Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

08 лютого 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2016 року по справі № 240/2783/16-ц на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми на 1/4 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дати набрання рішенням законної сили, до повноліття дитини. В обґрунтування позову вказує на те, що 24 травня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2016 року по справі № 240/2783/16-ц з відповідача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі по 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 20 квітня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Слід зазначити, що на даний час розмір аліментів, який був визначений вищевказаним рішенням суду, значно менший, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Аліментів, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання дитини, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. На даний час їх неповнолітня дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Відповідач залишив дочку без належної батьківської уваги, а також ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні нашої спільної дитини. Позивач самостійно власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину, а також виконувати всі інші обов`язки покладені на неї законом та необхідні для її належного утримання. На даний час позивач безробітна, але знаходиться у пошуках офіційного працевлаштування. Неодноразові прохання позивача стосовно допомоги у матеріальному забезпечені є безрезультатними. Вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини шляхом зміни способу стягнення з твердої грошової суми на 1/4 заробітку (доходу) дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, оскільки на даний час позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої дитини одягом, продуктами харчування, ліками, засобами гігієни тощо. У зв`язку з викладеним, позивач звертається до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з`явилась, але надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 15 лютого 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2016 року по справі № 204/2785/16-ц (а.с. 6). Вказане рішення суду набрало законної сили 06 червня 2016 року. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 09 жовтня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1139 (а.с. 7). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені позивач та відповідач. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2016 року по справі № 204/2783/16-ц було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання його малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, що підлягає індексації згідно до закону, починаючи стягнення з 20 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь матері дитини - [PERSON] (а.с. 8). Вказане рішення суду набрало законної сили 07 червня 2016 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим і індивідуальним. Звернувшись 08 лютого 2022 року до суду з даним позовом, [PERSON] просила змінити спосіб стягнення аліментів за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2016 року по справі № 204/2783/16-ц та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця Як вже зазначалось вище, на теперішній час з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, що підлягає індексації згідно до закону. При цьому, з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, складених Шевченківською ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області, вбачається, що станом на 17 грудня 2021 року інформація про доходи [PERSON] за період з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2020 року відсутня (а.с. 9), що свідчить про те, що позивач [PERSON] тривалий час не була офіційно працевлаштована та не отримувала офіційного доходу. У частині 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Разом з цим, відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналізуючи вищевказані правові норми суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Зміна способу стягнення аліментів полягає у зміні розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів, суд вважає, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів буде ј частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Беручи до уваги викладене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд вважає можливим змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2016 року по справі № 204/2783/16-ц, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з дати набрання даним рішенням законної сили, що на думку суду буде достатнім та справедливим розміром аліментів. Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні, а позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі ст.ст. 7, 180, 181 СК України,

Outcome: approved