Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

ЗОКС «Бескид» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів на суму боргу по кредитному договору №93-08 від 06.02.2008 в розмірі 97 960, 62 грн, яка складається з наступного: 82 504, 32 грн. - сума інфляційних втрат, 15 456, 30 грн. - сума нарахованих відсотків (3 % річних). Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 06.02.2008 між ЗОКС «Бескид» та [PERSON] було укладено кредитний договір №93-08, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит на споживчі цілі на загальну суму 25 000 грн. із розрахунку 23, 54% річних від суми залишку кредиту строком на 48 місяців, до 06.02.2012, на умовах щомісячного погашення кредиту за встановленим графіком та сплатою відсотків за користування кредитом. У зв`язку з тим, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, ЗОКС «Бескид» звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору №93-08 від 06.02.2008. Так, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12.09.2014 було ухвалено стягнути з [PERSON] суму боргу у розмірі 74 136, 08 грн. Позивач вказує про те, що 27.10.2016 на підставі виконавчого листа ЗОКС «Бескид» неодноразово зверталась в МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, яким було стягнуто тільки частину заборгованості в розмірі 13 344, 27 грн. Таким чином рішення суду виконано не повному обсязі, що свідчить про те, що відповідач продовжує користуватися грошовими коштами, у зв`язку з чим у позивача виникло право на відшкодування інфляційний втрат та 3% річних, передбачених ст.625 ЦК України. 22.02.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі та, враховуючи малозначність даного спору, постановлено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, разом з тим подав до суду заяву, в якому просить розглянути справу у їх відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи наявність всіх умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів та винести заочне рішення по справі. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, виходячи з їх належності та допустимості, суд встановив наступне. Правовідносини між сторонами є цивільно - правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Так, згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. З матеріалів справи встановлено, 06.02.2008 між Закарпатською обласною кредитною спілкою «Бескид» і [PERSON] було укладено кредитний договір №93-08, згідно з яким відповідачем було отримано у кредит грошові кошти в розмірі 25 000 грн. із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 23,54 % річних терміном на 48 місяців - до 06.02.2012, на умовах щомісячного погашення кредиту за встановленим графіком та сплатою відсотків за користування кредитом. [PERSON] свої зобов`язання за Кредитним договором №93-08від 06.02.2008 не виконував, у зв`язку з чим ЗОКС «Бескид» звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним вище Договором. Так, з наявної в матеріалах справи копії рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.09.2014 вбачається, що за результатами розгляду цивільної справи № 308/6755/14-ц за позовом Закарпатської обласної кредитної спілки «Бескид» до [PERSON] судом ухвалено позов задовольнити, та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №93-08 від 06.02.2008 у розмірі 74 136,08 грн. та 741, 36грн. судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На виконання рішення суду у справі № 308/6755/14-ц судом видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ЗОКС «Бескид» заборгованість за кредитним договором №93-08 від 06.02.2008 у розмірі 74 136,08 грн. та 741, 36 грн. судового збору. Як вбачається з розрахунку заборгованості, що міститься в матеріалах справи, міським відділом ДВС м.Ужгорода стягнуто з боржника на виконання рішення від 12.09.2014, суму боргу в загальному розмірі 13 344, 27 грн. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем [PERSON] несплаченою за рішенням суду від 12.09.2014 про стягнення боргу за кредитним договором №93-08 від 06.02.2008 залишається заборгованість в розмірі 60 791, 81 грн. Наявна сума заборгованості, не сплачена до цього часу відповідачем, стала підставою для звернення ЗОКС «Бескид» з позовом до останнього про стягнення інфляційних втрат за період з 12.09.2014 по 30.11.2021 у сумі 82 504, 32 грн та 3 % річних за період з 12.09.2014 по 30.11.2021 у сумі 15 456, 30 грн, нарахованих на суму основного боргу відповідно до частини 2 статті 625 ЦК. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом положень частини 1 статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Згідно з положеннями статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК і статті 230 Господарського кодексу України. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за час прострочення. Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року № 6-1946 цс 15 та постанові КЦС ВС № 459/3560/15-ц від 16.05.2018 року, які суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Як вбачається з розрахунку суми заборгованості, доданого до матеріалів справи, грошове зобов`язання відповідача перед ЗОКС «Бескид» на 20.12.2021 становить 158 752, 43 грн., з яких: 60 791, 81 грн. - сума боргу за кредитом, встановлена рішенням суду від 12.09.2014 з урахуванням сплачених коштів; 15 456, 30 грн. - нарахована заборгованість у вигляді 3% на основну прострочену заборгованість за період з 12.09.2014 по 30.11.2021; 82 504, 32 грн. - інфляційні втрати за період з 12.09.2014 по 30.11.2021. [PERSON] рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12.09.2014 добровільно не виконує належним чином, разом з тим, він як боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ними грошового зобов`язання. З огляду на що, у позивача виникло обґрунтоване право вимагати в якості відшкодування, передбачені ст. 625 ЦК України, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що надані позивачем докази є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для доведення перед судом свого порушеного права та задоволення даного позову в повному обсязі. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача ЗОКС «Бескид» судові витрати із сплати судового збору в сумі 2270, 00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved