Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

Представник позивача ТзОВ "Львівенергозбут" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованостіза спожиту електричну енергію. На обґрунтування позову зазначає, що позивач постачає електроенергію на адресу [ADDRESS] на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. За вказаною адресою зареєстрований побутовий споживач та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Із даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №275327116) позивачем встановлено, що власником жилого приміщення за вищевказаною адресою є відповідач [PERSON] . Згідно з даними оператора системи розподілу, за вказаною адресою фіксувалося споживання електричної енергії з 01.10.2019 по 01.11.2021 в розмірі 2914 кВт. Однак, відповідач своїх зобов`язань з вчасної оплати споживчих послуг належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворився борг за електроенергію в сумі 4379,82 гривень. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення 4379,82 гривень з [PERSON] . Відповідач в добровільному порядку сплатити виниклу суму заборгованості відмовляється, а тому позивач з метою захисту своїх порушених прав звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задовольнити. Відтак, просить позов задовольнити, стягнути на користь ТзОВ "Львівенергозбут" вказану заборгованість та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 27 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задоволити. У судове засідання відповідач повторно не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подала. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ст.280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. В ст.56 Закону України "Про ринок електричної енергії" зазначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 червня 2018 року № 429 ТОВ "ЛЬВІВЕНЕРГОЗБУТ" було видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії. Згідно представленої стороною позивача та долученої до матеріалів позовної заяви інформаційної довідки №275327116 від 17.09.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна судом встановлено, що власником жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за період з 01.10.2019 по 01.11.2021 за адресою: [ADDRESS] по особовому рахунку № [NUMBER] утворилася заборгованість за електричну енергію в розмірі 4379,82 гривень. Взаємовідносини між громадянами/фізичними особами-споживачами електричної енергії/ з енергопостачальниками регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14 березня 2018 року. Відповідно до п.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Згідно з п. 3.1.5 Правил електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах. Даний договір є публічним договором приєднання та укладається сторонами з урахуванням ст.633, 634, 641, 642 ЦК України. У відповідності до п.4.10 Правил побутові споживачі здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу. За з містом п.4.12, 4.19 Правил плата за спожиту електроенергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції). Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані також Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до ч.1 ст.2 Закону предметом регулювання цього Закону, в тому числі, є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. За змістом п.5 ч.2 ст.7 Закону споживач зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги що місяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з того, що відповідач не вносить плату за надані послуги, що привело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Згідно зі ст.63 Закону України "Про ринок електричної енергії" універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Абзацом 5 пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень даного Закону визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Також суд враховує, що законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. А тому, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів, як споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Така позиція суду узгоджується з висновком Верховного суду України викладеним у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі 6-59цс13, про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Доказів того, що позивач неналежним чином чи не в повному обсязі надавав послуги з постачання електричної енергії відповідачем суду не надано, так як і не надано доказів відмови відповідача від отримання вказаних послуг, які постачав позивач. Відповідач, не подавши відзиву на позовну заяву, розмір вказаних вище нарахувань не спростував. Враховуючи вищеописане, суд вважає, що слід стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 4379,82 гривень. Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 2270 грн, що стверджується платіжними дорученнями від 14.09.2021 та 07.12.2021. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2270 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved