Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 02.02.2022 позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, державний виконавець Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволено. При ухваленні рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Позивач [PERSON] , відповідач ТОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та державний виконавець Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Охмат Є.Д. в судове засідання не з`явились. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст. 270 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В матеріалах справи міститься квитанція № 0.0.2275273744.1 від 21.09.2021, згідно з якою [PERSON] було сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру у розмірі 908, 00 грн. Крім того, згідно з квитанцією № 0.0.2275279703.1 від 21.09.2021 [PERSON] також було сплачено судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн./а.с.63,77/. Як вбачається із заяви, яка надійшла від відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами», позовні вимоги [PERSON] відповідачем визнано повністю /а.с.155/, заява подана до початку розгляду справи по суті, що є підставою для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а інші 50 відсотків судового збору підлягають стягненню з відповідача. Щодо судового збору за подачу заяви про забезпечення позову. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір, сплачений за подачу заяви про забезпечення позову підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved