Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

29 листопада 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд, розірвати укладений шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстровано 19.04.2018 року Гребінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Полтавської області, актовий запис №24. Крім того, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 908,00 грн. В позовній заяві позивач вказує, що від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбні стосунки між подружжям припинені. Спільне життя не склалося на ґрунті психологічного не сумісництва характерів, відсутності взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. З 2021 року сторони не проживають як подружжя. Позивач вказує, що сім`я розпалася та відновлена бути не може. На примирення позивач не згідна і бажає розірвати шлюб. Спору про поділ майна між сторонами немає, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. На підставі наведеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. 23 грудня 2021 року до суду надійшла відповідь виконавчого комітету Томашівської сільської ради, згідно якої встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін та призначено судове засідання на 11 годину 45 хвилин 20.01.2022 року (а.с.25,26). В судове засідання 20.01.2022 року позивач не з`явилася, вона належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, натомість через канцелярію суду подала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити у повному обсязі (а.с.11). Відповідач в судове засідання не з`явився, він належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву не надав, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи не подавав. 20.01.2022 року розгляд справи відкладено на 15.02.2022 року о 10 год. 00 хв. у зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання. 15.02.2022 року розгляд справи відкладено на 01.03.2022 року о 10 год. 30 хв. у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання. 01.03.2022 року розгляд справи відкладено на 13.04.2022 року о 10 год. 00 хв. у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. В судове засідання 13.04.2022 року позивач не з`явилася, вона належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, натомість через канцелярію суду подала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити у повному обсязі (а.с.30). В судові засідання 20.01.2022, 15.02.2022, 01.03.2022, 13.04.2022 відповідач не з`явився, він належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.24,28). До суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.1 ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ухвали суду від 13.04.2022 року суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 19.04.2018 року сторони зареєстрували шлюб у Гребінківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Полтавської області, актовий запис №24, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Гребінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 89 від 06.07.2018 року (а.с.6). Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сім`ї неможливе. Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із статтею 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. За приписами частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту частини 2 цієї статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Тому, з відповідача на користь позивача належить стягнути 908,00 грн. сплаченого нею судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved