Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

Заявленими вимогами позивач поставив на вирішення суду питання про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування спричиненої дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування заявленого зазначив наступне. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачеві спричинені збитки пошкодженням майна. Винуватець пригоди [PERSON] станом на момент виникнення пригоди мав поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страховик (інший співвідповідач) здійснив виплату страхового відшкодування, однак в меншому, ніж заявив позивач, розмірі. У зв`язку із чим позивачем заявлено до трьох відповідачів вимоги про стягнення недоплаченого розміру збитків. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та у відсутність фіксації його перебігу. Підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідачі, будучи належним чином та завчасно проінформованими про існування даного спору, свого ставлення до заявлених вимог не висловили та жодних доказів на дослідження суду не надали. Проаналізував матеріали надані позивачем, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Позивач є юридичною особою із зареєстрованим в Україні місцем знаходження та при зверненні до суду сплатив судовий збір. 25 березня 2020 року, [PERSON] , керуючи автомобілем, порушив правила дорожнього руху та вчинив дорожньо-транспортну пригоду, а саме наїзд на залізобетонну електроопору. Внаслідок пригоди було пошкоджено керований водієм автомобіль та електропору. Цивільно правова відповідальність водія була застрахована перед третіми особами у ТДВ "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ". Водія визнано винним у виникненні такої пригоди та її наслідків. Актом приймання виконаних робіт за травень 2020 року позивачем встановлено ремонтних робіт по відновленню електропори на суму 16 356, 14 гривень. Позивач звертався до страховика із вимогами про здійснення страхового відшкодування по зазначеній події. Страховиком здійснено страхове відшкодування в розмірі 8007 гривень на підставі висновку незалежного оцінювача. Позивачеві сплачено 6007 гривень за мінусом франшизи у відповідному розмірі. У виплаті решти заявленої позивачем суми в розмірі 8 349,14 гривень відмовлено за відсутності на це підстав. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Страховик зобов`язаний, серед іншого, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору (ст. 988 ЦК України). Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (ст. 36.6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Приймаючи рішення у даній справі суд вирішує застосувати наступні положення цивільного процесуального законодавства України. Розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Суд не вважає заявлений позов в повній мірі обґрунтованим та таким, який може бути задоволений, оскільки доводи заявника не були підтверджені будь-якими доказами. Так, відповідач, страховик, відмовляючи у задоволенні усіх вимог позивача, посилався на дослідження фахівця, яким визначено реальний розмір збитків спричинених дорожньо-транспортною пригодою. Даний висновок на дослідження суду надано не було і перевірити достовірність зроблених розрахунків не представилось можливим. Мало того, на спростування такого та віртуального для суду доказу позивач не надав інших доказів, як і не клопотав у суді на призначенні експертизи тощо. Такий перебіг подій позбавляє суд проаналізувати та надати висновок щодо правомірності наданої страховиком відмови у здійсненні страхового відшкодування у заявленому позивачем розмірі. Суд зауважує, що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, як цього вимагають положення процесуального закону. Саме за таких підстав дану частину вимог суд відхиляє, як не доведену. Стосовно вимог до відповідача [PERSON] суд також їх відхиляє, оскільки заявником взагалі не наведено і будь-якими доказами не підтверджено її причетність до виникнення пригоди і спричинення збитків позивачеві, як і не наведено її роль щодо здійснення страхового відшкодування у меншому, ніж має намір отримати позивач, розмірі. Відмовляючи у задоволенні заявлених і зазначених вимог, суд вирішує стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача розмір утриманої страховиком франшизи в сумі 2000 гривень. Дані вимоги позивача, суд вважає обґрунтованими, такими, які підтверджені зазначеними та проаналізованими доказами, а також регламентовані положеннями матеріального закону. Результати вирішення спору дають підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача понесених останнім та документально підтверджених судових витрат пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 438,69 гривень. Витрати відповідача перед судом не декларувались. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial