Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідача на його користь 500 000грн. моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві. Свої вимоги мотивує наступним. З 03.10.2005 року до 08.11.2012 року працював на різних посадах у ВП «Шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля». З 08.11.2012р. був звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я. За час роботи на підприємстві 01.08.2012р. з позивачем стався нещасний випадок. Згідно довідки МСЕК від 09.11.2012р. позивачу первинно встановлено 100% - ступінь втрати працездатності. Довідкою МСЕК від 28.08.2014р. йому первинно встановлено 1 групу інвалідності. Згодом, довідками МСЕК від 24.10.2014р., 13.10.2015р. продовжено та 100% ступінь втрати працездатності та першу групу інвалідності 22.05.2018р. безтерміново встановлено 100% ступінь втрати працездатності та першу групу інвалідності. Зазначає, що у зв`язку із травмою неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні. В нього порушені нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості самостійно пересуватись, вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травми він постійно відчуває біль та фізичні страждання. Внаслідок отриманої травми в молодому віці він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, виражених у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. Також, травма значною мірою вплинула на життєві сімейні відносини, це викликає моральні переживання, почуття безвихідності і відсутності перспектив на майбутнє. Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 14.01.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 15.02.2022р. представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив що проти позову заперечує, оскільки вважає вимогу позивача незаконною, необґрунтованою, та такою що не підлягає до задоволення. Вважає, що вини шахти в тому, що позивач отримав травму на виробництві, оскільки зі сторони власника не було вчинено жодних протиправних дій і штучно не було створено шкідливих і небезпечних умов праці, які б спричинили нещасний випадок. Згідно п.6 (висновку комісії) Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 01.08.2012р. о 05.00год. на ВП «Шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля» комісія вважає, особами, дії або бездіяльність які призвели до нещасного випадку є: [PERSON] - машиніст гірничих виїмкових машин дільниці №1, який не подбав про особисту безпеку в процесі виконання роботи, чим порушив вимоги п.1.8.1. «Інструкції з охорони праці для машиністів гірничих виїмкових машин» та Технологічної проектної документації виїмкової дільниці лави №554 «біс» в частині встановлення тимчасового кріплення лави. Зважаючи на ступінь відповідальності робітника за невиконання вимог інструкції з охорони праці, що призвело до нещасного випадку комісія пропонує за недотримання вимог «Інструкції з охорони праці для машиністів гірничих виїмкових машин» та Технологічної проектної документації виїмкової дільниці лави №554 «біс», що призвело до настання нещасного випадку, притягнути до дисциплінарної відповідальності машиніста гірничих виїмкових машин дільниці №1 [PERSON] після одужання та виходу на роботу. Також, зазначає, що факт спричинення моральної шкоди у зв`язку з травмою позивач підтверджує довідкою МСЕК , однак дане твердження позивача є хибним, оскільки довідка МСЕК про відсоток втрати працездатності є підставою для розрахунку і відшкодування потерпілому матеріальної шкоди передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» і не підтверджує факту заподіяння моральної шкоди. Крім цього, зазначає, що позивач не довів наявність факту спричинення йому моральної шкоди, чи страждань у результаті нещасного випадку, також не обґрунтував розмір моральної шкоди. Ухвалою від 16.02.2022р. відмовленно у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля» з 03 жовтня 2005 року до 08 листопада 2012 року та працював на різних посадах, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] . Згідно з копією зобов`язання з охорони праці від 02.09.2010 року [PERSON] ознайомлений з її змістом, що підтверджено його підписом. 01 серпня 2012 року під час виконання трудових обов`язків з [PERSON] стався нещасний випадок , внаслідок якого він отримав компресійний злам L хребця, ЗХСМТ, що підтверджено копією акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом та копіями медичних документів. Під час розслідування нещасного випадку відповідною комісією встановлено факт нещасного випадку на виробництві, про що 23.08.2012 року складено Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 01.08.2012р. о 05.00 год. на ВП «Шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля», згідно якого причиною нещасного випадку було раптове обвалення порід, внаслідок знаходження лави №554 «біс» в зоні підвищеного гірничого тиску та опорного гірничого тиску. Згідно довідок МОЗ МСЕК, серія 10 ААА №013803 від 09.11.2012 року позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 100%. Згідно довідки МОЗ МСЕК, серія 10 ААБ №137157 від 28.08.2014 року позивачу первинно встановлено першу групу інвалідності. Також, згідно довідки МОЗ МСЕК, серія 10 ААВ №831283 від 24.10.2014 року позивачу повторно безтерміново встановлено першу групу інвалідності. Довідкою МОЗ МСЕК, серія 10 ААА №259081 від 13.10.2015 року позивачу повторно безтерміново встановлено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 100%. Довідкою МОЗ МСЕК, серія 10 ААА №831283 від 13.10.2015 року позивачу повторно безтерміново встановлено першу групу інвалідності. Також, довідкою МСЕК, серія 10 ААА №267813 від 22.05.2018 року позивачу повторно безтерміново встановлено ступінь втрати працездатності 100% та першу групу інвалідності. Згідно з індивідуальною програмою реабілітації інваліда №895 від 14.11.2014р. позивач вперше проходив реабілітацію, а 22.05.2018р. позивачу вдруге складено індивідуальну програму реабілітації інваліда №274, які він проходив. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» (із змінами та доповненнями) судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП ( 322-08 ) (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Як роз`яснено у пунктах 4 та 5 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральнихчи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Відповідно до частин першої-п`ятої статті 153 КЗпП Українина всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, крім випадків укладення між працівником та власником або уповноваженим ним органом трудового договору про дистанційну роботу. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, що запобігають виробничому травматизму, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань у працівників. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, що становить явну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Працівник має право відмовитися від виконання дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, що становить небезпеку для життя чи здоров`я такого працівника або людей, які його оточують, і навколишнього середовища. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля» та 01 серпня 2012 року під час виконання трудових обов`язків [PERSON] отримав травму - ЗХСМТ, компресійний злам L хребця, про що 23.08 2012 року складено Акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом №13 від 23.08.2012р. та Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 01.08.2012р. о 05.00 год. на ВП «Шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля». Ним встановлено, що причина нещасного випадку - раптове обвалення порід покрівлі, внаслідок знахдження лави №554 «біс» з підвищеного гірничого тиску та опорного гірничого тиску; порушення вимоги п.1.8.1. «Інструкції з охорони праці для машиністів гірничих виїмкових машин» та Технологічної проектної документації виїмкової дільниці лави №554 «біс» в частині встановлення тимчасового кріплення лави; особиста необережність потерпілого. Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби в наданні медичної та соціальної допомоги серії 10 ААА №013803 від 09.11.2012 року [PERSON] встановлено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 100%. Отже, право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку із втратою 100 % професійної працездатності виникло у позивача 09.11.2012 року, тобто з дня встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначивши розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)»). Конституційний Суд України у пункті 4.1 Рішення від 27 січня 2004 року у справі № 1-9/2004 за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні і фізичні страждання. Втрата працездатності, яка встановлена висновком медико-соціальною експертною комісією, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено. Статтею 4 Закону України «Про охорону праці» визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що права [PERSON] на безпечні умови праці було порушено, у зв`язку із чим він зазнав виробничої травми, і що вказані обставини призвели до втрати ним нормальних життєвих зв`язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому позивач зазнав моральної шкоди внаслідок отримання значного ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків 01.08.2012 року саме на ВП «Шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля». Доводи відповідача про те, що вини ВП «Шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля» в заподіянні моральної шкоди немає, є необґрунтованими, оскільки зі змісту акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався на підприємстві 01.08.2012 року, складеного 23.08.2012 року, серед іншого, вбачається, що нещасний випадок стався з причин складних гірничо-геологічних умов, оскільки лава працює в зонах підвищеного гірничого тиску та опорного гірничого тиску. Крім того, вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди. В таких правовідносинах перевага надається встановленню обставин завдання шкоди саме на підприємстві відповідача та наявність моральних страждань працівника. При цьому презюмується обов`язок власника на створення належних, безпечних, здорових умов праці, слідкування за їх дотриманням усіма працівниками, та відповідальність за шкоду, завдану особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Таким чином, позивач довів належними та допустимими доказами те, що під час виконання ним трудових обов`язків він зазнав ушкодження здоров`я, у результаті чого йому завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню підприємством. Разом з цим, відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з частиною 1 статті 1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Як зазначено у п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), ухваленого 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу України (435-15) моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Вищенаведені обставини справи та правові положення, на думку суду, свідчать про доведення факту спричинення позивачеві відповідачем моральної шкоди унаслідок нещасного випадку під час виконання трудових обов`язків, що потягло за собою повну втрату професійної працездатності та встановлення інвалідності першої групи, а отже, про право позивача на її відшкодування. З врахуванням глибини завданих моральних страждань, вимог розумності і справедливості, належним розміром відшкодування моральної школи на думку суду буде розмір 100000 гривень. Факт спричинення позивачеві моральної шкоди підтверджується також наявними у справі копіями медичних документів та знаходить своє пояснення згідно із вищевказаними положеннями Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial