Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

03 лютого 2022 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», з участю третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни в якій просить визнати виконавчий напис, вчинений 15 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., зареєстрований у реєстрі за №2423, яким звернуто стягнення з [PERSON] у розмірі 20378 грн. на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», таким, що не підлягає задоволеню. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Ясінського Ю.Є., від 09 лютого 2022 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 березня 2021 року між ним та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» укладено начебто кредитний договір №1888547, відповідно до якого відповідачу надано кредитні кошти в національній валюті. Вказав, що відповідачем кредитний договір не укладався, а кошти були надіслані шляхом перерахування їх на платіжну карту позивача, даний борг погасив в такому ж самому порядку як і отримав їх. 15 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., було вчинено виконавчий напис № 2423. Вказаним виконавчим написом приватний нотаріус стягнув борг з позивача на користь відповідача ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» у розмірі 20378 грн. 19 січня 2022 року в межах цього ж виконавчого провадження головним державним виконавцем Сколівського відділу ДВС у Стрийському районі Львівської області Шулопатою І.М. було винесено постанову про відкриття провадження через примусове виконання виконавчого напису нотаріуса № 2423, виданого 15 грудня 2021 року. Вказує, що про наявність оскаржуваного виконавчого напису йому стало відомо 20 січня 2022 року з постанови про відкриття виконавчого провадження. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки при вчиненні такого нотаріусом не було з`ясовано чи дійсно у боржника наявна безспірна заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено в виконавчому написі. Окрім цього, позивач зазначає, що оспорюваний виконавчий напис не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що його було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, яке діяло на момент його вчинення, а саме банк здійснив позасудове врегулювання спору шляхом вчинення виконавчого напису на кредитному договорі у відповідності до Постанови КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року, яка була визнана нечинною та незаконною відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, що набрала законної сили. Внаслідок того, що, як зазначає позивач, у нотаріуса були відсутні законні підстави для вчинення спірного виконавчого напису, просить суд позов задоволити. До початку судового засідання позивач [PERSON] подав до суду заяву (вх.№1433 від 12 квітня 2022 року) про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» про час і місце судового розгляду було повідомлено належним чином. Відзиву на позовну заяву уповноваженим представником суду не подано. Третя особа, яка незаявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Письмових пояснень щодо предмету позову від нього до суду не надходило. На підставі ч.3 ст. 211, ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідач жодних заяв чи клопотань суду не подав, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Суд ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 15 березня 2021 року року між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» на підставі Договору факторингу №2610 від 26 жовтня 2021 року, згідно якого відступлено право вимоги за кредитним договором №1888547 від 15 березня 2021 року, було укладено кредитний договір №1888547. 15 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., було вчинено виконавчий напис №2423, про стягнення з [PERSON] на користь відповідача ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості в розмірі 20378 грн Відповідно до змісту даного виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 25 жовтня 2021 року по 15 грудня 2021 року. Сума заборгованості складає 20378 грн. в тому числі: - заборгованість за тілом кредиту становить 6000 грн.; - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами становить 14328 грн. - за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат» 50 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 20378 грн. Постановою головного державного виконавця Сколівського відділу ДВС у Стрийському районі Львівської області Шулопатою І.М. від 19 січня 2022 року відкрито виконавче провадження ВП № 68213834 з виконання виконавчого напису №2423, виданого 15 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною про стягнення з [PERSON] на користь відповідача ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості в розмірі 20378 грн. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. При вчиненні оспорюваної нотаріальної дії приватний нотаріус посилався на п. 2 Переліку документів, за якими стягнення проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 в редакції від 10 грудня 2014 року на підставі постанови КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». У провадженні Київського апеляційного адміністративного суду перебувала на розгляді справа № 826/20084/14 про визнання незаконною та не чинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме: - п.1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; - доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основними зобов`язаннями до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: А) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; Б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; В) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; Г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; п.2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: А) оригінал кредитного договору; Б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» Як вбачається зі змісту постанови від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду прийшла до переконання, що запропоновані оскаржуваною постановою КМУ зміни у процедурі вчинення виконавчих написів нотаріусами на кредитних та іпотечних договорах створюють можливість при наявності злого умислу, недбалості чи з інших причин кредитору та/чи його посадовим особам або пов`язаним із ними третім особам, незаконно заволодіти коштами або майном як боржників так і інших громадян України, шляхом введення в оману нотаріуса, який,

Outcome: approved