Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

До Суворовського\~районного суду\~м.\~Одеси надійшов\~уточнений позов [PERSON] , [PERSON] до ТОВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, пов`язаної зі смертю потерпілої особи, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтували тим, що 24.09.2020р. близько 23:30 год. по пр-ту Добровольського в м. Одесі відбулася ДТП за участю ТЗ «Фолксваген», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження від яких померла. На момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай». Дані обставини стали підставою звернення до суду. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява в якій позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи провести за їх відсутності. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є доказаним та обґрунтованим, тому підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що 24.09.2020р. близько 23:30 год. по пр-ту Добровольського в м. Одесі відбулася ДТП за участю ТЗ «Фолксваген», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження від яких померла. Даний факт підтверджується: Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження № 1202016000000 від 25.092020р. (а.с.12), Свідоцтвом про смерть [PERSON] серія [NUMBER] , виданим Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.16). Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Враховуючи норми вищезазначеної статті Цивільного кодексу України, є підстави стверджувати, що ДТП відбулася внаслідок діяльності пов`язаної з використанням транспортного засобу, який являється джерелом підвищеної небезпеки, що дає беззастережні підстави вважати, що і спричинена Позивачу шкода завдана саме джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Зважаючи на це, у відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України у водія [PERSON] , не залежно від наявності чи відсутності в його діях вини, у нього наступила цивільно-правова відповідальність за спричинену шкоду та виник обов`язок по відшкодуванню спричиненої Позивачу шкоди. У відповідності до роз`яснень п. 2 Пленуму Верховного Суду України, від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові № 4 від 01.03.2013 року роз`яснив, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювана за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Як зазначається в Ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.05.2016 року по справі № 607/18544/14-ц шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завдано смертю фізичної особи. На момент\~настання ДТП,\~цивільно-правова\~відповідальність водія\~ [PERSON] \~була застрахована\~у Відповідачавідповідно до полісу №200383965, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди 24.09.2020 року. Представником позивачів до ТДВ «СК\~«Ю.Ес.Ай»\~була надана Заява про виплату страхового відшкодування витрат на поховання з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування. Заяви на виплату окрім обґрунтування вимог до страховика містили і відомості про визначення їх розміру. Відносини відповідача та особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність за спричинену шкоду третім особам регулюються спеціальним законом, а саме Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі по тексту - ЗУ Про ОСЦПВВНТЗ). Також даним законом врегульовані відносини між позивачем, як потерпілою особою в розумінні даного закону (п. 1.3 ч. 1 ст. 1 ЗУ Про ОСЦПВВНТЗ) та відповідачем, як страховиком в розумінні даного закону (п. 1.2 ч. 1 ст. 1 ЗУ Про ОСЦПВВНТЗ). Відповідно до ст. 6 ЗУ Про ОСЦПВВНТЗ, страховим випадком є дорожньо- транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Враховуючи положення ст. 6 ЗУ Про ОСЦПВВНТЗ, подія, що мала місце 24.09.2020 року близько 23:30 год. по по пр-ту Добровольського в м. Одесі відбулася ДТП за участю ТЗ «Фолксваген», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та пішохода [PERSON] , в результаті якої пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження від яких померла є страховим випадком, що стався за участю забезпеченого транспортного засобу ТЗ «Фолксваген», д/н [NUMBER] , внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] за шкоду, заподіяну життю [PERSON] . Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 ЗУ Про ОСЦПВВНТЗ, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Позивачем було подане відповідачу повідомлення про ДТП та Заяву на виплату страхового відшкодування витрат на поховання з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування. Заява на виплату окрім обгрунтування вимог до страховика містили і відомості про визначення їх розміру. Таким чином до відповідача, як до відповідальної особи за відшкодування спричиненої шкоди його страхувальником, були пред`явлені вимоги сплатити страхове відшкодування витрат на поховання в загальному розмірі 20 197,71 грн. Листом від 23.12.2020 р. відповідач, посилаючись на положення ч. 4 п. 36.2 ст. 36 ЗУ Про ОСЦПВВНТЗ повідомив про припинення перебігу строку прийняття вмотивованого рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у кримінальній справі законної сили. Приписами ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року (надалі-Закон № 1961-IV) встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Пунктом 1.3 статті 1 Закону України № 1961-IV потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Згідно до вимог ст.ст. 3, 4, 5 закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 6 Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч.35.1 ст. 35 Закону України №1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно до п.21.1 ст.21 Закону № 1961-IV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Згідно до п.п. 22.1 та 22 ст. 22 закону встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є в тому шкода, пов`язана із смертю потерпілого (п. 23.1 ст. 23 Закону). Відповідно до абзацу 3 ч. 36.2 ст. 36 ЗУ Про ОСЦПВВНТЗ, якщо дорожньо- транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань з кваліфікацією за ст. 286 Кримінального кодексу України, і станом на дату звернення з даним позовом до суду триває одна зі стадій кримінального провадження підготовче судове засідання з розгляду обвинувального акту. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. В силу ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір. Відповідно до вимог ч.3.ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи положення ЦПК, висновків суду щодо позовних вимог, враховуючи складність справи, суд прийшов до висновку, що вимога в частині стягнення понесених витрат позивачем за надання правничої допомоги адвокатом підлягає до задоволення та стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу На підставі викладеного та

Outcome: approved