Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 28.08.2018 року між ТОВ « Прості займи» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг № 180828-153417 на суму 2 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40 грн. за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Товариство виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів, шляхом перерахування коштів на банківську карту позивальника. 12.09.2018 року термін платежу за договором настав, однак відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме не повернув отримані на підставі укладеного договору кошти та не сплатив проценти. Станом на 26.07.2021 року заборгованість за кредитним договором склала 46 853,05 грн. Просили суд стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за договором надання фінансових послуг в загальному розмірі 46 853,05 грн., з яких сума кредиту 2 400 грн., проценти за користування кредитом 42 022 грн., індекс інфляції за весь період прострочення 844,39 грн. та 3% річних від простроченої суми 1 986,66 грн.; судові витрати у розмірі 2 270 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2021 року відкрито провадження по справі та справу до розгляду призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У встановлений судом строк сторони не надіслали заперечень щодо такого розгляду справи. Ухвала про відкриття та позовна заява з додатками направлялась відповідачу за місцем його реєстрації. Відзиву, пояснень, будь-яких клопотань чи заяві від відповідача до суду не надходило на час прийняття рішення. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 серпня 2018 року між ТОВ «Прості займи» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансових послуг № 180828-153417. Відповідно до умов договору [PERSON] отримав кредит на особисті потреби в розмірі 2 000 грн., строком на 16 днів до 12 квітня 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 640 грн. (2 % за кожен день користування кредитом, 730 % річних). Відповідно до умов договору при виникненні заборгованості [PERSON] зобов`язався сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3 % за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15 й день - 5,02 %, на 30 й день - 7,67 %. У інформаційній довідці процедури оформлення заявки на видачу займу містяться дані [PERSON] , його прізвище, ім`я та по батькові, серія та номер паспорта, дата та орган його видачі, ідентифікаційний податковий номер, адреса реєстрації та місця проживання, дата народження, номер телефону, відомості про місце роботи, щомісячний дохід та сімейний стан. Також у ній зазначено номер карткового рахунку, на який позичальнику перераховуватимуться кредитні кошти, перші дві цифри якого - 53, останні чотири цифри - 6535. Відповідно до п.п.4-6 заяви-анкети [PERSON] підтвердив, що доступ до заповнення від його імені заяв-анкет на офіційному сайті відповідача (pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua) належить лише йому, ні які інші особи не мають можливості скористатись від його імені можливістю отримання інтернет-кредиту у Товаристві; всі заяви-анкети, що надходять від його імені на сайт pzaim.zp.ua., є дійсними та надані ним особисто: всі заявки на видачу кредитних коштів на його картковий рахунок надані з його особистого мобільного телефону є дійсними та надані ним особисто. Згідно наданого позивачем ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» алгоритму укладення договору за допомогою мережі «Інтернет», після подачі відповідної заяви позичальником [PERSON] отримано унікальний код на підтвердження оформлення позики через SМS на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який було введено відповідачем на цьому сайті, підтвердивши подачу заяви-анкети. ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» прийнято позитивне рішення про надання кредиту та 28.08.2018 о 15:38:36 року через платіжну систему за допомогою ТОВ «ВЕР ФОР ПЕЙ» здійснено переказ кредитних коштів в сумі 2 000 грн. на платіжну картку, вказану позичальником у заяві. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідност.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимогст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписамист.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій форміч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № 180828-153417 від 28 серпня 2018 року позичальник [PERSON] отримав кошти у розмірі 2 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 16 днів, із сплатою відсотків у розмірі 640 грн. Крім того, при виникненні заборгованості позичальник також зобов`язався сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 %. Відповідно до розрахунку ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» заборгованості за кредитним договором № 180828-153417 від 28 серпня 2018 року станом на 26.07.2021 року складає 46 853,05 коп., у тому числі: 2 000 грн., заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 42 022 грн. заборгованість за відсотками; 844,39 грн. інфляційні збитки; 1 986,66 грн. 3% річних від простроченої суми. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 2 000 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 28 серпня 2018 року по 12 вересня 2018 року в сумі 640 грн. 00 коп. Таким чином, вимога позивача ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 2 000 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 28 серпня 2018 року по 12 вересня 2018 року в сумі 640 грн. є доведеною та підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога позивача ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за відсотками за період з 13 вересня 2018 року по 26 липня 2021 року в сумі 41 382 грн. задоволенню не підлягає, з огляду на таке. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами кредитного договору №180331-172033 року ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі 12 вересня 2018 року. Таким чином, позикодавець ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 12 вересня 2018 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою в сумі 41 382 грн. включає період з 13 вересня 2018 року по 26 липня 2021 року, який виходить за межі строку кредитування. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» вимога в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 13 вересня 2018 року по 26 липня 2021 року є безпідставною та задоволенню не підлягає. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] , в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, 844,39 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення та 1 986,66 грн. - 3 % річних від простроченої суми, суд враховує наступне. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, що за період з 28.08.2018 року по 26.07.2021 року, індекс інфляції за весь період прострочення становить - 844,39 грн. та 3 % річних від простроченої суми становить - 1 986,66 грн. Проте суд не повністю погоджується з правильністю нарахування зазначених сум, оскільки в ці суми ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» було враховано 41 382 грн. відсотків за користування кредитом, нарахованих за період з 13.09.2018 року по 26.07.2021 року. Враховуючи заборгованість за тілом кредиту в сумі 2 000 грн. 00 коп. та процентів за користування кредитом, в межах строку кредитування за період з 28.08.2018 року по 12 вересня 2018 року, в сумі 640 грн., які є доведеними та підлягає задоволенню, суд вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути індекс інфляції за весь період прострочення з 28.08.2018 року по 26.07.2021 року у розмірі 463,95 грн. та 3 % річних у розмірі 1 063 грн. За таких обставин, суд приходить висновку про те, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» за договором надання фінансових послуг № 180828-153417 від 28 серпня 2018 року у розмірі 4 166,95 грн., яка складається з: 2 000 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 640 грн. - заборгованість за відсотками; 463, 95 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення; 1 063 грн. - 3% річних від простроченої суми. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial