Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

У липні\~2021\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовом,\~по якому\~просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що на підставі свідоцтва про спадщину від 09.08.2011 року, договору дарування від 16.03.2018 року, договору дарування від 01.03.2018 року, договору купівлі-продажу від 15.07.2021 року позивачу належить на праві приватної власності будинок [ADDRESS] . За вищевказаною адресою зареєстровано двоє осіб: позивач [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Вказує,\~що відповідач фактично не проживає за даною адресою починаючи з 2015 року, не є родичем позивача, особистих речей в будинку відповідача немає. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.08.2021 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Згідно ухвали судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач, через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги визнав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив 16.11.2021 року до суду заяву про проведення засідання без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~ Частиною 3 ст.\~12\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.08.2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Дуднік І.М. на 3/16 частки жилого будинку, договору дарування від 16.03.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Новіковою Н.М. згідно якого [PERSON] (дарувальник) передала, а [PERSON] (обдарований) прийняв безоплатно у власність 1/4 частки житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель. Відповідно до договору дарування від 01.03.2018 року [PERSON] передала, а [PERSON] , [INFO] прийняв безоплатно у власність 3/8 часки будинку. 06.07.2018 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , було укладено договору міни 9/16 часток житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . В свою чергу, 15.07.2021 року згідно договору купівлі - продажу, посвідченим приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округ Кіровоградської області Драною І.В., реєстровий номер 1858, [PERSON] придбав у [PERSON] 9/16 часток житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 301271839 від 11.05.2022 року вказано, що власником 9/16 та ј часток будинку є [PERSON] . Згідно відповіді суду відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради від 05.08.2021 року за вказаною адресою зареєстрований з 25.06.2004 року [PERSON] , [INFO] Як вбачається з довідки № 148 від 23.07.2021 року виданою головою квартального комітету №2 за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] не проживає з 2015 року. Відповідно до актів від 25.12.2015 року, 01.07.2016 року, 01.07.2017 року, 01.07.2018 року, 01.07.2019 року, 14.07.2020 року, 08.07.2021 року засвідченими головою квартального комітету №2, за адресою по [ADDRESS] починаючи з 06.12.2015 року фактично не проживає [PERSON] , [INFO] . Згідно матеріалів справи [PERSON] є батьком попереднього власника 9/16 часток будинку [PERSON] 1987 року народження. Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч. 2 ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 9\~ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні будинком та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] втратив право користування спірним житловим приміщенням, відтак дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 908,00 грн. судового збору.

Outcome: approved