Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

02 листопада 2021 року Національна академія внутрішніх справ (далі в тексті - НАВС) звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, із врахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних від суми заборгованості, посилаючись на наступні обставини. Наказом ректора НАВС від 10 серпня 2015 року № 102о/с [PERSON] було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання НАВС. 19 серпня 2015 року між НАВС, комплектуючим органом ГУ МВС України в Черкаській області та відповідачем укладено тристоронній договір № Сп 15-498 про підготовку фахівця у НАВС, відповідно до умов якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу в органах внутрішніх справ, а в разі відмови - відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі. За період навчання з 16 серпня 2015 року по 09 липня 2019 року відповідач перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Після закінчення навчання, відповідно до наказу НАВС від 09 липня 2019 року №749 відповідачу видано диплом за напрямком підготовки «Правознавство» та направлено до місця проходження служби. Таким чином, Національною академією внутрішніх справ умови Договору виконано у повному обсязі. Наказом ГУ НП України в Полтавській області від 03 вересня 2019 року №123о/с відповідача звільнено зі служби в поліції за власним бажанням до відпрацювання трирічного терміну після закінчення навчання. Тобто, в порушення умов договору відповідач з власної ініціативи звільнився зі служби в Національній поліції до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. На момент випуску та звільнення відповідача, вступив в силу Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затверджений Постановою КМУ від 12 квітня 2017 № 261 (далі - Порядок відшкодування). Позивач вказує, що загальна вартість витрат пов`язаних з утриманням відповідача в НАВС становить 92338 грн. 13 коп., з яких сума грошового забезпечення становить 18 511 грн. 23 коп., вартість витрат на харчування становить 29125 грн. 97 коп., вартість витрат на медичне забезпечення становить 320 грн. 83 коп., вартість речового майна, отриманого під час навчання, становить 8563 грн. 78 коп., вартість комунальних послуг та спожитих енергоносіїв, розрахована за період навчання без врахування періодів перебування у відпустках, становить 35816 грн. 32 коп. Пунктами 5 і 6 Порядку відшкодування передбачено, що після видання наказу про звільнення, особі надається 30-денний строк для відшкодування витрат у добровільному порядку. Особа має право на розстрочення платежу до одного року, з укладенням з вищим навчальним закладом, у якому вона навчалася, договору з зазначенням строків та розмірів платежів. Відповідача з сумою витрат ознайомлено та поінформовано про необхідність її відшкодування. Станом на сьогодні, до НАВС від відповідача не надходило ні грошових коштів для погашення заборгованості, ні звернень щодо добровільної сплати або розстрочення суми заборгованості. Перебіг строку прострочення відшкодування витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі почався з моменту спливу 30-денного терміну після звільнення зі служби. Таким чином, оскільки [PERSON] не виконав своїх зобов`язань за договором та звільнення відбулось з вини відповідача до спливу трирічного терміну, позивач просив стягнути з [PERSON] витрати, пов`язані з його утриманням в навчальному закладі, а також 3 % річних, інфляційну складову від суми заборгованості та витрати по оплаті судового збору. Враховуючи заборгованість відповідача та розрахунок 3 % річних від суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції за невиконання грошового зобов`язання за період з 04 вересня 2019 року до 12 жовтня 2021 року позивач просить стягнути з відповідача 111 436 грн. 72 коп., з яких: 92 338 грн. 13 коп. заборгованість пов`язана з утриманням у навчальному закладі; 13 262 грн. 31 коп. інфляційне збільшення боргу; та 5 836 грн. 28 коп. 3 % річних від несплаченої заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в направленій до суду заяві просив розглядати справу за його відсутності та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з`явився однак в направленій до суду заяві просив розглядати справу за його відсутності, при цьому скористався правом на подачу відзиву, який надійшов до суду 11 січня 2022 року, в якому представник відповідача зазначив, що позовні вимоги не визнає повністю та не погоджується позицією позивача, оскільки позовні вимоги заявлено без врахування істотних обставин, які мають ключове значення до спірних правовідносин в результаті чого підстави позову не ґрунтуються на вимогах матеріального права, з огляду на наступне. Так, представник відповідача адвокат Каракай О.В. вказує, що рішенням Виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 12 листопада 2009 року № 736 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» визначається статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування. Згідно абз. 3 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів. Відповідно до п. 13 Постанови Кабінету міністрів України від 05.04.1994 року № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування дітям, позбавленим батьківського піклування», особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом, взуттям і м`яким інвентарем за нормами, встановленими для вихованців шкільного віку шкіл-інтернатів. Таким чином, право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів. Державні соціальні стандарти, нормативи споживання, нормативи забезпечення є однаковими для всіх дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа, незалежно від форми їх влаштування та утримання, і затверджуються відповідно до законодавства. З вищенаведеного слідує, що [PERSON] , є особою зі статусом дитини позбавленої батьківського піклування, а отже на нього розповсюджуються соціальні гарантії, в тому числі право повного державного забезпечення. Відтак, представник відповідача зауважує, що при пред`явленні позову позивачем не враховано статус [PERSON] , як дитини, позбавленої батьківського піклування, який зберігається до виповнення 23 років. Вказаний статус наділяє особу певними соціальними гарантіям, зокрема, право на повне державне забезпечення в навчальних закладах, що звільняє [PERSON] від обов`язку нести витрати, пов`язані із його утриманням в період навчання у навчальному закладі. Враховуючи викладене, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] про стягнення заборгованості за навчання, 3% річних та інфляційної складової від суми заборгованості та стягнути з Національної академії внутрішніх справ на користь [PERSON] судові витрати на надання правової допомоги в розмірі 2 000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] про стягнення заборгованості за навчання, 3% річних та інфляційної складової від суми заборгованості обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою їх забезпечення. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. ( ст. 5 ЦПК України). Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з витягу з наказу ректора НАВС від 10 серпня 2015 №102о/с [PERSON] з 17 серпня 2015 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання НАВС для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за державним замовленням за напрямком підготовки «Правознавство» (фахівці для підрозділів слідства та кримінальної міліції). Обов`язок укладення договору про здобуття освіти у ВНЗ які здійснюють підготовку поліцейських передбачено наказом МВС від 01.03.2017 №173 Про затвердження Типової форми Контракту про здобуття освіти у ВНЗ із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, відповідно до якого, особа, яка укладає Контракт про здобуття освіти з ВНЗ які здійснюють підготовку поліцейських, зобов`язується у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати МВС України витрати, пов`язані з утриманням у ВНЗ, відповідно до п. 4 ст. 74 ЗУ «Про Національну поліцію». 19 серпня 2015 року між НАВС, комплектуючим органом ГУ МВС України в Черкаській області та [PERSON] укладено договір № Сп 15-498 про підготовку здобувача вищої освіти у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр за спеціальністю «Правознавство». Відповідно до п. 2.1.3. Договору № Сп 15-498 передбачено, що виконавець зобов`язаний забезпечити [PERSON] харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. Таким чином, відповідач під час навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Відповідно до п. 2.3.6. Договору № Сп 15-498 [PERSON] зобов`язався, у випадку звільнення з ОВС до відпрацювання трирічного терміну після випуску з НАВС, відшкодувати у повному обсязі витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі. Пунктом 3.1. Договору № Сп 15-498 передбачено, що підставою відшкодування витрат є звільнення з ОВС за власним бажанням протягом трьох років після закінчення навчання. Згідно п. 3.2. Договору № Сп 15-498, підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби в ОВС протягом трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п. 4.1. Договору № Сп 15-498, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат пов`язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п. 4.2. Договору, у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Також, обов`язок відшкодування витрат за навчання у разі дострокового звільнення було закріплено у Типовому договорі затвердженому Наказом МВС України від 14.05.2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України», чинному на момент вступу та навчання відповідача. У відповідності з витягом з наказу НАВС №749 від 09 липня 2019 року [PERSON] видано диплом бакалавра за напрямком підготовки «Правознавство» та відраховано з числа курсантів навчально-наукового інституту № 1 НАВС у зв`язку із завершенням навчання за освітньо-професійною програмою. В цей же день було складено довідку про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця в галузі права у НАВС, у якій розмір цих витрат було визначено у сумі 92338 грн. 13 коп. [PERSON] було ознайомлено з цією довідко, що підтверджується його підписом. Після закінчення навчання, відповідно до умов Договору [PERSON] направлено для подальшого проходження служби до комплектуючого підрозділу. Таким чином, Національною академією внутрішніх справ умови Договору виконано у повному обсязі. Згідно з витягом з наказу ГУНП в Полтавській області від 03 вересня 2019 №123о/с [PERSON] звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). На момент вступу [PERSON] до НАВС, обов`язок відшкодування витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у разі дострокового звільнення, було закріплено ст. 18 Закону України «Про міліцію». Так, відповідно до ч. 6 ст. 18 ЗУ «Про міліцію» (який діяв під час навчання відповідача), особи начальницького складу ОВС, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищою навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують МВС України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. На даний час, обов`язок відшкодування витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у разі дострокового звільнення передбачено ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» відповідно до якого, особи, які навчаються за державним замовленням у ВНЗ. які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 ч. 1 ст. 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 ч. 1 ст. 77 цього Закону, відшкодовують МВС України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному КМУ. На момент навчання [PERSON] діяв Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затверджений Постановою КМУ від 01.03.2007 №313. Відповідно до п. 2 зазначеного Порядку відшкодування, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. На момент випуску та звільнення відповідача, вступив в силу Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затверджений Постановою КМУ від 12.04.2017 № 261 (далі - Порядок відшкодування). Відповідно до п. 3 Порядку відшкодування, відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Розрахунок витрат на утримання осіб у ВНЗ здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році. Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її навчання. Як вбачається з наданих позивачем довідок, НАВС на утримання курсанта [PERSON] за період з 16 серпня 2015 року по 09 липня 2019 року понесло 92338 грн. 13 коп. витрат, з яких: грошове забезпечення становить - 18513 грн. 23 коп.; продовольче забезпечення - 29125 грн. 97 коп.; медичне забезпечення становить - 320 грн. 83 коп.; речове забезпечення - 8563 грн. 78 коп. та вартість житлово-комунальних послуг і спожитих енергоносіїв - 35816 грн. 32 коп. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, підписання Договору № Сп 15-498 між Національною академією внутрішніх справ, комплектуючим органом ГУ МВС України в Черкаській області та відповідачем [PERSON] свідчить про те, що [PERSON] всі умови даного Договору були цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими та прийнятними по відношенню до нього. Вказаний договір був прочитаний та підписаний сторонами, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. В порушення умов Договору відповідач [PERSON] з власної ініціативи звільнився зі служби в Національній поліції до спливу встановленого Договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Відповідно до Статуту, НАВС є державним вищим навчальним закладом із специфічними умовами навчання, що провадить інноваційну освітню діяльність, пов`язану з наданням вищої освіти на різних ступенях вищої освіти за певними спеціальностями, є бюджетною неприбутковою установою та перебуває у сфері управління Міністерства внутрішніх справ України. Відповідно до ч. 3 ст. 64 Закону України «Про вищу освіту» випускники закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання направляються для подальшого проходження служби відповідно до законодавства. Згідно ч. 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію» (в редакції на момент існування правовідносин) курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Частиною 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 (через хворобу або у зв`язку зі скороченням штатів) частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Так, відповідач навчався в НАВС з 17 серпня 2015 року по 09 липня 2019 року і вартість витрат, пов`язаних з утриманням його у навчальному закладі, становить 92338 грн. 13 коп., що підтверджується наявною в матеріалах справи Довідкою про вартість витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії внутрішніх справ від 09 липня 2019 року, а також Довідкою про розрахунок фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта [PERSON] в Національній академії внутрішніх справ. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про відшкодування зазначених витрат у добровільному порядку. Таким чином, виходячи з умов договорів та враховуючи наведені правові норми, [PERSON] , повинен нести цивільно-правову відповідальність у вигляді відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Національній академії внутрішніх справ України. Згідно наявних в матеріалах справи довідок про доходи та відрахування розраховано грошове утримання відповідача за період навчання з вересня 2015 року по липень 2019 року, де вартість витрат, яка підлягає відшкодуванню, становить 18511 грн. 23 коп.; згідно довідок витрат коштів на харчування розраховано витрати на продовольче забезпечення [PERSON] за період навчання з 16 серпня 2015 року по липень 2019 року, вартість витрат на харчування, яка підлягає відшкодуванню, становить 29125 грн. 97 коп.; у довідках про забезпечення медичними препаратами перемінного особового складу за 2015-2019 роки розраховано вартість медичних препаратів отриманих відповідачем під час навчання, яка підлягає відшкодуванню, становить 320 грн. 83; у довідках про забезпечення речовим майном за 2015-2019 роки розраховано вартість речового майна отриманого відповідачем під час навчання, яка підлягає стягненню та становить 8563 грн. 78 коп.; у довідках про фактичні витрати на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв розраховано вартість комунальних послуг за весь період навчання (без врахування періодів перебування у відпустках та днів звільнення від навчального процесу), вартість комунальних послуг та спожитих енергоносіїв за період навчання, яка підлягає відшкодуванню, становить 35816 грн. 32 коп. Загальна вартість витрат пов`язаних становить 92 338 грн. 13 коп. Згідно з п. 6 Порядку відшкодування, передбачено, що після видання наказу про звільнення особі надається строк тривалістю 30 діб для відшкодувати МВС витрати у добровільному порядку. Особа має право здійснити відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року. У такому випадку особа укладає з вищим навчальним закладом, у якому вона навчалася, договір у письмовій формі, де зазначаються строки та розміри платежів. Тобто, законодавством передбачений 30-денний термін з моменту звільнення зі служби особи для добровільного відшкодування витрат. Разом з тим, станом на момент звернення позивача до суду із вказаним позовом грошові кошти від відповідача до НАВС не надходили, як і будь-які звернення щодо добровільної сплати боргу або способів його сплати. Зазначене не спростовано, а навпаки підтверджено стороною відповідача в направленому на адресу суду відзиві на позов, з якого вбачається, що Наказом НАВС від 10 серпня 2015 року № 102 о/с [PERSON] зараховано в курсанти з 17 серпня 2015 року, 19 серпня 2015 року між сторонами та ГУ УМВС України в Черкаській області укладено договір про підготовку здобувача вищої освіти у вищому навчальному закладі. Вказаний договір є типовим, та затверджений у відповідності до Наказу МВС України від 01.03.2007 року, № 313. Відповідно п. 2.2. Наказу МВС України від 01.03.2007 року № 313, договори на підставі типового договору підлягали укладанню з кожною особою, яка навчається у закладі із державним замовлення. Отже будь-які зміни до цього договору не підлягали внесенню. Наказом ТУ НП в Полтавській області від 03 вересня 2019 року № 123 о/с Відповідача звільнено зі служби в поліції за власним бажанням до відпрацювання трирічного терміну після закінчення навчання. При цьому останній витрати, пов`язані з утриманням у НАВС не відшкодував та до позивача з цього питання не звертався. Суд не приймає до уваги доводи відповідача, про те, що при пред`явленні позову позивачем не враховано статус [PERSON] , як дитини, позбавленої батьківського піклування, який зберігається до виповнення 23 років, що звільняє останнього від обов`язку нести витрати, пов`язані із його утриманням в період навчання у навчальному закладі та наділяє його певними соціальними гарантіям, зокрема, правом на повне державне забезпечення в навчальних закладах, виходячи з наступного. Як вбачається з копії рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 736 від 12 листопада 2009 року [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. [PERSON] , маючи спеціальний статус дитини, позбавленої батьківського піклування, уклав тристоронній Договір № Сп 15-498 про навчання в Національній академії внутрішніх справ, відповідно до якого він навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу в органах внутрішніх справ, відтак підписання вказаного договору свідчить про те, що [PERSON] всі умови даного Договору були цілком зрозумілі, він вважав їх справедливими та прийнятними по відношенню до себе, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Вказаний договір був прочитаний та підписаний сторонами, відтак має виконуватись належним чином. Окрім того, [PERSON] , який мав статус особи з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, з моменту вступу до навчального закладу з 10 серпня 2015 року навчався за рахунок коштів державного бюджету, знаходився на повному державному утриманні, отримував соціальну стипендію та усі встановлені законодавством виплати. Тому жодного порушення його конституційних прав та права на повне державне забезпечення в навчальних закладах, як особи, яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування при продовженні навчання до 23 років, відповідно до Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», як вказано у відзиві на позовну заяву, суд не вбачає, оскільки гарантоване державою соціальне забезпечення відповідач отримував в порядку та відповідно до закону. Вказане також підтверджується повідомленням НАВС № 502 від 02 лютого 2022 року наданим на адвокатський запит, з якого вбачається, що в період навчання з серпня 2015 по липень 2019 згідно з вимогами законодавства, під час здобуття освіти курсант [PERSON] забезпечувався як поліцейський за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України за рахунок коштів державного бюджету проживанням (в гуртожитку казарменого типу), харчуванням, речовим майном (одностроєм поліцейського), медичним та підвищеним грошовим забезпеченням відповідно до наказу НАВС від 07.09,2015 №1256 «Про підвищення грошового забезпечення дітям-сиротам і дітям, позбавлених батьківського піклування». Тому, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суму витрат, пов`язаних з утриманням останнього у НАВС у розмірі 92 338 грн. 13 коп. є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки наявність у відповідача спеціального статусу дитини, позбавленої батьківського піклування не звільняє останнього від обов`язку належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за договором. Стосовно позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача інфляційного збільшення боргу у сумі 13262 грн. 31 коп. та 3% річних у сумі 5836 грн. 28 коп., суд приходить до наступного. Статтею 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 розміщена в розд. I «Загальні положення про зобов`язання» кн. 5 ЦК, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов`язання є грошовими. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12). До позовної заяви позивачем додано розрахунок заборгованості встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних, з яким суд погоджується. Тому, вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційного збільшення боргу у сумі 13262 грн. 31 коп. та 3% річних у сумі 5836 грн. 28 коп. є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, суд, дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: approved