Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди якій обґрунтовує тим, що 09.11.2018 року, близько 20 год. 10 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter», н.з. [NUMBER] (Королівство Великобританія), рухаючись по вул. Центральній в с. Костичани, зі сторони с. Мамалига в напрямку м. Новоселиця, допустив наїзд на їдучу попереду в попутному напрямку гужову повозку, під керуванням [PERSON] внаслідок дорожньо- транспортної пригоди пасажир повозки [PERSON] загинув на місці події. Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26.12.2019 у справі №720/1676/19, [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст, 286 КК України. Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 25.02.2020 у справі №720/1676/19, вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області щодо [PERSON] залишено без змін. Відповідно до вироку Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26.12.2019 у справі №720/1676/19, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто завдану матеріальну шкоду в розмірі 13 670,00 гривень, з [PERSON] на користь [PERSON] як законного представника малолітніх [PERSON] та [PERSON] стягнуто по 834,60 гривень на кожну дитину до настання повноліття, починаючи з 10 вересня 2019 року у зв`язку з втратою годувальника, з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] завдану моральну шкоду в розмірі по 80 000, гривень, з [PERSON] на користь [PERSON] як законного представника малолітніх [PERSON] та [PERSON] завдану моральну шкоду в розмірі по 50 000, гривень. Водночас, [PERSON] в добровільному порядку здійснив часткове відшкодування моральної шкоди в сумі 104 000,00 гривень матері загиблого - [PERSON] , дружині загиблого - [PERSON] , та малолітнім дітям загиблого - [PERSON] і [PERSON] (кожному по 26 000,00 грн.) Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до гі. 27.2 ст. 27. Закону загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Враховуючи, що забезпечений транспортний засіб не мав страховий сертифікат "Зелена картка", відповідно до пп. а) п. 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України, шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними двадцяти трьох років). Представник позивача вважає, що оскільки діти загиблого [PERSON] та [PERSON] є малолітніми, та перебували на утриманні свого батька [PERSON] , тому володіють правом на відшкодування у разі втрати годувальника. Грошова сума, в межах якої страхова компанія зобов`язана здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов такого договору, називається обов`язковим лімітом відповідальності страховика. Окремо встановлено розмір обов`язкового ліміту відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну його життю та здоров`ю, а також за шкоду, заподіяну майну. Автомобіль обвинуваченого зареєстрований у [PERSON] . В зв`язку з чим 20 квітня 2021 року позивач звернулась до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування в інтересах доньок загиблого [PERSON] та [PERSON] з вимогою про виплату страхового відшкодування на утримання. 28 квітня 2021 року МТСБУ відмовило у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік», мінімальний розмір заробітної плати станом на 09.11.2018 становив 3 723,00 грн. Представник позивача на підставі вище наведених норм вважає, що загальний розмір шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого у разі втрати годувальника, що підлягає стягненню з МТСБУ становить 268 056,00 грн., з яких: 134 028,00 грн. для [PERSON] та 134 028,00 грн. - для [PERSON] . Відповідно до ст. 37.2 Закону, рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Стаття 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить виключний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування. Таким чином представник позивача вважає, що страховиком не обґрунтовано відмовлено у виплаті страхового відшкодування, помилково застосовує принцип вини та деліктне зобов`язання водія перед потерпілими як підставу для звільнення від цивільно-правової відповідальності. А тому вважає, що відповідальність за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки у даній дорожньо-транспортній пригоді покладається на водія транспортного засобу, за участю якого відбулась дорожньо-транспортна пригода, а у даному випадку - на МТСБУ в повному обсязі. Згідно ст. 36.5 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Вважає,\~що є\~законні підстави\~стягнення з\~відповідача пені\~із розрахунку\~подвійної облікової\~ставки Національного\~банку України\~за період\~з 29.04.2021\~року по\~19.07.2021\~року у\~розмірі 4 516,56 грн.. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період\~з 29.04.2021\~року по\~19.07.2021\~року нараховано\~три проценти\~річних від\~простроченої суми\~боргу в\~розмірі 903,31 грн.\~та інфляційні\~втрати в\~розмірі 2 013,99 грн. (розрахунок інфляційних втрат та 3% річних долучаємо до позовної заяви). Також просить суд стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] ІПН: [NUMBER] яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] ІПН: [NUMBER] та [PERSON] ІПН: [NUMBER] понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. (п`ятнадцять тисяч грн..) В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник МТСБУ подав до суду письмові пояснення на пред`явлений позов в яких зазначив, що відповідно до вироку Новоселицького районного суду Чернівецької області в 26 грудня 2019 року було задоволено цивільний позов позивачці та стягнуто з винної особи, [PERSON] на користь [PERSON] , як законного представника малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] страхове відшкодування за втрату годувальника на підставі ст. 1200 ЦК України, виплата за яке здійснюватися щомісячними платежами по 834 грн. кожному до досягне ними повноліття, починаючи з 10 вересня 2019 року. Тобто, винна особа самостійно взяла на себе зобов`язання сплатити відшкодування за шкоду, завдану смертю потерпілого. Частиною 1 ст. 20 ЦК України передбачено, що право на захист здійснює на свій розсуд. У відповідності до положень ст. 61 Конституції України ніхто не бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за те ж правопорушення. З урахуванням положень ст. 38 Закону МТСБУ має право peгресу до винної особи. Та враховуючи, що саме на [PERSON] було покладено цивільно-: відповідальність за ст. 1200 ЦК України, подвійне стягнення одного й того виду відшкодування буде суперечити ст. 61 Конституції України. Щодо штрафних санкцій, вважає, що позивачами не доведено наданими до позову доказами порушення їх прав, оскільки предметом позову є не відшкодування шкоди а стягнення регламентної виплати а тому в задоволені позовних вважає що слід відмовити. Третя особа [PERSON] будучи належним чином повідомлений про день час та місце розгляду справи по суті в судовому засіданні не з`явився і не повідомив суд про причину своєї не явки. Суд вважає, що вжив всі передбачені законом заходи щодо повідомлення третьої особи про судове засідання а тому вважає можливим справу розглянути у його відсутність. Наданими сторонами доказами судом встановлено, що 09.11.2018, близько 20 год. 10 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter», н.з. [NUMBER] (Королівство Великобританія), рухаючись по вул. Центральній в с. Костичани, зі сторони с. Мамалига в напрямку м. Новоселиця, допустив наїзд на їдучу попереду в попутному напрямку гужову повозку, під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо- транспортної пригоди пасажир повозки [PERSON] загинув на місці події. Вина [PERSON] була встановлена вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26.12.2019 у справі №720/1676/19, та він ( [PERSON] ) визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст, 286 КК України. Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 25.02.2020 у справі №720/1676/19, вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області щодо [PERSON] залишено без змін. Відповідно до вироку Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26.12.2019 у справі №720/1676/19, з [PERSON] па користь [PERSON] стягнуто завдану матеріальну шкоду в розмірі 13 670,00 гривень, з [PERSON] на користь [PERSON] як законного представника малолітніх [PERSON] та [PERSON] стягнуто по 834,60 гривень на кожну дитину до настання повноліття, починаючи з 10 вересня 2019 року у зв`язку з втратою годувальника, з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] завдану моральну шкоду в розмірі по 80 000, гривень, з [PERSON] на користь [PERSON] як законного представника малолітніх [PERSON] та [PERSON] завдану моральну шкоду в розмірі по 50 000, гривень. Водночас, [PERSON] в добровільному порядку здійснив часткове відшкодування моральної шкоди в сумі 104 000,00 гривень матері загиблого - [PERSON] , дружині загиблого - [PERSON] , та малолітнім дітям загиблого - [PERSON] і [PERSON] (кожному по 26 000,00 грн.). Судом також встановлено, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та від їх спільного проживання має двоє малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] які перебувають на її матеріальному утриманні. Тому дані обставини не підлягають додатковому доказуванню з врахуванням позиції представника відповідача та вимог ч.1 ст.82 ЦПК України, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Заявою про виплату страхового відшкодування від 20.04.2021 року представник [PERSON] , [PERSON] звернувся до Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування у межах страхового ліміту у розмірі 134028 грн. на користь її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Своїм листом МТСБУ:63010 у відповідь на заяву [PERSON] відмовила у виплаті відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки завдану шкоду відшкодовано в повному обсязі в добровільному порядку винною особою. Відповідно до частини третьої статті 3\~ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтями 15, 16\~ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Пунктом 2.1 статті 2\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно із пунктом 22.1 статті 22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пункту 23.1 статті 23\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Статтею 27\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого. Пунктом 27.1 статті 27\~Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 27.2 статті 27\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Крім цього, пунктом 27.5 статті 27\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Пунктом 41.1 статті 41\~Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу. Згідно з частиною першою статті 1200\~ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Відповідно до частини другої статті 1200\~ЦК України шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Статтею 1202\~ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Положеннями пункту 36.2 статті 36\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Тобто вказана норма Закону встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Пунктом 36.5 статті 36\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. У цих правовідносинах ЦК України є загальним нормативно-правовим актом, а Закон України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Тобто Закон України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» визначає спеціальні до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної смертю особи при експлуатації наземних транспортних засобів. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 25 листопада 2020 року у справі № 747/522/19. Щодо правової позиції представника відповідача, що нанесена шкода відшкодована обвинуваченим по справі [PERSON] що підтверджується вироком Новоселицького районного суду, суд вважає, що є помилковим, оскільки страхова виплата передбачена вищенаведеними нормами та відшкодування шкоди обвинуваченим не є тотожними виплаті на яку має право позивачка діюча в інтересах малолітніх дітей у відповідності до вимог пункту 27.5 статті 27, пункту 36.2 статті 36, пункту 41.1 статті 41 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». А тому враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 134028 грн. та стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 134028 грн.. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом. Вищенаведені правові підстави доказують обґрунтованість вимог позивачці про стягнення з відповідача на користь позивача яка діє в інтересах малолітніх дітей у зв`язку з простроченням відшкодування страховиком шкоди, заподіяної смертю потерпілого на утримані якого перебували малолітні [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. Оскільки наданий розрахунок представником позивача у суду не викликає сумніву щодо його обґрунтованості та об`єктивності та не спростований представником відповідача суд вважає його належним та допустимим доказом, а тому підлягає стягненню з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] та [PERSON] пеню у розмірі 4516 грн. 56 коп. (чотири тисячі п`ятсот шістнадцять грн. 56 коп.) інфляційні витрати у розмірі 2013 грн. 90 коп. ( дві тисячі тринадцять грн.. 90 коп.), три відсотка річних у розмірі 903 грн. 31 коп. ( дев`ятсот три грн.. 31 коп.) а всього в загальній сумі 7433 грн.777 коп. ( сім тисяч чотириста тридцять три грн.. 77 коп.). Відповідно до ст..137-141 ЦПК України витрати на правничу допомогу яка понесла [PERSON] в сумі 15000 грн., обґрунтовані наданим розрахунком, відповідають попередньому розрахунку а тому підлягають стягненню на її користь з Моторного (транспортного) страхового бюро України. Суд вважає, що оскільки [PERSON] при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору у сумі 2754 грн. (дві тисячі сімсот п`ятдесят чотири грн..) відповідності до вимог ст..141 ЦПК України вони підлягають стягненню з Моторного (транспортного) страхового бюро України в дохід держави.

Outcome: approved