Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-08 00:00:00

01 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою адвоката Репецького Віталія Васильовича, який діє в інтересах [PERSON] до до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», з участю третьої особи приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Стислий виклад позицій сторін. Обґрунтування позивача. 27 січня 2021 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 466/483/21 задоволено заяву позивача про забезпечення позову щодо зупинення виконавчого провадження № 64166363 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором., а також витрат виконавчого провадження. Зокрема, 21.01.2021 від приватного виконавця Пиця А. А. позивачем отримано постанову про відкриття виконавчого провадження № 64166363 щодо стягнення з позивача [PERSON] заборгованості в сумі 50993,03 грн., постанову у цьому ж виконавчому провадженні про стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 191,38 грн. та постанову про стягнення основної винагороди у розмірі 5099,30 грн. Вказані виконавчі документи видані на підставі заяви ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» від 11.12.2020, вих. № 20056385 та виконавчого напису нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі за № 59987, виданого 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», ЄДРПОУ 42642578, місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 14, оф. 301, заборгованості за кредитним договором № R53113275048B від 13.06.2012 в розмірі 50493,03. Позивач вважає незаконними дії приватного нотаріуса Горая О. С., тому змушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач зазначає, що ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 (далі - Глава) Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п. 1.1. даної Глави Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. Глави Порядку перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус, вправі витребувати їх у стягувана (підпункт 2.2 пункту 2 Глави Порядку). Відповідно до п. 3.2 Глави Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з п. 1 вищевказаної постанови для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст. 89 Закону України «Про нотаріат», у виконавчому написі повинні, зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувана; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відтак, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Разом з тим, з оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що позивач нібито є боржником за кредитним договором R53113275048В від 13 червня 2012 року, укладеним з Акціонерним товариством «ВТБ БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків, якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 21 травня 2015 року № 210515нв є товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КРЕДИТ-КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 15 квітня 2016 року № 15/04/2016-01 є товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ПРІМОКОЛЕКТ-КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 11 серпня 2020 року № 11/08/2020-КА є товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД». Позивач вказав, що інформація, що міститься у вказаному виконавчому написі, борг, який у нього виник на підставі договору, укладеного з Акціонерним товариством «ВТБ БАНК» тричі переуступлено, однак про вказані переуступки він жодним чином не повідомлений. Зазначив, що дійсно він укладав з AT «ВТБ БАНК» договір кредиту, однак оскільки це було дуже давно - понад 8 років тому, в нього даний договір не зберігся, як і не збереглися квитанції про оплату. На даний час він не пам`ятає чи дійсно це було 13 червня 2012 року. Він здійснював платежі за даним договором і претензій саме від AT «ВТБ БАНК» до нього не було. Однак його не було повідомлено про здійснення переуступки боргу, виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства та крім того, сплив строк позовної давності щодо виконання зобов`язання за кредитним договором, укладеним понад 8 років тому. Однією з обов`язкових умов вчинення виконавчого напису є документи, шо підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Позивач впевнений, що такі документи у відповідача відсутні та, як наслідок не могли бути надані нотаріусу для вчинення ним виконавчого напису, унаслідок чого нотаріусом вчинено оскаржуваний виконавчий напис без документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, чим порушено п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відтак, ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» не дотримано вищевказаний Порядок, що призвело до вчинення незаконного виконавчого напису нотаріуса. Крім того, зазначає, що у м. Львові він був зареєстрований з 26 лютого 2007 року по 8 січня 2020 року за наступними адресами: [ADDRESS] (з 26 лютого 2007 року по 25 червня 2018 року) та [ADDRESS] (з 25 червня 2018 року по 8 січня 2020 року), що підтверджується відповідними відмітками у його паспорті, оригінал якого він готовий пред`явити суду. З 8 січня 2020 року по теперішній час він зареєстрований у [ADDRESS] . Поряд з цим, вищевказані адреси є лише його місцем реєстрації, а фактичним його місцем проживання з травня 2007 року по червень 2018 року була квартира [ADDRESS] , а з червня 2018 року по теперішній час - квартира [ADDRESS] . В укладеному з AT «ВТБ БАНК» кредитному договорі він зазначив адресу свого місця проживання на момент укладення договору, а саме: [ADDRESS] . У той же час, він ніколи не проживав за адресою: [ADDRESS] , яка зазначена як його місце реєстрації в оскаржуваному виконавчому написі. Також він ніколи не проживав за адресою: [ADDRESS] , яка зазначена у цьому ж виконавчому написі як його фактичне місце проживання. Таким чином, у виконавчому написі міститься недостовірна інформація щодо місця реєстрації позивача та місця його фактичного проживання. Водночас зазначає, що відповідач при зверненні до приватного нотаріуса про вчинення виконавчого напису пропустив строк позовної давності щодо стягнення з нього коштів на підставі кредитного договору від 13 червня 2012 року. Зазначення в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса про те, що у відповідача право вимоги до позивача настало з 11 серпня 2020 року, тобто що нібито відповідач не пропустив строк позовної давності не може заслуговувати уваги, тому що, укладаючи договір про відступлення права вимоги щодо заборгованості на підставі договору від 12 червня 2012 року, відповідач зобов`язаний був передбачити ризики неможливості стягнення з позивача коштів через сплив строку позовної давності. Відтак, відповідач, як правонаступник, який звернувся до приватного нотаріуса з вимогами про стягнення з позивача заборгованості пропустив строк позовної давності. Водночас він не вчиняв жодних дій, які б свідчили про переривання строку позовної давності, у тому числі у зв`язку з тим, що не отримував жодних документів, що стосується, укладеного з AT «ВТБ БАНК» кредитного договору. При чому зазначені документи, якщо навіть надсилались позивачу, то він їх не отримував не з власної вини, а можливо через направлення їх на неіснуючі адреси чи адреси, за якими він не проживає або не направлення їх взагалі за жодною адресою. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса вчинено в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відтак вважає, що оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтування заперечень відповідача. Відзив на позовну заяву представником відповідача Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», у встановлений судом строк до суду подано не було. Заяв чи клопотань на адресу суду подано не було. Третьою особою - приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. пояснень щодо позову подано не було. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 02 лютого 2021 року вказану позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Постановою Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2021 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 02 лютого 2021 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2022 року задоволено клопотання позивача [PERSON] . Залучено до участі у справі як третю особу на стороні відповідача приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. В. Бердичівська, 35. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04 травня 2022 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, 04.05.2022 на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить наступного висновку. Даний позов виник із приводу вчинення виконавчого напису нотаріусом по договірних зобов`язаннях, визначених кредитним договором. Судом встановлено, що 05.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 59987 За даним виконавчим написом стягнуто з позивача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проживає за адресою: [ADDRESS] , який є боржником за Кредитним договором R53113275048B від 13.06.2012, укладеним з АТ «ВТБ Банк», ЄДРПОУ 14359319, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 210515нв від 21.05.2015 є ТзОВ «Фіенансовіа компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ 35234236, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 15/04/2016-01 від 15.04.2016 є ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», ЄДРПОУ 36676934, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-КА від 11.08.2020 є ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд», ЄДРПОУ 42642578, місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 14, оф. 301, заборгованість за Кредитним договором R53113275048B від 13.06.2012. Строк платежу за Кредитним договором R53113275048B від 13.06.2012 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 по 14.08.2020. Сума заборгованості 50493,03 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 40840,52 грн.; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 9652,51 грн.; 500,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 50993,03 грн. (а. с. 14). Згідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Виконавчий напис відповідає вимогам, що пред`являються законом до нього, зокрема ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням процедури його вчинення. Зокрема, як на підставу вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, нотаріус посилався на п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. (далі - Постанова № 1172 ). Відповідні зміни до Постанови № 1172 та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Однак, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в тому числі за кредитними договорами. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України № 1172 в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Відтак вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував того, що законодавство України не допускає такого способу позасудового врегулювання спорів. Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 (далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як встановлено судом, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем. Відповідно до оспорюваного виконавчого напису, такий вчинено на підставі Кредитного договору R53113275048B від 13 червня 2012 року Із заявою про вчинення виконавчого напису відповідач звернувся лише у 2020 році, тобто після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги. Відтак, виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С., вчинений 05.10.2020, що свідчить недотримання приватним нотаріусом вимог законодавства щодо строків вчинення виконавчого напису. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним. Так, суд погоджується з доводами позивача, що сума заборгованості, встановлена виконавчим написом, не є безспірною. Відповідач за період з 11.08.2020 по 14.08.2020 нарахував заборгованість, яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 40840,52 грн.; простроченої заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом - 9652,51 грн.; 500,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 50993,03 грн. Відповідно до правового висновку, який міститься у постанові ВП ВС від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, судом встановлено, що відповідач не повідомляв позивача про те, що останній має намір звернутись із заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора. Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014 про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні. А саме в п. 10 вказаного узагальнення зазначено, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, позивача не було письмово повідомлено про перехід до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» прав кредитора за кредитним договором. Так, законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини 2 статті 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства. Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved