Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 24 листопада 2021 року. Відповідно до Листа управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради № 26326-01-10 від 19.11.2021 року за адресою: [ADDRESS] станом на 19.11.2021 року зареєстровані 3 особи, серед яких малолітніх та неповнолітніх немає. Серед таких осіб попередні власники квартири [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , яка згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] має прізвище « [PERSON] ». Крім того, у вказаній квартирі зареєстрований громадянин [PERSON] [INFO] - колишній чоловік та батько продавців. Відповідно до довідок про зняття з реєстрації місця проживання від 03.12.2021 [PERSON] та [PERSON] зняті з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Однак станом на сьогодні, [PERSON] не здійснив зняття своєї реєстрації за вказаною адресою. Відповідач не бере участі у витратах на утримання квартири. Факт перебування відповідача на реєстраційному обліку за даною адресою погіршує її матеріальний стан, оскільки розрахунок платежів за комунальні послуги здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою осіб, а також факт реєстрації відповідача перешкоджає їй як власнику нерухомого майна у розпорядженні своєю власністю. Добровільно знятися з реєстрації місця проживання відповідач не бажає, а тому просить визнати його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. 03 лютого 2022 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. Позивач до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася. З письмової згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами житлового законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 24 листопада 2021 року. Відповідно до листа управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради № 26326-01-10 від 19.11.2021 року за адресою: [ADDRESS] станом на 19.11.2021 року зареєстровані 3 особи, серед яких малолітніх та неповнолітніх немає. Серед таких осіб попередні власники квартири [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , яка згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] має прізвище « [PERSON] ». Крім того, у вказаній квартирі зареєстрований громадянин [PERSON] [INFO] - колишній чоловік та батько продавців. Відповідно до довідок про зняття з реєстрації місця проживання від 03.12.2021 [PERSON] та [PERSON] зняті з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту опитування сусідів від 19 листопада 2021 року та від 04 грудня 2021 року відповідач [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] з листопада 2012 року по даний час, особисті речі останнього в квартирі відсутні. Таким чином, судом достовірно встановлено, відповідач тривалий час у вказаній квартирі не проживає, нею не користується, його особисті речі в квартирі відсутні, станом квартири чи оплатою комунальних послуг відповідач не цікавиться. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житлом, а його реєстрація позбавляє власника - позивача по справі, можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності нерухомим майном. Тому, суд вважає за необхідне, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Також підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн., що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved