Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

26 січня 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову посилається на те, що 30.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №24641, про звернення стягнення з неї на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 16173,76 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим І.М. відкрито виконавче провадження №67176012 про стягнення зазначеної заборгованості, про яке вона дізналась із сайту Єдиного реєстру боржників. Вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений без дотримання вимог чинного законодавства, нотаріусом при його видачі не було перевірено безспірність вимог стягувача, оскільки зазначена заборгованість не відповідає дійсній сумі заборгованості, останній вчинений на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, відповідачем не надсилалась їй жодна вимога про наявність будь-якої заборгованості, її суми, не надсилалась вимога виконати порушене зобов`язання та не надано доказів отримання нею такої вимоги. А тому, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 30 серпня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрований в реєстрі за №24641, та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати, що складаються з 1488,60 грн. судового збору. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2022 року відкрито провадження в справі, за клопотанням позивача витребуваного у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. письмові докази та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні на 10 год. 00 хв. 28 лютого 2022 року, який за клопотанням представника відповідача відкладено на 09 год. 00 хв. 31 березня 2022 року та через відсутність інформації про повідомлення учасників справи про розгляд справи на 11 год. 00 хв. 04 травня 2022 року. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2022 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП №67176012 за виконавчим написом №24641 від 30 серпня 2021 року. 16 лютого 2022 року судом отримано надіслані приватним нотаріусом Бригідою В.О. на виконання ухвали суду від 27 січня 2022 року витребувані письмові докази. 28 лютого 2022 року судом отримано відзив на позов від представника відповідача АТ «Альфа-Банк» Панченко Д.В., в якому останній вважає позов необґрунтованим та просить відмовити у його задоволенні, оскільки виконавчий напис вчинений з урахування чинних норм законодавства. Учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце його проведення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, у порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства України. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З`ясувавши думку позивача та тертьої особи, викладені в письмових заявах, думку представника відповідача, викладену у відзиві на позов, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи, які належним чином повідомленні про час, день та місце його проведення та про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Як встановлено в суді та вбачається з матеріалів справи, 03 грудня 2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем АТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір №500843001, згідно умов якого позивач отримала кредит в розмірі 14608,75 грн. для повернення заборгованості за кредитним договором №501114691 від 26 лютого 2019 року з фіксованою процентною ставкою 32% річних строком на 84 місяці. Дата повернення кредиту 04.12.2027 року. Вказаний кредитний договір нотаріально не посвідчений. 17 червня 2021 року представником відповідача надіслано позивачу повідомлення про порушення основного зобов`язання за вих.№539. 30 серпня 2021 року представником відповідача АТ «Альфа-Банк» за вих.№160/2 подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіді В.О. заяву про вчинення виконавчого напису та надано виписку з рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором №501114691. 30 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №24641, про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк» за укладеним із ним кредитним договором №500843001 від 03 грудня 2020 рокуза період з 20 березня 2021 року по 17 червня 2021 року заборгованості в сумі 15523,76 коп., яка складається з 203,48 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту, 1494,62 грн. простроченої заборгованості за комісією та процентами, 13825,66 грн. строкової заборгованості за сумою кредиту та 650 грн. плати за вчинення виконавчого напису, а всього 16173,76 грн. Вказаний виконавчий напис відповідачем АТ «Альфа-Банк» 22 вересня 2021 року пред`явлений до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Хмельницької області Терлеєву І.М. 19 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67176012 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» 16173,76 грн, у межах якого проводяться дії щодо стягнення з позивача суми боргу. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням зазначеного та приписів статтей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750 св 20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Крім того, до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 (яка набрала чинності 10 грудня 2014 року) були внесені зміни. Зокрема, після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» перелік був доповнений розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Із положень указаного розділу слідує, що до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, віднесені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання такого виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 в частині вказаних змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Отже, виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, відповідачем не надано суду належних, достовірних та достатніх доказів того, що повідомлення про порушення основного зобов`язання за вих.№539, яке направлене [PERSON] відповідачем 17 червня 2021 року вручено останній, і позивач знає про таке. Разом з тим, відповідачем не надано нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості та оригіналів нотаріально посвідчених договорів. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №24641, що вчинений 30 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про звернення стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №500843001 від 03 грудня 2020 року,укладеним з АТ «Альфа-Банк», за період з 20 березня 2021 року по 17 червня 2021 року, в розмірі 203,48 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту, 1494,62 грн. простроченої заборгованості за комісією та процентами, 13825,66 грн. строкової заборгованості за сумою кредиту та 650 грн. плати за вчинення виконавчого напису, а всього 16173,76 грн., необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1488 грн. 60 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved