Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

позивач 16 вересня 2021 року (дата подання відправлення до поштового відділення відповідно до наявного на конверті штампу) звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним, [PERSON] , та відповідачем [PERSON] , укладеного 25 червня 2015 року та зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокальського районного управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис за номером 108. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примирення та подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Позов на адресу суду надійшов 20 вересня 2021 року. Ухвалою суду від 11 жовтня 2022 року позов залишено без руху. Після усунення позивачем недоліків позову, ухвалою суду від 1 лютого 2022 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено таку в судове засідання. В судовому засіданні позивач позов підтримав з мотивів викладених в ньому, просив розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, підтвердив, що з позивачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, строку на примирення не потребують. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25 червня 2015 року шлюб між сторонами було зареєстровано 25 червня 2015 року, про що складено відповідний актовий запис за номером 108. Шлюб було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокальського районного управління юстиції у Львівській області. Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, відповідач позов визнала, просила розірвати шлюб, сторони у справі вважають, що примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову, поясненнями сторін у справі. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі 908 гривень судового збору.

Outcome: approved