Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси з позовом звернувся [PERSON] до [PERSON] , в якому просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики - розписки, який був укладений між сторонами 16 червня 2016 року у розмірі 223195,50 гривень, судові витрати у розмірі 2231,95 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 13500,0 гривень, посилаючись на таке. 16 червня 2016 року позивач позичив відповідачу грошову суму в розмірі 4000 (чотири тисячі) доларів США, та в подальшому було запозичені ще решту на загальну суму 8350,00 доларів США. Позивач також вимагає сплати ним відсотків, курс НБУ станом на 08 вересня 2021 року становить 1: 26,73, сума боргу становить: 223195,5 гривень (двісті двадцять три тисячі сто дев`яноста п`ять) гривень 50 копійок. Сторони при цьому домовились, що позичальник отримала кошти в рахунок передання будинку [ADDRESS] , для чого склала на ім`я позивача нотаріально посвідчену довіреність від 20 грудня 2014 року із правом продажу, однак до цього часу позичальник створює такі умови, що унеможливлюють продаж цієї нерухомості, кошти також не повертає. Факт передачі грошових коштів відповідачу та його обов`язок повернути їх підтверджується розпискою від 16 червня 2016 року, без відмітки про повернення суми боргу. У зв`язку з відмовою відповідача повернути повністю суму боргу позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав на підставі ст. ст. 525, 526, 625, 638, 640, 1046 - 1048 ЦК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року передано цивільну справу за позовом [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , до [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , про стягнення боргу за договором позики розписки, на розгляд Малиновському районному суду м. Одеси. За результатами автоматичного розподілу від 03 листопада 2021 року справа передана для розгляду судді Малиновського районного суду міста Одеси Гуревському В.К. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2021 року прийнято цивільну справу № 523/17482/21 (провадження № 2/521/5399/21) до свого провадження та відкрито провадження у справі. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив, відзиву на позов не надав. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Судом встановлено, що 16 червня 2016 року [PERSON] , позивач по справі, позичив [PERSON] , відповідач по справі, грошову суму в розмірі 4000 (чотири тисячі) доларів США, та в подальшому було запозичені ще решту коштів на загальну суму 8350,00 доларів США. За курсом НБУ станом на 08 вересня 2021 року становить 1: 26,73, сума боргу становить: 223195,5 гривень (двісті двадцять три тисячі сто дев`яноста п`ять) гривень 50 копійок. Сторони при цьому домовились, що позичальник отримала кошти в рахунок передання будинку [ADDRESS] , для чого склала на ім`я позивача нотаріально посвідчену довіреність від 20 грудня 2014 року із правом продажу. На теперішній час відповідач не повернув позивачу грошову суму позики. Однак до цього часу позичальник створює такі умови, що унеможливлюють продаж вищезазначеної нерухомості. Факт передачі грошових коштів відповідачу та його обов`язок повернути їх підтверджується розпискою від 16 червня 2016 року, без відмітки про повернення суми боргу. Таким чином, відповідач суми боргу не повернув, що підтверджується фактом пред`явлення суду позивачем розписки від 16 червня 2016 року без відмітки про повернення суми боргу. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Таким чином наявність боргового документ у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов`язання свідчить про невиконання останнього. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Верховний Суд у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц зазначив, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. При визначенні зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення суд зазначає саме розмір іноземної валюти, що підлягає стягненню. За викладених обставин суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим. На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~133\~ЦПК України,\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір\~судового збору,\~порядок його\~сплати,\~повернення і\~звільнення від\~сплати встановлюються\~законом. До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: 1)\~на професійну\~правничу допомогу; 2)\~пов`язані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; 3)\~пов`язані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2685,95 грн (2231,95 грн (за вимогу майнового характеру) + 454,00 грн (судовий збір за забезпечення позову). Відповідно до\~ст.\~137\~ЦПК України витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. До суду не надано жодного доказу на підтвердження витрат на правову допомогу у розмірі 13500,00 грн та інших витрат, а тому в цій частині вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial