Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-01 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в сумі 14020,93 грн. та витрат по сплаті судового збору, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання умов та правил надання продукту кредитний карт від 23.05.2016 (далі - Генеральна Угода), [PERSON] отримала кредит, у розмірі 31054,09 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [INFO] позичальник [PERSON] померла, а її спадкоємцем на час відкриття спадщини є чоловік, відповідач у справі - [PERSON] , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час смерті. У порушення умов договору позичальник зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, тому станом на дату смерті заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед банком склала 14020,93 грн. Позивачем до спадкоємця було направлено лист-претензію, однак жодних дій не було виконано, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що в матеріалах справи є повідомлення «Укрпошти», про вручення йому судової повістки, причини неявки суду не відомі. Відзиву на позов не подав. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 23.05.2016, між позивачем - АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено Генеральну Угоду, відповідно до якого остання отримала розстрочку за кредитом, у розмірі 31054,09 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8). Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] можливість погашати кредит на умовах, передбачених договором. [INFO] позичальник [PERSON] померла (а.с. 35). Позичальник [PERSON] зобов`язання за Генеральною Угодою належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на дату смерті заборгованість позичальника перед позивачем за Генеральною Угодою від 23.05.2016 становить 14020,93 грн. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Оскільки [PERSON] померла, то відповідати перед АТ КБ «ПриватБанк», на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України, за борги спадкодавця, має спадкоємець, у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, АТ КБ "ПриватБанк", як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого, який спільно з ним проживав та прийняв після нього спадщину та довести вартість майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину. Як зазначено у пункті 32 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. З оглянутої судом спадкової справи № 473/2018, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернувся чоловік померлої - [PERSON] і 16.11.2018 отримав свідоцтво про право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , донька померлої - [PERSON] - від прийняття спадщини відмовилась (а.с.72-86). Однак, жодних доказів вартості даного спадкового майна, для визначення меж відповідальності спадкоємця, позивачем суду не надано. Відсутність відомостей щодо вартості майна, отриманого у спадщину, визначеного його ринковою вартістю на час її відкриття, позбавляє суд можливості вирішити заявлені позовні вимоги, оскільки, як уже зазначалось, спадкоємець зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вартості спадкової маси, тому підстав для задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - немає. Крім того, позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором, існування якого не підтверджено матеріалами справи. Оскільки підстав для задоволення позовних вимог немає, то понесені позивачем судові витрати, на підставі ст. 141 ЦПК України, слід віднести за його рахунок.

Outcome: dismissed