Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

В січні 2021 року\~ [PERSON] \~ звернувся\~ до суду з даним позовом,\~ мотивуючи тим, що заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 19.08.2021 року\~ визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №27902, вчинений\~ 08.09.2020\~ року, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з [PERSON] \~ на користь\~\~ ТОВ «ФК Аланд» заборгованості в сумі 18 865 грн.16 коп. Позивач зазначає, що згідно інформації відділу з питань відрахувань з пенсій ГУПФ у Київській області від 08.11.2021 року, слідує, що згідно постанови приватного виконавця Клітченко О.А. в ході виконавчого провадження №63192503 від 09.10.2020р.,\~ з його пенсії здійснювались відрахування на користь ТОВ ФК «Аланд». 18.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Київ Клітченко О.А. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №63192503 на підставі рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно листа приватного виконавця від 22.10.2021 року\~ в ході примусового виконання виконавчого напису №27902 від 08.09.2020 року на користь ТОВ «ФК «Аланд» було стягнуто суму 13 020,97 грн.,\~ яку позивач просить повернути, як безпідставно набуте майно, відповідно до ст. 1212 ЦК України. На звернення позивача з заявою про врегулювання питання в добровільному порядку відповідач не реагує. В зв`язку з фактичною відмовою ТОВ ФК «Аланд» повернути безпідставно набуті кошти за виконавчими написом, який було визнано таким, що не підлягає виконанню,\~\~ позивач просив\~ стягнути з ТОВ «ФК Аланд» на його користь суму стягненого за виконавчим написом в розмірі 13 020 грн.97 коп.\~ 27.01.2022 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження та\~ призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача, адвокат Єфремова І.\~ подала\~ суду заяву,\~ в якій просить справу розглядати без участі позивача, позов підтримує в повному обсязі. (а.с.39). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач «ФК "АЛАНД"\~\~ в судове засідання свого представника не направив,\~\~ про день та час судового засідання був\~\~ повідомлений належним чином,\~ також, був\~ викликаний\~ до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, жодних клопотань, відзиву чи заперечень до суду не подали та відповідно до положень ст.128,130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений\~ належно про розгляд справи. На підставі ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню\~ з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.08.2021 року заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду\~ визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №27902 вчинений 08.09.2020 року, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з [PERSON] \~ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в сумі 18 865 грн.16 коп. (а.с.8-14). Рішення набрало законної сили 21.09.2021. Згідно з частиною 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно листа № 32533\~ від 22.10.2021р. приватного\~ виконавця Клітченко О.А.\~ вбачається, що\~ 18.10.2021 приватним виконавцем було винесено\~ постанову про закінчення виконавчого провадження №63192503 з примусового виконання виконавчого напису №27902 від 08.09.2020 року. Відповідно до наданої відповіді приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А.\~ від 22.10.2021 року з позивача в межах виконавчого провадження № №63192503\~\~ на користь відповідача було стягнуто грошові кошти в розмірі 13 020,97 грн.,\~ з яких: 11 743,47 грн. - заборогованості за виконавчим документом; 400,00 грн. -\~ витрат виконавчого провадження;\~ 877,50 грн. - основної винагороди приватного виконавця. Крім того, на депозитному рахунку приватного виконавця знаходиться 5 492,96 грн. стягнутих грошових коштів, які не були розподілені у виконавчому провадженні. (а.с.16).\~ З відповіді\~\~ Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області\~ від 08.11.2021 року на адвокатський запит (а.с. 15), вбачається, що\~ за інформацією відділу з питань\~ відрахувань з пенсій управління з питань виплати пенсій Головного управління, згідно постанови приватного виконавця Клітченко О.А. ВП №63192503 від 09.10.2020, винесеної при примусовому виконанні виконавчого напису №27902 від 08.09.2020 року, проводились відрахування з пенсії\~ [PERSON] в сумі 21 151,68 грн. в розмірі 20% пенсійних виплат з 01.11.2020 по 30.06.2021.\~ Суми утримань становлять: листопад 2020 - 2312,38 грн.; грудень 2020 - 2316,94 грн.; січень-лютий 2021 - по 2496,48 грн.;\~ березень-червень 2021-по 2746,48 грн. Відрахування з пенсії було припинено з липня 2021 року.(а.с.15). З метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся\~ до\~ ТОВ «Фінансова компанія «Аланд»\~\~ з заявою про повернення грошових коштів, стягнених за виконавчим написом, який визнано таким, що не підлягає виконанню, яка залишилася поза увагою останнього. (а.с.17-19). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає про безпідставне набуття відповідачем грошових коштів у вказаному розмірі та необхідність їх повернення на підставі ст. 1212 ЦК України. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 386, 387 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:\~ 1) повернення виконаного за недійсним правочином;\~ 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають в зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Отже, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2)\~ шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4)\~ відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Згідно з ч.1\~ ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є, зокрема речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Наведена правова позиція суду по даній справі відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 10.10.2018 по справі №757/6937/17-ц, від 20.03.2019 по справі №634/727/16-ц, від 07.09.2019 по справі №752/5986/16-ц, а також правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 31.01.2020 по справі №161/17945/18, від 16.06.2020 по справі №910/22513/17. Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, і за яким (виконавчим написом) відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення у стягувача зобов`язання з повернення майна, що набуто ним в ході примусового виконання означеного виконавчого напису, тобто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого рішення суду правова підстава (виконавчий напис) вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 06.03.2019 по справі №910/1531/18, від 28.01.2020 по справі №910/16664/18, від 08.09.2021 по справі №201/6498/20, від 08.09.2021 по справі №206/2212/18, від 06.10.2021 у справі №623/363/20. Оскільки заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 19.08.2021 року у справі №357/5340/21 виконавчий напис, вчинений 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем за реєстровим №27902, про стягнення з [PERSON] \~ на користь\~ Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 18 865 грн.16 коп. визнано таким, що не підлягає виконанню, тому, отримані ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» кошти на підставі вказаного виконавчого напису в сумі 11 743,47 грн.\~ підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України. Також,\~ на підставі ст. 22 ЦК України, підлягаюь до стягнення з відповідача\~ кошти, які були стягнуті приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження №63192503 з примусового виконання виконавчого напису №27902 від 08.09.2020 року,\~ /в сумі 400,00 грн. - витрат виконавчого провадження;\~ 877,50 грн. - основної винагороди приватного виконавця/, оскільки саме в зв`язку з пред`явленням відповідачем даного виконавчого напису до виконання, особа понесла збитки. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:\~ втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). При цьому питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» за таким кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. За таких обставин, з урахуванням того, що зазначений вище виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач стягнув з позивача грошові кошти відсутня, суд вважає, що існують підстави\~ для задоволення позову. Відповідачем не спростовано таких висновків суду. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду наведеного, даючи оцінку наданим доказам в\~ їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved