Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту припинення трудових відносин. Свої вимоги мотивує тим, що 27.06.2006 між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено трудовий договір між працівником і фізичною особою-підприємцем, відповідно до якого вона була працевлаштована. Вказаний договір було зареєстровано у Ямпільському районному центрі зайнятості 03.07.2006 за №1335. [INFO] її роботодавець - [PERSON] , померла в [ADDRESS], тому вона звернулася до Ямпільської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості із питанням щодо прийняття її на облік як безробітної та сприяння у працевлаштуванні. Однак, в усному порядку їй було відмовлено, оскільки трудовий договір, укладений між нею та роботодавцем [PERSON] , діє і не припинений, не зважаючи на смерть роботодавця. З метою реалізації свого права на працю та в майбутньому на пенсійне забезпечення, заявниця вимушена звернутися до суду і просить встановити факт припинення трудових відносин між нею - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , жителькою [ADDRESS] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , ІПН [NUMBER] , номер запису про проведення державної реєстрації 2 173 017 0000 000299 від 26.06.2000 з [INFO], у зв`язку зі смертю [PERSON] . Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, вх.№2218 від 03.05.2022, в якій просила справу розглянути без її участі. Заявлені вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Ямпільської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості в судове засідання не з`явився, суду надано письмову заяву за підписом директора Головіна В.А. з проханням справу розглянути без участі їх представника, не заперечують проти заявлених вимог. Заяви, клопотання: заява представника заінтересованої особи та клопотання заявника про розгляд справи без їхньої участі. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, про що 15.04.2022 постановлено ухвалу окремим документом. Відповідно до ст.ст.223, 247 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, оскільки це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено такі фактичні обставини. Із копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, серія В00 №697302 та копії свідоцтва платника єдиного податку, серія [NUMBER] , встановлено, що 26.06.2000 [PERSON] була зареєстрована як фізична особа-підприємець, вид або види господарської діяльності: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями (номер та назва згідно з КВЕЛ у разі здійснення виробництва - також види товару (продукції), що виробляється) (а.с.9, 10). Із копії трудового договору між працівником і фізичною особою від 27.06.2006 встановлено, що між приватним підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено безстроковий договір про працевлаштування [PERSON] (а.с.11). Із витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлено, що [PERSON] є застрахованою особою (а.с.12. 13). Із копії свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 20.01.2022 ямпільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) встановлено, що [PERSON] (а.с.8). Оцінюючи усі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд вважає вимоги заявника обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п.7 вказаної вище Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Згідно з ч.1 ст.50 ЦК України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Обмеження права фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності встановлюються Конституцією України та законом. Частиною 4 ст.25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. Отже, з моменту смерті фізичної особи-підприємця припиняються і трудові відносини з працівником. Положеннями ст.36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін, розірвання трудового договору з ініціативи працівника, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до вимог пункту 8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 08.06.2001 №260, у разі закінчення строку дії трудового договору або припинення його дії безстроково в трудовий договір фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації. Згідно п.2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, трудові книжки працівників, які працюють на умовах трудового договору у фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та фізичних осіб, які використовують найману працю, пов`язану з наданням послуг (кухарі, няньки, водії тощо), зберігаються безпосередньо у працівників. Зазначені в абзаці першому цього пункту фізичні особи роблять записи до трудових книжок працівників про прийняття на роботу та звільнення з роботи відповідно до укладених з працівниками письмових трудових договорів, що зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості. Під час прийняття на роботу вноситься запис: "Прийнятий на роботу (далі зазначається професійна характеристика робіт) за трудовим договором (зазначаються дата та номер договору), зареєстрованим у державній службі зайнятості (зазначається повна назва центру зайнятості), при цьому у графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис (дата і номер реєстрації трудового договору державною службою зайнятості: "трудовий договір (номер), зареєстрований (дата)"), а при звільненні - запис: "Звільнений з роботи (далі зазначається підстава звільнення з посиланням на відповідні статті КЗпП України)", при цьому у графі 4 зазначається дата зняття трудового договору з реєстрації державною службою зайнятості: "трудовий договір (номер) знято з реєстрації (дата)". Тобто, механізм припинення трудового договору у разі смерті роботодавця фізичної особи-підприємця на теперішній час чинним законодавством не визначений. Встановлення в судовому порядку факту припинення трудових відносин має юридичне значення для заявниці, оскільки дозволить їй використати її право на працю та стати на облік в центр зайнятості. Іншої можливості встановити вказаний факт заявниця не має. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що заявниця позбавлена можливості зареєструвати у встановленому законом порядку припинення своїх трудових відносин з роботодавцем у зв`язку із смертю останнього, оскільки це питання законодавчо не врегульоване, а неприйняття по суті рішення у цій справі може вплинути на права заявниці, тому з метою захисту її прав, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved