Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину та стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Жовківського районного суду у справі №444/1512/16-ц від 04.08.2016 року її позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , не працює, паспорт [NUMBER] , ІПН [NUMBER] , аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , в користь його матері [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] , працює викладачем в Рава-Руській музичній школі, паспорт [NUMBER] , ІПН [NUMBER], в твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 20.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що 03.10.2008 року в Рава-Руській міській раді Жовківського району Львівської області вона з відповідачем зареєструвала шлюб актовий запис №2. За час спільного проживання в них народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на ст.192 Сімейного кодексу України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач стверджує, що відповідач на даний час працює в Польщі - їздить на сідельному тягачі (тірі) та возить товари по Європі, має дохід близько 3500 злотих, що становить близько 25000 гривень. Сума, яка була визначена судом раніше не відповідає його сьогоднішнім доходам, а діти ростуть і тому зростають витрати на їх утримання. Зазначає, що в неї народилася ще одна дитина [PERSON] , [INFO] , вона є одинокою матір`ю, і їй стало значно тяжче матеріально. Син розвивається і бажає ходити в Рава-Руську музичну школу, це створює додаткові витрати у вигляді оплати за школу, інструмент, концертний одяг. В 2021 році син мав їхати з бабцею на відпочинок в Туреччину, батько усно давав згоду на виїзд дитини, стверджував, що дасть такий дозвіл коли за сина буде оплачено, вона оплатила, надала йому копію квитанції про таку оплату, тоді батько сина повідомив, що радіє, що мама витратилася, а дозволу на вивіз дитини не дасть і не дав, син плакав та дзвонив до нього, просив дати такий дозвіл, однак він перестав з ним спілкуватися. Позивач зазначає, що довідкою КП Рава-Руське управління №2 при Рава-Руській міській раді від 02.09.2021 року №1977 стверджується, що вона проживає в [ADDRESS] та разом з нею проживають неповнолітні дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] і перебувають на її утриманні. Позивач просить змінити розмір аліментів встановлених рішенням Жовківського районного суду у справі №444/1512/16-ц від 04.08.2016 року, а саме стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , в користь його матері [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 4000 гривень 00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнути на її користь кошти (додаткові витрати на сина) в сумі 1550 гривень 00 коп. з [PERSON] , [INFO] , за навчання [PERSON] . 05.10.2021 року ухвалою судді Жовківського районного суду позовну заяву [PERSON] , до [PERSON] , про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину та стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину - залишено без руху, надано позивачу строк для усунення зазначених в описовій частині ухвали недоліків терміном 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали. 20.10.2021 року позивачем усунуто недоліки зазначених в описовій частині ухвали судді Жовківського районного суду Львівської області від 05.10.2021 року. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 08.11.2021 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну (збільшення) розміру аліментів на неповнолітню дитину та стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з викликом сторін на 07.12.2021 року (арк. спр. 50-51). 07.12.2021 року розгляд справи відкладено, оскільки позивач в судове засідання не з`явилась, відомості про отримання позивачкою судової повістки про виклик до суду на 07.12.2021 року відсутні. Крім того, відповідач, який прибув в судове засідання, зазначив, що лише 03.12.2021 року отримав поштову кореспонденції із суду та копію позовної заяви, а тому не підготував відзив на позовну заяву. У зв`язку з наведеним, розгляд справи відкладено на 22.12.2021 року (арк. спр. 54-55). 22.12.2021 року в судовому засіданні відкладено розгляд справи на 27.01.2022 року, надано можливість відповідачу подати судове рішення ухвалене судом Республіки Польща перекладене українською мовою (арк. спр. 84-86). 27.01.2022 року розгляд справи відкладено на 24.02.2022 року (арк. спр. 94-96). 24.02.2022 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області відкладено розгляд справи у зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання на 31.03.2022 року (арк. спр. 98). 31.03.2022 року розгляд справи відкладено на 14.04.2022 року у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання та відсутністю підтвердження про отримання відповідачем судової повістки про виклик в судове засідання (арк. спр. 101-102). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, додатково зазначила, що відповідач є здоровою людиною, не є особою з інвалідністю, а тому може сплачувати аліменти на сина в більшому розмірі. Позивач зазначає, що їх спільний з відповідачем син підростає, розвивається, що зумовлює витрати на одяг, виникає необхідність у придбанні дитині мобільного телефону. Підтвердила, що вона працює в Рава-Руській музичній школі викладачем. Позивач звертає увагу суду на те, що в неї зарплата не є великою, а розмір аліментів - 1500 грн. щомісячно, які ухвалив стягувати з відповідача Жовківський районний суд, є недостатнім для нормального та належного розвитку сина. Крім того, з січня 2022 року відповідач перестав сплачувати аліменти. Також позивач зазначає, що син додатково відвідує уроки в Рава-Руській дитячій музичній школі, а саме навчається художньому мистецтву, оскільки має до цього бажання та здібності, а тому просить стягнути з відповідача оплату за навчання сина в Рава-Руській дитячій музичній школі, як понесені нею додаткові витрати. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю, та зазначив, що позивач вводить суд в оману, оскільки вона не є одинокою матір`ю, так як проживає з чоловіком, який, на його думку, є батьком її другої дитини. Відповідач зазначає, що він завжди давав кошти в добровільному порядку на потреби школи у зв`язку з навчанням сина. Відповідач також підтвердив, що йому відомо те, що його син відвідує музичну школу і має здібності до малювання. Відповідач посилається на те, що він проживає разом з своєю матір`ю, яка хворіє, на підтвердження чого ним подано медичні довідки, він не працює на даний час. Також на спростування твердження позивачки про те, що він працює за кордоном та їздить на сідельному тягачі (тірі) та возить товари по Європі, просить врахувати рішення суду Республіки Польща, яким йому заборонено перебувати на території Республіки Польща. Щодо можливого працевлаштування, відповідач зазначив, що на даний час йому важко знайти роботу, але він шукає роботу. Також відповідач просив врахувати, що він має захворювання опорно-рухової системи. Також ствердив, що аліменти за січень 2022 року ним оплачено. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши думку сторін у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був укладений 03 жовтня 2008 року в Рава-Руській міській раді Жовківського району Львівської області, актовий запис № 42. Прізвище дружини після реєстрації розірвання шлюбу залишено дошлюбне - " [PERSON] " (арк. спр. 8). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , в сторін у шлюбі [INFO] народився син - [PERSON] , батьком зазначено [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (арк. спр. 7). Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 04.08.2016 року вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , не працюючого, паспорт [NUMBER] , ІПН - [NUMBER] , аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , та стягувати такі в користь його матері [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] , працює викладачем в Рава-Руській музичній школі, паспорт [NUMBER] , ІПН - [NUMBER], в твердій грошовій сумі, в розмірі 1 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 20.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (арк. спр. 18-19). Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 07.12.2016 року, апеляційну скаргу [PERSON] відхилено. Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 04.08.2016 року залишено без змін (арк. спр. 20). Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2017 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Жовківського районного суду Львівської області від 04 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 7 грудня 2016 року залишено без змін (арк. спр. 21-22). Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Необхідність збільшення розміру стягуваних аліментів позивач аргументує тим, що визначений до сплати попереднім рішенням суду розмір аліментів є недостатній для задоволення потреб їх з відповідачем сина, а оскільки відповідач працює закордоном в державі Польща та їздить на сідельному тягачі і має дохід близько 25 000 грн., то позивач вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на сина в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим вказані обставини лише самі по собі не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем на підтвердження свого матеріального становища, яке не дає можливості йому сплачувати розмір аліментів, який позивач просить збільшити до 4000 грн. щомісячно, подано довідку з КП «Рава-Руське будинкоуправління №2» від 21.12.2021 року, в якій зазначено, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] разом з мамою - [PERSON] , [INFO] (арк. спр. 83). Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що дійсно проживає з своєю матір`ю, яка часто хворіє, а тому також він піклується про свою маму та про стан її здоров`я, що потребує певних витрат. Так, відповідачем подано медичні документи на підтвердження захворювання його матерії [PERSON] та її лікування, з яких встановлено, що [PERSON] 18.10.2021 року госпіталізована на стаціонарне лікування з діагнозом - перелом грудного хребця та відповідно проводилось її лікування і обстеження щодо даного захворювання (арк. спр. 61-73). Також відповідачем [PERSON] подано суду медичні документи та виписки на підтвердження його захворювання - дисплазія кульшових суглобів (хворіє з раннього дитинства), лікування, медичного огляду і медичних висновків щодо його захворювання (арк. спр. 74-81). Відповідач на спростування тверджень в позовній заяві про те, що він їздить на сідельному тягачі (тірі) та возить товари по Європі, а тому має дохід близько 3500 злотих, що становить близько 25000 гривень, надав копію посвідчення водія, та зазначив, що категорія, яка б дозволяла йому здійснювати такі перевезення в нього не відкрита (арк. спр. 82). Позивач на спростування доводів відповідача щодо неможливості здійснювати ним перевезення через відсутні водійської категорії подала копію посвідчення водія [PERSON] старого зразка, наявність яких дозволяла відповідачу здійснювати перевезення на сідельному тягачі (тірі) (арк. спр. 93). Також позивач на спростування доводів відповідача про те, що його мати хворіє і він здійснює догляд за нею, подала відповідь із Рава-Руської музичної школи від 11.01.2021 року на запит адвоката про те, що [PERSON] працює в Рава-Руській музичній школі на посаді викладача та її середньомісячний дохід за три місяці становить - 51437,74, а відтак, позивач стверджує, що мати відповідача має можливість сама себе забезпечувати (арк. спр. 90). Відповідач пояснив, що така сума вказана без вирахування податків та з урахуванням премій, які були в кінці року. Відповідач на спростування тверджень в позовній заяві про те, що він працює закордоном в Польщі подав рішення Управління у справах іноземців від 18 січня 2022 року з його перекладом українською мовою, відповідно до якого [PERSON] внесений до переліку іноземців, перебування яких на території Республіка Польща небажане, починаючи від терміну дії запису до 12.05.2022р., на підставі рішення начальника Прикордонної служби в Любачові №ВІ-LU/602/D-ZDP/2018, від 07.08.2018р., зобов`язавши пана [PERSON] повернутись протягом 22 днів із дня вручення рішення, із забороною в`їзду на територію Республіки Польща та інших країн Шенгенської зони терміном на 6 місяців (…), зберігається в силі рішення Начальника Управління у справах іноземців №DL.WIP0.412.1711.2018 від 26.02.2021р. у повному обсязі. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Доказів, які свідчать про те, що матеріальне становище платника аліментів поліпшилося до суду позивачкою [PERSON] не надано, а також позивач не надала доказів того, що матеріальний стан її, як одержувача аліментів, змінився, та її доходи є значно нижчими від тих, які були на час ухвалення рішення про стягнення аліментів. Оскільки позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1500 грн. на неповнолітнього сина [PERSON] , виникли обставини які слугували б підставою для їх збільшення, суд, з`ясувавши обставини справи та надавши оцінку зібраним доказам, враховуючи надані позивачкою пояснення в судовому засіданні на підтримання доводів позовної заяви та заперечень відповідача з приводу поданого позову та заявленого позивачкою розміру аліментів, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині збільшення розміру аліментів . Щодо позовних вимог [PERSON] в частині стягнення додаткових витрат на неповнолітнього сина в сумі 1550 грн., суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Згідно з ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат. В п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 року в справі № 6-1489цс17, згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Суд звертає увагу, що відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків, суд покладає частину витрат на іншого. На підтвердження понесених витрат позивачем надано суду копії квитанцій про здійснення внесення коштів платником [PERSON] через АТ «Укргазбанк» за навчання сина [PERSON] у Рава-Руській дитячій музичній школі на загальну суму 1550 грн. 00 коп. (арк. спр. 9-17). Про те, що неповнолітній син позивачки та відповідача навчається в Рава-Руській дитячій музичній школі і має здібності до малювання сторони в судовому засіданні не заперечили. Аналізуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що витрати за оплату навчання неповнолітнього [PERSON] в Рава-Руській дитячій музичній школі є додатковими витратами, а відтак, позовні вимоги [PERSON] належить задовольнити частково, стягнувши половину таких витрат в сумі 775 грн. 00 коп. з відповідача [PERSON] . Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, її позовні вимоги задоволені частково, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 181-185, 192 СК України, та

Outcome: partial