Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , її законний представник [PERSON] , звернулися до суду із позовною заявою до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування заявлених вимог заявниця та її законний представник зазначили наступне. [PERSON] є двоюрідною правнучкою [PERSON] (дата народження: [INFO] ; дата смерті: [INFO] ) а [PERSON] , відповідно, є двоюрідною прабабою [PERSON] . Ця обставина встановлена Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.02.2021 року у справі № 201/3357/20. [PERSON] померла [INFO] . Заповіт щодо майна [PERSON] відсутній, тому відповідно до вимог ЦК України, здійснюється спадкування за законом. 23.11.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу заведено та зареєстровано спадкову справу (номер у Спадковому реєстрі 66800937; номер у нотаріуса 37/2020) після смерті [PERSON] . Спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] наразі відсутні та/або не прийняли спадщину: -батько [PERSON] - [PERSON] - помер раніше [PERSON] [INFO] ; -мати [PERSON] - [PERSON] - померла раніше [PERSON] [INFO] ; -чоловік [PERSON] - [PERSON] ( [INFO] ) - не прийняв спадщину та помер в липня 2008 року ; -син [PERSON] - [PERSON] ( [INFO] ) не прийняв спадщину та помер [INFO] . Дітей не мав. Спадкоємці другої черги відсутні та / або не прийняли спадщину: -рідний брат [PERSON] - [PERSON] - помер раніше [PERSON] [INFO] ; -племінник [PERSON] - [PERSON] (син [PERSON] ) - не прийняв спадщину. Тому, не відбулося і спадкування за правом представлення за другою чергою спадкування (ч. 3 ст. 1266 ЦК України). Спадкоємці третьої черги після смерті [PERSON] відсутні, оскільки [PERSON] не мала рідних дядька або тітки. Серед спадкоємців четвертої черги права на спадкування за законом був син [PERSON] - [PERSON] ( [INFO] ) - який не прийняв спадщину та помер [INFO] . Щодо спадкоємців п`ятої черги права на спадкування за законом: -утриманців в розумінні ч. 2 ст. 1265 ЦК України [PERSON] не мала; -[PERSON] як двоюрідна внучка [PERSON] , є її родичкою третього ступеня споріднення. Однак [PERSON] не прийняла спадщину. -Позивач [PERSON] як двоюрідна правнучка [PERSON] , є її родичкою четвертого ступеня споріднення, і наразі є єдиним із спадкоємців [PERSON] , які зберігають право на спадкування. На час відкриття спадщини [PERSON] проживала в Державі Ізраїль, де і померла. При цьому жоден зі спадкоємців із нею не проживав. На час відкриття спадщини Позивач [PERSON] була малолітньою особою, а отже вона вважається такою, що прийняла спадщину. Інші потенційні спадкоємці або будь-які інші особи не приймали спадщину, тому спадщина належить [PERSON] з часу відкриття спадщини відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України. 03.12.2020 року [PERSON] , діючи як законний представник [PERSON] , звернулася до [PERSON] , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, щодо отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Однак [PERSON] , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із неможливістю підтвердження родинних відносин між малолітньою дитиною, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] . Після цього [PERSON] , діючи як законний представник [PERSON] , звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, за результатами розгляду якої ухвалено Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.02.2021 року у справі №201/3357/20, яким зокрема встановлено, що [PERSON] є двоюрідною правнучкою [PERSON] . 17.05.2021 року [PERSON] , діючи як законний представник [PERSON] , звернулася до [PERSON] , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, щодо отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок (домоволодіння) [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] . Однак [PERSON] , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що «як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 17.05.2021 року № 256605234 житловий будинок (домоволодіння) [ADDRESS] належить іншій особі, а саме: [PERSON] ». За життя [PERSON] на праві приватної власності належали 27/100 частин домоволодіння (житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами), що знаходиться в [ADDRESS] . 27/100 Домоволодіння складають квартиру [ADDRESS] . 27/100 Домоволодіння належали [PERSON] на праві приватної власності на момент її смерті, а отже в силу ст. 1218 ЦК України право власності на 27/100 Домоволодіння входить до складу спадщини після смерті [PERSON] . Таким чином, право власності на 27/100 Домоволодіння належить [PERSON] як єдиному спадкоємцю [PERSON] , в порядку спадкування за законом з часу відкриття спадщини ( [INFO] ). Як зазначає позивач, через низку протиправних дій, 27/100 Домоволодіння виявилося формально розділеним на частини, включені до складу двох об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 129682012101 - домоволодіння за адресою [ADDRESS] ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 129730612101 - домоволодіння за адресою [ADDRESS] ), наразі зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Третя особа [PERSON] виготовила достеменно невідому кількість примірників Договору купівлі-продажу від 16.07.2007 року у простій письмовій формі, відповідно до якого нібито [PERSON] в особі свого представника за довіреністю [PERSON] (сина [PERSON] ), діючи як продавець, продала, а Третя особа [PERSON] , діючи як покупець, купила 27/100 Домоволодіння. Водночас, за твердженням самого нині покійного [PERSON] , він Договір купівлі-продажу від 16.07.2007 року не підписував, і більше того - перебував в той час (з 11.07.2007 року по 30.07.2007 року) у відрядженні за кордоном. Зазначені доводи ним були висловлені, зокрема, у апеляційній скарзі у справі № 2-3784/07, що відображено у Рішенні Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.09.2013 року у справі № 2-3784/07. Позивач також зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2007 року у справі № 2-3784/07 позовні вимоги було задоволено. Однак це рішення суду першої інстанції було скасовано Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.09.2013 року у справі № 2-3784/07 (провадження № 22-ц/774/9924/13). Суд апеляційної інстанції відмовив [PERSON] у задоволенні позовних вимог про визнання угоди дійсною та визнання права власності. Таким чином, Договір купівлі-продажу від 16.07.2007 року є нікчемним в силу ч. 1 ст. 202 та ч. 1 ст. 236 ЦК України (в редакції на момент укладення Договору купівлі-продажу від 16.07.2007 року) з моменту його вчинення. Крім того, Апеляційний суд Дніпропетровської області у Рішенні від 24.09.2013 року у справі № 2-3784/07 (провадження № 22-ц/774/9924/13) (також встановив, що Договір купівлі-продажу від 16.07.2007 року є не лише нікчемним, але і неукладеним, а отже щодо нього взагалі в принципі не можна порушувати питання визнання дійсним. Однак у період між рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 2-3784/07 [PERSON] на підставі Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2007 року у справі № 2-3784/07 протиправно, без належних підстав зареєструвала за собою право власності на 27/100 Домоволодіння. Після цього [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] (у власності якої знаходилася решта (крім 27/100) Домоволодіння) про поділ спільного майна в натурі (справа № 2-4408/08). Сторони у справі № 2-4408/08 [PERSON] та [PERSON] уклали мирову угоду. Мирова угода була визнана Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2008 року про визнання мирової угоди у справі № 2-4408/08. Крім того, Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2010 року про роз`яснення ухвали у справі № 2-4408/08 було роз`яснено вказану ухвалу від 19 грудня 2008 року про визнання мирової угоди. Однак до скасування вказаних ухвал суду першої інстанції [PERSON] та [PERSON] встигли протиправно, без належних підстав зареєструвати за собою права власності на об`єкти нерухомого майна, реєстраційні номери 129730612101 та 129682012101 відповідно. Після цього [PERSON] відчужила об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 129730612101, - домоволодіння за адресою [ADDRESS] - Відповідачу [PERSON] за Договором купівлі-продажу від 09.10.2013 року, посвідченим Батовою Л.Г., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за № 4308). А [PERSON] відчужила об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 129682012101, - домоволодіння за адресою [ADDRESS] - Відповідачу [PERSON] за Договором купівлі-продажу від 09.10.2013 року, посвідченим Батовою Л.Г., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за № 4310). В той же день 09.10.2013 року було зареєстровано право приватної власності за Відповідачем [PERSON] на: 1) об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 129730612101, - домоволодіння за адресою [ADDRESS] ; 2) об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 129682012101, - домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Таким чином, Відповідач [PERSON] неправомірно, без належних підстав набула, зареєструвала та продовжує бути суб`єктом прав приватної власності на об`єкти нерухомого майна, реєстраційні номери 129730612101 та 129682012101, до складу яких протиправно та без належних підстав включені елементи 27/100 Домоволодіння, які належать на праві приватної власності Позивачу [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] з 22.07.2007 року. У зв`язку із зазначеним у позовній заяві, позивач просить: 1)Визнати за [PERSON] , [INFO] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ( [INFO] , померла [INFO] ) на 27/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та в цілому складається із: А-2 - житловий будинок, житловою площею 263,2 кв.м., загальною площею 473,9 кв.м.; літ. Б - гараж; літ. В - гараж; літ. Г - гараж; літ. Д - гараж: літ. И - гараж; № 1-5, І, II - споруди, замощення; 2)від [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] 27/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та в цілому складається із: А-2 - житловий будинок, житловою площею 263,2 кв.м., загальною площею 473,9 кв.м.; літ. Б - гараж; літ. В - гараж; літ. Г - гараж; літ. Д - гараж: літ. И - гараж; № 1-5, І, II - споруди, замощення; 3)судові витрати покласти на Відповідача [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) та стягнути їх на користь [PERSON] , [INFO] . Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник відповідача - адвокат Бардаченко В.В., у підготовчому судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що під час проживання у Державі Ізраїль [PERSON] склала заповіт, тому після її смерті спадкування має відбуватися за заповітом. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що заявниця - [PERSON] , народилася [INFO] , має повних 15 років, а тому є неповнолітньою особою. Матір`ю заявниці є [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , що підтверджуються: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.05.2007 року; паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 25.02.1998 року на ім`я [PERSON] ; довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера від 05.07.1999 року № [NUMBER] на ім`я [PERSON] ; копією паспорта громадянина України у формі ID-картки № [NUMBER] (запис №20070427-01146), виданого органом 1212 04.06.2021 року на ім`я [PERSON] ; копією довідки про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (а.с. 24-28). Згідно до ч.1 ст.47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Згідно з ч.2 ст.47 ЦПК України, неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Відповідно до частини 2 ст. 59 ЦПК України, права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена. Відповідно до ч. 3 ст. 59 ЦПК України, законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам. Таким чином, [PERSON] є законним представником позивача. Позивач [PERSON] є двоюрідною правнучкою [PERSON] (дата народження: [INFO] ; дата смерті: [INFO] ). Зазначена обставина встановлена Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.02.2021 року у справі № 201/3357/20. Зокрема, відповідно до резолютивної частини вказаного рішення, суд вирішив «встановити факт родинних відносин, а саме того, що [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 22.05.2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, є двоюрідною правнучкою [PERSON] (дата народження: [INFO] ; дата смерті: [INFO] ), яка, в свою чергу, є двоюрідною прабабою [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 22.05.2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області» (а.с. 29-31). Система родинних відносин та зв`язків, які опосередковують відповідне кровне споріднення [PERSON] та [PERSON] (двоюрідна правнучка та двоюрідна прабаба відповідно), встановлена як сукупність обставин у Рішенні Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.02.2021 року у справі № 201/3357/20 та виглядає наступним чином: 1) [PERSON] є дочкою [PERSON] , [INFO] ; 2) [PERSON] є дочкою [PERSON] , [INFO] ; таким чином, [PERSON] є внучкою [PERSON] ; 3) [PERSON] є сином [PERSON] (народився [INFO] , помер [INFO] ); таким чином, [PERSON] є правнучкою [PERSON] ; 4) [PERSON] є: - сином [PERSON] (народився [INFO] , помер [INFO] ); - сином [PERSON] (народилася [INFO] , померла [INFO] ). Крім того, [PERSON] є братом [PERSON] ., яка також є дочкою [PERSON] та [PERSON] ; таким чином, [PERSON] є двоюрідною правнучкою [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується: свідоцтвом про смерть, виданим 26 серпня 2007 року Відділом з обліку населення м. Карміель Міністерства внутрішніх справ Держави Ізраїль; свідоцтвом про смерть, виданим 11 квітня 2021 року Відділом по справам населення та міграційної служби Міністерства внутрішніх справ Держави Ізраїль в місті Холон (а.с. 34-41). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті - [INFO] . Заповіт щодо майна [PERSON] відсутній, що підтверджується копією спадкової справи № 37/2020, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.239-263). Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Таким чином, після смерті [PERSON] здійснюється спадкування за законом. 23.11.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Медяник В.А. заведено та зареєстровано спадкову справу (номер у Спадковому реєстрі 66800937; номер у нотаріуса 37/2020) після смерті [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62577120 від 23.11.2020 року (а.с. 42). Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Щодо першої черги права на спадкування. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] відстуні та/або не прийняли спадщину: - батько [PERSON] - [PERSON] - помер [INFO] , тобто раніше за [PERSON] ; - мати [PERSON] - [PERSON] - померла [INFO] , тобто раніше за [PERSON] ; - чоловік [PERSON] - [PERSON] - не прийняв спадщину та помер у липні 2008 року ; - син [PERSON] - [PERSON] ( [INFO] ) не прийняв спадщину та помер [INFO] . Дітей не мав. Щодо другої черги права на спадкування. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємці другої черги після смерті [PERSON] відстуні та/або не прийняли спадщину. Не відбулося і спадкування за правом представлення за другою чергою спадкування (згідно із ч. 3 ст. 1266 ЦК України): - рідний брат [PERSON] - [PERSON] - помер раніше [PERSON] [INFO] ; - племінник [PERSON] - [PERSON] (син [PERSON] ) - не прийняв спадщину. Щодо третьої черги права на спадкування. Відповідно до ст. 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. [PERSON] не мала рідних дядька або тітки, тому спадкоємці третьої черги відсутні. Щодо четвертої черги права на спадкування. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. До таких осіб може бути віднесений син [PERSON] - [PERSON] [INFO] , який не прийняв спадщину та помер [INFO] . Таким чином, спадкоємці четвертої черги відсутні та / або не прийняли спадщину. Щодо п`ятої черги права на спадкування. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. у п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. Утриманців в розумінні ч. 2 ст. 1265 ЦК України [PERSON] не мала. [PERSON] як двоюрідна внучка [PERSON] є її родичкою третього ступеня споріднення. Однак [PERSON] не прийняла спадщину. Позивач [PERSON] як двоюрідна правнучка [PERSON] є її родичкою четвертого ступеня споріднення, і наразі є єдиним із спадкоємців [PERSON] , за якими зберігається право на спадкування. 03.12.2020 року [PERSON] , діючи як законний представник [PERSON] , звернулася до [PERSON] , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, щодо отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Однак [PERSON] , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із неможливістю підтвердження родинних відносин між малолітньою дитиною, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] та легалізації свідоцтва про смерть гр. [PERSON] , померлої [INFO] . Зазначена обставина підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.12.2020 року (а.с. 43). Для встановлення факту родинних відносин [PERSON] , діючи як законний представник [PERSON] , звернулася до суду із відповідною заявою. За результатами розгляду даної заяви ухвалено Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.02.2021 року у справі № 201/3357/20, яким зокрема встановлено, що [PERSON] є двоюрідною правнучкою [PERSON] . 17.05.2021 року [PERSON] , діючи як законний представник [PERSON] , звернулася до [PERSON] приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, щодо отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок (домоволодіння) [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] . Приватним нотаріусом Медяник В.А., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок (домоволодіння) [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 17.05.2021 року № 256605234, вбачається, що житловий будинок (домоволодіння) [ADDRESS] належить іншій особі, а саме: [PERSON] . Зазначена обставина підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.05.2021 року, винесеною приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Медяник В.А. Судом встановлено, що за життя [PERSON] на праві приватної власності належали 27/100 частин домоволодіння (житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами), що знаходиться в [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 1183 кв.м., на якій розташовані: А-2 - житловий будинок, житловою площею 263,2 кв.м., загальною площею 473,9 кв.м.; літ. Б - гараж; літ. В - гараж; літ. Г - гараж; літ. Д - гараж: літ. И - гараж; № 1-5, І, II - споруди, замощення. 27/100 Домоволодіння складають квартиру [ADDRESS] , яка складається із: поз. 1 - веранда, загальною площею 30,7 кв.м., поз. 2 - коридор, загальною площею 5,9 кв.м., поз. 3 - житлова, загальною площею 20,0 кв.м., поз. 4 - житлова, загальною площею 10,3 кв.м., поз. 5 - комора, загальною площею 1,0 кв.м., поз. 6 - коридор, загальною площею 6,2 кв.м., поз. 7 - житлова, загальною площею 10,0 кв.м., поз. 8 - кухня, загальною; площею 11,1 кв.м., поз. 9 - туалет, загальною площею 1,1 кв.м. До складу 27/100 Домоволодіння входять також: літ. В - гараж; літ. Г - гараж; споруди 1-5, І. Право власності [PERSON] підтверджується: - свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 23.12.1975 року, виданим [PERSON] , старшим державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори (зареєстровано в реєстрі за № 2-9752); - Листом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 11.2007 року № 13397; - рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради від 24.09.1997 р. № 620; - Договором розподілу конкретного домоволодіння від 26.04.1952 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори І.Л. Січевим (зареєстровано в реєстрі за № 25861). Наразі, 27/100 Домоволодіння, які на праві приватної власності належали [PERSON] , зареєстровані за відповідачем [PERSON] та розділені на частини, включені до складу двох об`єктів нерухомого майна: 1) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 129682012101 - домоволодіння за адресою [ADDRESS] , до складу якого увійшла квартира [ADDRESS] ; 2) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 129730612101 - домоволодіння за адресою [ADDRESS] , до складу якого увійшли літ. В - гараж; літ. Г - гараж; споруди 1-5, І. Зазначене підтверджується: - Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 256695234; дата, час формування: 17.05.2021 09:45:22) - щодо будинку [ADDRESS] ; - Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 100439834; дата, час формування: 17.10.2017 10:37:18) - щодо будинку [ADDRESS] розглядалася справа № 2-3784/07, за позовом [PERSON] , яка просила визнати дійсним договір купівлі-продажу від 16.07.2007 року та визнати за нею право власності на 27/100 Домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до цього договору, укладеного у простій письмовій формі, нібито [PERSON] в особі свого представника за довіреністю від 25.06.2007 року [PERSON] , діючи як продавець, продала, а Третя особа [PERSON] , діючи як покупець, купила 27/100 Домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2007 року у справі № 2-3784/07 позовні вимоги [PERSON] було задоволено. Однак це рішення суду першої інстанції було скасовано рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.09.2013 року у справі № 2-3784/07 (провадження № 22-ц/774/9924/13). Суд апеляційної інстанції відмовив [PERSON] у задоволенні позовних вимог про визнання угоди дійсною та визнання права власності. Крім того, Апеляційний суд Дніпропетровської області у Рішенні від 24.09.2013 року у справі № 2-3784/07 (провадження № 22-ц/774/9924/13) також встановив, що Договір купівлі-продажу від 16.07.2007 року є не лише нікчемним, але і неукладеним, а отже щодо нього взагалі в принципі не можна порушувати питання визнання дійсним. У Рішенні Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.09.2013 року у справі № 2-3784/07 (провадження № 22-ц/774/9924/13) також відображені доводи [PERSON] , який у ході розгляді зазначеної справи стверджував, що Договір купівлі-продажу від 16.07.2007 року він не підписував, і більше того - перебував в той час (з 11.07.2007 року по 30.07.2007 року) у відрядженні за кордоном. Про це також свідчать укладені [PERSON] та третьою особою [PERSON] : - попередній договір купівлі-продажу квартири від 16.08.2007 року, предметом якого був майбутній продаж 27/100 Домоволодіння; - договір безвідсоткової цільової позики від 16.08.2007 року, за яким [PERSON] позичала кошти у [PERSON] з конкретною метою - придбання у власність 27/100 Домоволодіння. У період між винесенням рішень судами першої та апеляційної інстанцій у справі № 2-3784/07, третя особа [PERSON] на підставі Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2007 року у справі № 2-3784/07 зареєструвала за собою право власності на 27/100 Домоволодіння. Після цього третя особа [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до третьої особи [PERSON] , у власності якої знаходилася решта (73/100) Домоволодіння) про поділ спільного майна в натурі (справа № 2-4408/08). У справі № 2-4408/08 сторонами - третьою особою [PERSON] та третьою особою [PERSON] укладено мирову угоду. Мирова угода була визнана Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2008 року про визнання мирової угоди у справі № 2-4408/08. Крім того, Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2010 року про роз`яснення ухвали у справі № 2-4408/08 було роз`яснено вказану ухвалу від 19 грудня 2008 року про визнання мирової угоди. Зазначені вище ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-4408/08 від 19 грудня 2008 року про визнання мирової угоди та від 15 січня 2010 року про роз`яснення ухвали були скасовані Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.12.2013 року у справі № 2-4408/08 (провадження № 22-ц/774/11115/13) та Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.12.2013 року у справі № 2-4408/08 (провадження № 22-ц/774/10973/13) відповідно. Відповідно до умов зазначеної мирової угоди, а також ухвал Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2008 року та від 15 січня 2010 року у справі № 2-4408/08, Домоволодіння, яке нібито перебувало у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] , виявилося розділеним на дві частини: - домоволодіння за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 129682012101); - домоволодіння за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 129730612101). Право спільної власності [PERSON] та [PERSON] на домоволодіння припинялося. Натомість в порядку поділу спільного майна за [PERSON] визнавалося право власності на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 129730612101, - домоволодіння за адресою [ADDRESS] ; а за [PERSON] визнавалося право власності на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 129682012101, - домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Однак до скасування вказаних ухвал суду першої інстанції третя особа [PERSON] та третя особа [PERSON] без належних підстав зареєструвати за собою права власності на об`єкти нерухомого майна, реєстраційні номери 129730612101 та 129682012101 відповідно. Після цього третя особа [PERSON] відчужила об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 129730612101 - домоволодіння за адресою [ADDRESS] - відповідачу [PERSON] за Договором купівлі-продажу від 09.10.2013 року, посвідченим Батовою Л.Г., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за № 4308). Третя особа [PERSON] відчужила об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 129682012101, - домоволодіння за адресою [ADDRESS] - відповідачу [PERSON] за Договором купівлі-продажу від 09.10.2013 року, посвідченим Батовою Л.Г., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за № 4310). Ці обставини підтверджуються: - Договором купівлі-продажу від 09.10.2013 року, посвідченим Батовою Л.Г., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за № 4308); - Договором купівлі-продажу від 09.10.2013 року, посвідченим Батовою Л.Г., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за № 4310). В той же день 09.10.2013 року було зареєстровано право приватної власності за відповідачем [PERSON] на: 1) об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 129730612101, - домоволодіння за адресою [ADDRESS] : номер запису про право власності: 2799709; дата, час державної реєстрації: 09.10.2013 20:38:02; Державний реєстратор: приватний нотаріус Батова Людмила Григорівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 4308, виданий 09.10.2013, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Батова Л.Г.; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 6609629 від 09.10.2013 20:46:10, приватний нотаріус Батова Людмила Григорівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.; частка: 1/1; 2) об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 129682012101, - домоволодіння за адресою [ADDRESS] : номер запису про право власності: 2799587; дата, час державної реєстрації: 09.10.2013 19:55:16; Державний реєстратор: приватний нотаріус Батова Людмила Григорівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 4310, виданий 09.10.2013, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Батова Л.Г.; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 6609433 від 09.10.2013 20:21:28, приватний нотаріус Батова Людмила Григорівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.; частка: 1/1. Ці обставини підтверджуються: 1) Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 256695234; дата, час формування: 17.05.2021 09:45:22) - щодо будинку 15; 2) Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 100439834; дата, час формування: 17.10.2017 10:37:18) - щодо будинку 15а. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). (ст. 1216 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ст. 1261 Цивільного кодексу України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 Цивільного кодексу України). У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 Цивільного кодексу України). У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 Цивільного кодексу України). У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа (ч.1 ст. 1265 Цивільного кодексу України). У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ч.2 ст. 1265 Цивільного кодексу України). Суд керується положеннями статті 16 ЦК України, відповідно до частини 1 якої, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Процесуальний закон також містить норми, відповідно до яких судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи інтерес (статті 1-4 ЦПК України). З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. При цьому за змістом статей 4, 265 ЦПК України позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, не визнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Якщо такого факту не встановлено, позов не підлягає задоволенню. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частин 1-2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 цієї ж статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Зважаючи на вищенаведене, відповідач [PERSON] неправомірно, без належних підстав набула, зареєструвала та продовжує бути суб`єктом прав приватної власності на об`єкти нерухомого майна, реєстраційні номери 129730612101 та 129682012101, до складу яких протиправно та без належних підстав включені елементи 27/100 Домоволодіння, які належать на праві приватної власності Позивачу [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] з 22.07.2007 року. Позивачеві [PERSON] на праві приватної власності, набутому в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] , з 22.07.2007 року належить 27/100 Домоволодіння. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати розподілити в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved