Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

Позивач 17 квітня 2019 року звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначав, що відповідач на підставі заяви б/н від 16 квітня 2008 року, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, викладеними на банківському сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг, отримала кредит у розмірі 2900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, сплачувати комісії та штрафи. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит згідно з договором, відповідач, у свою чергу, не надала своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 26 березня 2019 року заборгованість відповідача склала 39254,40 грн., у тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту - 3855,62 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 30253,63 грн., нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн. - 3037,80 грн., штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 1857,35 грн., тому позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судовий збір. 03 вересня 2019 року судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. У судове засідання представники позивача не з`явились, представник позивача Кіріченко В.М. надав заяву про розгляд справи за відсутності представника та підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання п"ять разів не з`явилась, причини неявок суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, відзив на позовну заяву суду не надала. Оскільки відповідач неодноразово належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, останній раз - у грудні 2021 року, тобто до моменту введення 24 лютого 2022 року воєнного стану, суд вважає, що вона не була обмежена у можливості повідомити суд про свою позицію щодо заявлених вимог та про причини неявок у судові засідання, а також надати суду відзив на позовну заяву, пояснення та клопотання, а тому вирішення справи за її відсутності відповідатиме завданням цивільного судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зі згоди представника позивача суд постановив ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самі сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст.82 ЦПК) . З матеріалів справи судом встановлено, що 16 квітня 2008 року [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.15), у якій погодилась з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, та що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді та які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. До Анкети-заяви позивачем надано підписану відповідачем довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" (а.с.16) та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.24-38, 119-128), розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини кредитного договору, які відповідачем не підписані. Згідно з наданим Банком розрахунком (а.с.12-14), заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 26 березня 2019 року склала 39254,40 грн., у тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту - 3855,62 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 30253,63 грн., нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн. - 3037,80 грн., заборгованість за судовими штрафами - 2107,35 грн. Із розрахунку також вбачається, що з 01 червня 2015 року платежі за відсотками здійснювались за рахунок тіла кредиту. Отримання відповідачем кредиту та розмір заборгованості відповідача підтверджується підписаною відповідачем Заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 16 квітня 2008 року (а.с.15), випискою з особового рахунку (а.с.51-65, 74-77, 88 на звороті-97, 103-111), довідкою про умови кредитування, відповідно до якої сторонами обумовлено базову відсоткову ставку за кредитом у розмірі 3,0 % на місяць, що складає 36,0 % річних, порядок погашення заборгованості, інші умови договору, та довідкою про отримання кредитних карток (а.с.50). Оскільки свої договірні зобов`язання за кредитним договором відповідач [PERSON] не виконує та відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.12-14) станом на 26 березня 2019 року її заборгованість за простроченим тілом кредиту складає 3855,62 грн., суд вважає вимогу про стягнення вказаної суми заборгованості на користь позивача обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст.1050, 1048, 625 ЦК України. Правові наслідки порушення зобов`язання у виді сплати неустойки передбачено і п.3 ч.1 ст.611 ЦК України. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.1 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання(ч.3 ст.549 ЦК України). Відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грощових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тобто ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року у цивільній справі №6-2003цс15 Відповідно до заяви про отримання кредитних коштів сторони дійшли згоди, що при порушенні відповідачем строків погашення заборгованості за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник в цьому випадку сплачує банку штраф в розмірі 250,00 грн. + 5,0% від суми позову (3855,62 грн. х 5% = 192,78 грн.). Оскільки відповідачем порушено строки погашення заборгованості, встановлені довідкою про умови кредитування (7% суми заборгованості, але не менше 50 грн. до 25 числа місяця, наступного за звітним), тому наявні підстави для стягнення з відповідача штрафу у розмірі 250,00 грн. та 5,0% від суми заборгованості, що складає 192,78 грн., всього 250,00 грн.+192,78 грн.= 442,78 грн. Вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають в силу заборони подвійної цивільно-правової відповідальності. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором станом на 26 березня 2019 року у сумі 4028,05 грн., у тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 3855,62 грн. та штраф у розмірі 442,78 грн.. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1921,00 грн. при ціні позову 39254,40 грн., судом задоволено вимоги на суму 4298,40 грн., тобто підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1921,00 грн.*4298,40 грн. : 39254,40 грн.=210,35 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial