Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просила видати на строк 6 місяців обмежувальний припис щодо [PERSON] , [INFO] , яким заборонити [PERSON] : перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; наближення на відстань менше 300м до місця фактичного проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонних переговори з [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи. [PERSON] (далі заявник) у поданій заяві посилається на те, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] , в якій окрім неї зареєстрований та проживає її син [PERSON] . Пояснила, що син зловживає наркотичними речовинами, вчиняє щодо неї фізичне, психологічне та економічне насильство протягом багатьох років, зокрема бив її, замахувався кулаками, предметами, штовхав. Окрім того принижував, ображав та залякував її, майже безперервно нецензурно лається, заважає спати, погрожує розправою. Також у поданій заяві зазначила, що [PERSON] виганяє її з дому, нищить майно у квартирі (вікна, двері, замки у дверях, підлогу, холодильник, телевізор, проводку, посуд, одяг), вимагає в неї гроші на придбання наркотичних речовин, примушує викупляти мобільний телефон, який він постійно здає в ломбард. До того ж, повідомила, що син приводить в квартиру інших наркоманів, яких вона боїться. Через домашнє насильство з боку сина вона перебуває у постійному стресі. Зазначила, що оплачувала лікування сина в реабілітаційних центрах в Чернівцях, м.Києві. 26.01.2022 року [PERSON] вкотре поїхав на лікування від наркозалежності у м.Київ, проте з посиленням бойових дій у столиці, [PERSON] прибув до Львова і в той же день почав вживати наркотики. Вказала, що 11.10.2021 року звернулась із заявою до Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області, про неправомірні дії [PERSON] , та відносно кривдника винесено терміновий заборонний припис Також в заяві зазначила, що насильство в сім`ї відносно неї є систематичне, [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 30.03.2022 року відкрито провадження у даній справі. Призначено судове засідання на 11.00 год. 01.04.2022 року. 01.04.2022 року заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, відтак суд відклав розгляд справи на 15.00 год. 06.04.2022 року 06.04.2022 року за клопотанням заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні оголошено перерву. 07.04.2022 року в судове засідання учасники справи не з`явилися, при цьому заявник [PERSON] подала заяву про відкладення розгляду справи для забезпечення права заінтересованої особи на правову допомогу. Розгляд справи 07.04.2022 року відкладено на 19.04.2022 року. 19.04.2022 року в судове засідання учасники справи не з`явилися, при цьому заявник [PERSON] подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що підтримує подану заяву з підстав, наведених в такій та просила заяву задоволити. При цьому просила долучила до матеріалів справи копію відповіді ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області №Ф-27/АЗ/40/01/06/22 від 14.04.2022 року на адвокатський запит. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є матір`ю заінтересованої особи - [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, учасники справи проживають спільно за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок) від 12.07.2000 року квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено та підтверджується доданими до заяви документами, що повідомлення про випадки домашнього насильства мали місце в 2018, 2020 та 2021 роках. Як вбачається із долучених до справи доказів, Львівським районним управління поліції №2 ГУНП у Львівській області виносився терміновий заборонний припис від 11.10.2021 року стосовно кривдника [PERSON] . Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №694979 від 21.10.2021 року, 11.10.2021 року о 19.30 год. [PERSON] , знаходячись в кв. [ADDRESS] виражався нецензурною лайкою, здійснював психологічний тиск, вимагав грошові кошти у [PERSON] , чим вчинив домашнє насильство. 22.10.2021 року постановою Франківського районного суду м.Львова [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП за малозначністю. Постановою Франківського районного суду м.Львова від 24.12.2020 року провадження у справі відносно [PERSON] за ч.2 ст.173-2 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду строку накладення адміністративного стягнення. Згідно рапорту ст.інспектора-чергового ЧЧ СМ ВП №3 ЛРУП ГУНП у Львівській області Шулик О.М. 19.07.2021 року о 19.07 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 19.07.2021 року о 19.04 год. за адресою [ADDRESS] . Заявник [PERSON] повідомила що її син, який вживає наркотичні речовини дуже агресивний, буянить, вимагає гроші Як вбачається із заяви про вчинення кримінального правопушення в ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області надійшла заява [PERSON] , про те, що 06.04.2022 року близько 03.00 год. її син [PERSON] вчинив щодо неї домашнє насильство, а саме: кричав, лаявся, поводив себе агресивно, гримав молотком по міжкімнатних дверях квартири. При цьому напередодні 05.04.2022 року [PERSON] поводив себе неадекватно, бігав по квартирі, переслідував матір, чіплявся до неї, а причиною могло бути, на думку [PERSON] , вживання сином наркотиків. Згідно долученої копії відповіді ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області №Ф-27/АЗ/40/01/06/22 від 14.04.2022 року на адвокатський запит [PERSON] , працівники сектору протидії домашньому насильству здійснювали виїзд по [ADDRESS] за повідомленням [PERSON] , однак остання із письмовим зверненням не зверталася, реєстрація вказаного виклику у зв`язку із технічними перебоями спецлінії "102" здійснювалися іншими засобами зв`язку. Також вказано, що 08.04.2022 року у ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області надійшла письмова заява [PERSON] , яка зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі "Інформаційний портал Національної поліції України" за №3946 від 08.04.2022 року. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. Відповідно до п.п.3, 4, 6, 7, 14, 17 ч.1 ст.1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно ч.ч.2, 3 ст.26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, відповідно до п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19. Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року винесеній у справі № 754/6995/19 зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». У відповідності до частин першої, другої статті 350-5\~ЦПК\~України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу не пізніше 72 годин після надання заяви про видачу обмежувального припису до суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №756/3859/19 (провадження №61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону №2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». В свою чергу, як унормовано ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Крім того, згідно зі ст.19\~ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст.\~89\~ЦПК\~України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Суд звертає увагу, що відповідно до положення Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій особи та прийняття стосовно неї рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Судом встановлено, що [PERSON] неодноразово повідомляла правоохоронні органи про домашнє насильство в сім`ї, вчинене її сином. За даними фактами поліцією проводилися перевірки, видавався терміновий заборонний припис. Як вбачається із долучених до справи доказів, Львівським районним управління поліції №2 ГУНП у Львівській області виносився терміновий заборонний припис від 11.10.2021 року стосовно кривдника [PERSON] . Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №694979 від 21.10.2021 року, 11.10.2021 року о 19.30 год. [PERSON] , знаходячись в кв. [ADDRESS] виражався нецензурною лайкою, здійснював психологічний тиск, вимагав грошові кошти у [PERSON] , чим вчинив домашнє насильство. 22.10.2021 року постановою Франківського районного суду м.Львова [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП за малозначністю. Постановою Франківського районного суду м.Львова від 24.12.2020 року провадження у справі відносно [PERSON] за ч.2 ст.173-2 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду строку накладення адміністративного стягнення. Як вбачається із заяви про вчинення кримінального правопушення в ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області надійшла заява [PERSON] , про те, що 06.04.2022 року близько 03.00 год. її син [PERSON] вчинив щодо неї домашнє насильство, а саме: кричав, лаявся, поводив себе агресивно, гримав молотком по міжкімнатних дверях квартири. При цьому напередодні 05.04.2022 року [PERSON] поводив себе неадекватно, бігав по квартирі, переслідував матір, чіплявся до неї, а причиною могло бути, на думку [PERSON] , вживання сином наркотиків. Згідно долученої копії відповіді ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області №Ф-27/АЗ/40/01/06/22 від 14.04.2022 року на адвокатський запит [PERSON] , працівники сектору протидії домашньому насильству здійснювали виїзд по [ADDRESS] за повідомленням [PERSON] , однак остання із письмовим зверненням не зверталася, реєстрація вказаного виклику у зв`язку із технічними перебоями спецлінії "102" здійснювалися іншими засобами зв`язку. Також вказано, що 08.04.2022 року у ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області надійшла письмова заява [PERSON] , яка зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі "Інформаційний портал Національної поліції України" за №3946 від 08.04.2022 року. Суд вважає доведеним факт системності (повторюваності) вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно [PERSON] , яке проявляється у формі психологічного та економічного насильства. На підставі досліджених доказів суд, оцінюючи ризики вірогідності продовження чи повторності вчинення домашнього насильства у будь-яких його проявах, вважає такі реальними, а тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту [PERSON] вбачає за необхідне застосувати до [PERSON] обмежувальний припис. Враховуючи, що заявником не доведено необхідності застосування обмежувальних заходів строком на шість місяців, суд, враховуючи конкретні обставини справи, вважає за доцільне визначити тимчасові обмеження заінтересованій особі строком на три місяці, що буде достатнім строком для забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до приписів п.10 ч.1 ст.430\~ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.3 ст.350-5\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial