК України визначено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Зазначений висновок узгоджується з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Відповідачем зазначений кредитний договір не оспорено, належними та беззаперечними доказами не доведено, що між нею та позивачем не існувало кредитних зобов`язань, правомірність здійснення позивачем банківської діяльності не спростована. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а з відповідача [PERSON] на користь позивача має бути стягнуто 70103,63 грн. заборгованості за кредитним договором. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved