Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

10.02.2022 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про стягнення безпідставно отриманих коштів до відповідачів: АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.02.2022 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників розгляду справи на 28.04.2022 року Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на його користь безпідставно отримані кошти в сумі 37 445 грн. 09 коп., та судовий збір в розмірі 374 грн. 45 коп. Стягнути із Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) безпідставно отримані кошти виконавчого збору в сумі 3 781 грн. 95 коп. Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним: АТ КБ «ПРИВАТБАНК» наприкінці 2013 року подало до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 2 (два) однакових позови до нього про стягнення заборгованості по одному і тому ж кредитному договору б/н від 11 січня 2008 року в розмірі 37 445.09 грн. По першому позову, поданому 21.10.2013 року, цивільну справу № 320/10846/13-ц на підставі ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09.12.2013 року було передано за підсудністю до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області. За даною справою Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області були ухвалені наступні рішення: 1)Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2014 року за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , про стягнення заборгованості у задоволенні позовних вимог було відмовлено; 2)Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.06.2014 року рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2014 року залишене без змін; 3)Ухвалою вищого спеціалізованого суду України від 10 грудня 2014 року № 6-29213св14 рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2014 року і ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.06.2014 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 4)Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року в задоволенні вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 11.01.2008 року в загальній сумі 37445.09 грн. - відмовлено. Вказане рішення сторонами не оскаржувалось. За другим позовом, поданому у грудні 2013 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було порушено провадження у справі № 320/12966/13-ц Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був задоволений повністю, та стягнуто з нього на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість в розмірі 37 445 грн. 09 коп., та судовий збір в розмірі 374 грн. 45 коп. 02 квітня 2014 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області на підставі заочного рішення від 14 січня 2014 року по справі № 320/12966/13-ц ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було видано виконавчий лист № 320/12966/13-ц, який був пред`явлений до виконання до відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, де було відкрите виконавче провадження. 16 жовтня 2014 року державним виконавцем ДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області виконавче провадження було закрите в зв`язку з відсутністю зареєстрованого місця проживання боржника за адресою в м. Мелітополі, та виконавчий лист було передано до відділу ДВС Верхньодніпровського РУЮ у Дніпропетровській області. 04 листопада 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Верхньодніпровського РУЮ було відкрите виконавче провадження № 45279785 на підставі виконавчого листа № 320/12966/13-ц та постановою державного виконавця від 29 березня 2019 року було звернене стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. В процесі виконання судового рішення по виконавчому провадженню № 45279785 на підставі виконавчого листа № 320/12966/13-ц з нього було стягнуто суму боргу 37 819.57 грн.. а саме: - згідно платіжного доручення № 899 від 21.06. 2019 року - 2 229.0 грн.; -згідно платіжного доручення № 1966 від 13.12.2019 року - 13 502.61 грн.; -згідно платіжного доручення № 1447 від 07.05.2020 року - 1 815.17 грн.; -згідно платіжного доручення № 1448 від 07.05.2020 року - 7 044.76 грн.; -згідно платіжного доручення № 2559 від 10.06.2020 року - 1 685.55 грн.; -згідно платіжного доручення № 3081 від 07.07.2020 року - 2 265.69 грн.; -згідно платіжного доручення № 3883 від 07.08.2020 року -1 442.98 грн.; -згідно платіжного доручення № 4552 від 14.09.2020 року - 4 900.56 грн.; -згідно платіжного доручення № 5083 від 09.10.2020 року -1 668.90 грн.; -згідно платіжного доручення № 5891 від 06.11.2020 року -1264.24 грн. Крім того був стягнений виконавчий збір в сумі 3 781.95 грн. та витрати виконавчого провадження в сумі 151.00 грн. Загальна сума, яка була стягнена з нього в рамках виконавчого провадження склала 41 752.49 грн. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 24 листопада 2020 року було задоволено його заяву, поновлено строк для подання заяви про перегляд судового рішення у справі № 320/12966/13-ц, заочне рішення скасоване та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 01 лютого 2021 року. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 01 лютого 2021 року позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було залишено без розгляду в зв`язку тим, що у провадженні іншого суду перебувала на розгляді справа з тим же предметом позову, між тими ж самими сторонами і з тих же самих підстав. Також рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року, яким відмовлено в задоволенні позовних ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 11.01.2008 року вже була встановлена неправомірність грошових вимог Відповідача-1 за кредитним договором до позивача. Таким чином грошові кошти в загальній сумі 41 752.49 грн., стягнуті на підставі заочного рішення Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 14 січня 2014 року та ЗУ «Про виконавче провадження» є отриманими на підставі, яка згодом відпала і підлягають стягненню з відповідачів та поверненню позивачеві, що й стало підставою звернення до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, про дату часта місце розгляду справи повідомлені належним чином . Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» наприкінці 2013 року подав до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 2 (два) однакових позови до позивача про стягнення заборгованості по одному і тому ж кредитному договору б/н від 11 січня 2008 року в розмірі 37 445.09 грн. За першим позовом, поданим 21.10.2013 року, цивільну справу № 320/10846/13-ц на підставі ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09.12.2013 року було передано за підсудністю до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області. За даною справою Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області були ухвалені наступні рішення: 1) Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2014 року за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , про стягнення заборгованості у задоволенні позовних вимог було відмовлено; що підтверджується копією рішення суду. 2) Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.06.2014 року рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2014 року залишене без змін; що підтверджується копіє ухвали апеляційного суду 3) Ухвалою вищого спеціалізованого суду України від 10 грудня 2014 року № 6-29213св14 рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2014 року і ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.06.2014 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, що підтверджується копією ухвали Вищого Спеціалізованого Суду України. 4) Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року в задоволенні вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 11.01.2008 року в загальній сумі 37445.09 грн. - відмовлено, що підтверджується копією рішення суду. Вказане рішення сторонами не оскаржувалось. За іншим позовом, поданому у грудні 2013 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було порушено провадження у справі № 320/12966/13-ц Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був задоволений повністю, та стягнуто з позивача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість в розмірі 37 445 грн. 09 коп., та судовий збір в розмірі 374 грн. 45 коп., що підтверджується копією заочного рішення. 02 квітня 2014 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області на підставі заочного рішення від 14 січня 2014 року по справі № 320/12966/13-ц ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було видано виконавчий лист № 320/12966/13-ц, який був пред`явлений до виконання до відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, де було відкрите виконавче провадження. 16 жовтня 2014 року державним виконавцем ДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області виконавче провадження було закрите в зв`язку з відсутністю зареєстрованого місця проживання боржника за адресою в м. Мелітополі, та виконавчий лист було передано до відділу ДВС Верхньодніпровського РУЮ у Дніпропетровській області, що підтверджується копією виконавчого листа. 04 листопада 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Верхньодніпровського РУЮ було відкрите виконавче провадження № 45279785 на підставі виконавчого листа № 320/12966/13-ц та постановою державного виконавця від 29 березня 2019 року було звернене стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження. В процесі виконання судового рішення по виконавчому провадженню № 45279785 на підставі виконавчого листа № 320/12966/13-ц з позивача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було стягнуто суму боргу 37 819.57 грн.. а саме: - згідно платіжного доручення № 899 від 21.06. 2019 року - 2 229.0 грн.; - згідно платіжного доручення № 1966 від 13.12.2019 року - 13 502.61 грн.; - згідно платіжного доручення № 1447 від 07.05.2020 року - 1 815.17 грн.; - згідно платіжного доручення № 1448 від 07.05.2020 року - 7 044.76 грн.; - згідно платіжного доручення № 2559 від 10.06.2020 року - 1 685.55 грн.; - згідно платіжного доручення № 3081 від 07.07.2020 року - 2 265.69 грн.; - згідно платіжного доручення № 3883 від 07.08.2020 року -1 442.98 грн.; - згідно платіжного доручення № 4552 від 14.09.2020 року - 4 900.56 грн.; - згідно платіжного доручення № 5083 від 09.10.2020 року -1 668.90 грн.; - згідно платіжного доручення № 5891 від 06.11.2020 року -1264.24 грн.. що підтверджується копією повідомлення Верхньодніпровського РВДВС. Крім тогоз позивача був стягнений виконавчий збір в сумі 3 781.95 грн. та витрати виконавчого провадження в сумі 151.00 грн., що підтверджується копією повідомлення управління ВДФСС України в Дніпропетровській області. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 24 листопада 2020 року було задоволено заяву позивача, поновлено строк для подання заяви про перегляд судового рішення у справі № 320/12966/13-ц, заочне рішення скасоване та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 01 лютого 2021 року, що підтверджується копією ухвали . Ухвалою Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 01 лютого 2021 року позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було залишено без розгляду в зв`язку тим, що у провадженні іншого суду перебувала на розгляді справа з тим же предметом позову, між тими ж самими сторонами і з тих же самих підстав. Також рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року, яким відмовлено в задоволенні позовних ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 11.01.2008 року вже була встановлена неправомірність грошових вимог Відповідача-1 за кредитним договором до позивача, що підтверджується копією ухвали. Позивач просить стягнути з відповідачів безпідставно отримані грошові кошти за кредитним договором, судового збору та кошти виконавчого збору. Відповідно до ч.1.2.3 ст.1212 ЦК України - Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4)відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним. Аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 206/2212/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Наведене у своїй сукупності свідчить, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно. Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 03 червня 2016 року у справі №6-100цс15. Судом встановлено, що заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.01.2014 року, за яким позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був задоволений повністю, та стягнуто з позивача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість в розмірі 37 445 грн. 09 коп., та судовий збір в розмірі 374 грн. 45 коп., скасоване. В подальшому позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до позивача про стягнення заборгованості за договором б/н від 11.01.2008 року залишений без розгляду. Ухвала Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2021 року про залишення позову без розгляду набрала законної сили. Також судом встановлено, що позивачем в примусовому порядку виконане заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.01.2014 року в повному обсязі, що підтверджується наданими позивачем доказами. Таким чином судом встановлено, що на час розгляду справи, відпала правова підстава про стягнення з позивача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором б/н від 11.01.2008 року в розмірі 37 445 грн. 09 коп., та судового збору в розмірі 374 грн. 45 коп. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь позивача грошових коштів в сумі 37 445 грн. 09 коп., та судовий збір в розмірі 374 грн. 45 коп., як безпідставно отриманих підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) безпідставно отримані кошти виконавчого збору в сумі 3 781 грн. 95 коп., суд виходить з наступного. Згідно ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ч. 1, 4, 7 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Виходячи з того, що заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.01.2014 року скасоване і позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до позивача залишений без розгляду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині повернення позивачеві безпідставно отриманих коштів виконавчого збору в сумі 3 781 грн. 95 коп.. також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог, з відповідачів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 496 грн.., 20 коп., з кожного.

Outcome: approved