Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

09.11.2021 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її - [PERSON] користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, в порядку ст. 196 СК України, починаючи з 19.01.2011 року у розмірі 1 574 678,00 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 13 125,00 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.04.2009 року по справі №2-3372/09, яке набрало законної сили 27.04.2009 року, з [PERSON] на її - [PERSON] користь було стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 700,00 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму встановленого Законом для дітей відповідного віку, починаючи з 16 лютого 2009 року до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Позивач вказує, що у зв`язку з несплатою відповідачем аліментів на утримання їх спільної доньки, вона звернулася до Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо примусового виконання рішення Київського районного суду м. Одеса від 14.04.2009 року по справі № 2-3372/09. Постановою від 19.01.2021 року було відкрито виконавче провадження № 64195107. Позивач зазначає, що 05.02.2021 року старшим державним виконавцем Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) їй було надано розрахунок заборгованості по аліментам АСВП № 64195107. Позивач вказує, що відповідно до ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання, а саме з 19.01.2011. Так, 19,01.2011 року по січень місяць 2021 року заборгованість становила 81 293,55 грн., а загальна кількість днів прострочення становить 3 666 днів. Як стверджує позивач, на даний час відповідач погасив заборгованість по аліментам у розмірі 84 293,55 грн., проте, згідно ст. 196 СК України, вона має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Позивач зазначає, що згідно розрахунку, доданого до позовної заяви та згідно формулі наведеної у ч. 1 ст. 196 СК України, з 19.01.2011 року загальна кількість днів прострочення сплати аліментів в становить 3666 днів, сума пені (неустойки) складає 1 574 678,00 грн. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 10.11.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою[PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.Призначено підготовче засідання. Крім того, ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 10.11.2021 року було задоволеноклопотання [PERSON] про витребування доказів. Витребувано уЮжненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження АСВП №64195107, де боржником є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2021 року клопотання представника позивача - адвоката Бондаренко Ганни Євгенівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» було залишено без задоволення. 14.12.2021 року до канцелярії суду від Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів надішли належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження АСВП №64195107. У підготовчому засіданні 22.02.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 07.04.2022 року позивач не з`явилась, однак 04.04.2022 року її представник надіслав на електронну адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, та вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] про час та місце підготовчих та судових засідань повідомлявся належним чином, зокрема, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, у підготовчі та судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, з 18.11.2006 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від даного шлюбу, [INFO] у них народилася донька - [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2009 року, яке набрало законної сили, було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 700 гривень щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого Законом для дітей відповідного віку, починаючи з 16 лютого 2009 року до повноліття дитини, тобто до [INFO] . На виконання рішення суду, 21.05.2009 року Київським районним судом м. Одеси було видано відповідний виконавчий лист, та 19.01.2021 року пред`явлений до виконання до Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 14.12.2021 року до канцелярії суду від Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів надішли належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження АСВП №64195107, зі змісту якого вбачається, що постановою старшого державного виконавця Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Терещенко Н.В. від 19.01.2021 року було відкрито виконавче провадження ВП №64195107 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3372/09, виданого Київським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 700 гривень щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого Законом для дітей відповідного віку, починаючи з 16 лютого 2009 року до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Згідно розрахунку заборгованості по аліментах АСВП №64195107, виконаного старшим державним виконавцем Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Терещенко Н.В. від 04.02.2021 року розмір заборгованості [PERSON] за період з 19.01.2011 року по 31.01.2021 року становить 84 293,55 грн. Разом з тим, 24.05.2021 року до Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява боржника щодо перерахунку заборгованості та надано квитанції про сплату аліментів за період з липня 2012 року по грудень 2012 року, з квітня 2013 року по грудень 2013 року, січень 2014 року та серпень 2014 року, на загальну суму 14 000,00 грн., у зв`язку з чим, старшим державним виконавцем було зменшено заборгованість на суму 14 000,00 грн. Так, згідно розрахунку заборгованості по аліментах АСВП №64195107, виконаного старшим державним виконавцем Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Терещенко Н.В. від 03.06.2021 року розмір заборгованості за сплати аліментів [PERSON] станом на 31.05.2021 року становить 73 167,55 грн. Крім того, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 14 червня 2021 року [PERSON] було сплачено грошові кошти у розмірі 72 898,55 грн. та 200,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень № 6546 та № 6547. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах АСВП №64195107, виконаного старшим державним виконавцем Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Терещенко Н.В. від 07.07.2021 року станом на 30.06.2021 року у [PERSON] відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому, за змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Так, у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного правового висновку. Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, формула така: заборгованість за місяць * кількість днів заборгованості * 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Так, позивачем надано розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів. Відповідно до розрахунку, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 19 січня 2011 року по січень 2021 року включно становить 1 574 678,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на її користь. Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає, що він відповідає вищевказаній правовій позиції. Проте, такий розмір вказаної суми не відповідає положенням ч. 1 ст. 196 СК України, оскільки не відповідає сумі заборгованості нарахованої державною виконавчою службою. При цьому, суд враховує, що позивач здійснював розрахунок неустойки (пені) виходячи з розрахунку заборгованості по аліментах АСВП №64195107, виконаного старшим державним виконавцем Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Терещенко Н.В. від 04.02.2021 року, згідно якого, розмір заборгованості [PERSON] за період з 19.01.2011 року по 31.01.2021 року становить 84 293,55 грн. Проте, 24.05.2021 року до Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява боржника щодо перерахунку заборгованості та надано квитанції про сплату аліментів за період з липня 2012 року по грудень 2012 року, з квітня 2013 року по грудень 2013 року, січень 2014 року та серпень 2014 року, на загальну суму 14 000,00 грн., у зв`язку з чим, старшим державним виконавцем було зменшено заборгованість на суму 14 000,00 грн. Тобто, позивачем, при здійсненні розрахунку неустойки (пені), не були враховані здійснені відповідачем сплати аліментів за період з липня 2012 року по грудень 2012 року, з квітня 2013 року по грудень 2013 року, січень 2014 року та серпень 2014 року, на загальну суму 14 000,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах АСВП №64195107, виконаного старшим державним виконавцем Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Терещенко Н.В. від 03.06.2021 року розмір заборгованості за сплати аліментів [PERSON] станом на 31.05.2021 року становить 73 167,55 грн. Разом з тим, приписами ч.1 ст.196 СК України встановлено, що максимальний розмір пені обмежується 100 % розміру заборгованості зі сплати аліментів. Відтак, сума пені за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з урахуванням приписів ч.1 ст. 196 СК України обмежується розміром заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] та становить 73 167,55 грн. Враховуючи вищевикладене та інтереси дитини, з огляду на те, що батько виконував свій обов`язок по утриманню дитини неналежним чином, аліменти сплачував не в повному обсязі, внаслідок чого дитина не отримувала встановленого матеріального забезпечення з боку відповідача, суд задовольняє позов [PERSON] частково та стягує з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 73 167,55 грн., як таку, що розрахована не більше 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа № 755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19. Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 301/1894/17. У наданій позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача у суді представляв адвокат Бондаренко Ганна Євгенівна на підставі ордеру, договору №195 про надання правової допомоги від 18.10.2021 року. Згідно опису наданих послуг адвокатом від 26.10.2021 року та рахунку №195 загальна вартість послуг складає 13 125,00 грн. Зазначені грошові кошти у розмірі 13 125,00 грн. за надання правової допомоги були сплачені позивачем, що підтверджується квитанцією № 0.0.2327718642.1 від 04.11.2021 року (дублікат). З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 13 125,00 грн. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України та ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи, що спір є майновим з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в даному випадку становить 908,00 грн.

Outcome: partial