Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

20.12.2021 адвокат Матвіїв Є.І. в інтересах [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення 75 936 грн. 23 коп. заборгованості за договором позики, мотивуючи тим, що 03.01.2019 [PERSON] позичив [PERSON] 19\~600 грн., які той зобов`язувався повернути до 03.02.2019, про що написав розписку. Що відповідач позики добровільно не повертає, тому позивач змушений звернутись з позовом в суд. Просить про задоволення позову та стягнення з відповідача судових витрат. Позивач в судове засідання не з`явився, 20.04.2022 представник позивача адвокат Матвіїв Є.І. подала заяву у якій позов підтримала, просить про розгляд справи за її відсутності (а.с.74). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи, відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, повідомлявся належно (а.с. 73). Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позов, а представник позивача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі (а.с.74), суд, з огляду на положення ст. 280 ЦПК України, приходить висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить думки про задоволення позову. Європейський Суд з прав людини у рішенні «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року нагадав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються; межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Так, за положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Отже, письмова форма договору позики, з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно із виданою [PERSON] 03.01.2019 розпискою (а.с.7), останній позичив у [PERSON] 19 600 грн., які зобов`язувався повернути до 03.02.2019, із сплатаю 12% від суми боргу щомісячно, у випадку невиконання зобов`язання у визначені строки. За приписами статті 545 ЦК України, кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Оскільки у розписці [PERSON] зазначено, що він зобов`язується повернути [PERSON] 19 600 грн. і, з урахуванням того, що така знаходяться у позивача, суд вважає, що дана обставина підтверджує факт зобов`язання відповідача перед позивачем за договором позики. Згідно ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із змісту позову, із розрахунку заборгованості (а.с.1-6, 9-10), убачається, що розмір заборгованості [PERSON] перед [PERSON] на 17.12.2021 складає 75\~936 грн. 23 коп., з яких: 19\~600 грн. розмір основної заборгованості; 299 грн. 64 коп. заборгованість за відсотками відповідно до ст. 1048 ЦК України, 6\~746 грн. 70 коп. заборгованість за відсотками за користування позикою в розмірі 12% щомісячно, 47\~603 грн. 22 коп. розмір інфляційних нарахувань, 1\~686 грн. 67 коп. 3% річних. Оскільки відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань за договором позики не виконав, позичених коштів не повернув, є підстави до стягнення боргу у судовому порядку. Відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача 8 801 грн. 53 коп. документально підтверджених судових витрат (а.с.45, 39-41, 63-66).

Outcome: approved