Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить здійснити поділ квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 27 червня 2017 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Станом на 27.06.2017 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . Позивач зазначив, що 27 грудня 2019 року подружжя розлучилося, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Окрім того, позивач стверджує, що з моменту розлучення [PERSON] фактично не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , здійснити добровільний поділ спірної квартири на спільну часткову власність з наступною реєстрацією відповідач відмовляються. Відтак, просить суд позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09.02.2022 року у даній справі відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, однак через канцелярію Галицького районного суду м.Львова подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить суд задоволити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, однак подала клопотання, у якому просила суд проводити розгляд справи без її участі, щодо поділу квартири заперечень не має. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак через канцелярію Галицького районного суду м.Львова подав заяву, у якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Окрім того, просив суд проводити розгляд справи без його участі. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 серпня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с.7/. [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №90716115, номер запису про право власності 21135554, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1286896946101 /а.с.6/. Із зазначеного витягу також вбачається, що право власності квартири, що за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] зареєстровано 27.06.2017 року /а.с.6/. 27 грудня 2019 року шлюб між чоловіком [PERSON] та дружиною [PERSON] розірвано, про що складено відповідний актовий запис №58 /а.с.13/. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 36 СК України визначено, що шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно із ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 2 ст. 69, ч. 1 ст. 71 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем [PERSON] позову, належність сторонам на праві спільної сумісної власності спірної квартири, набутої ними у період їхнього перебування в шлюбі, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. При подачі до суду позову про поділ майна подружжя позивач [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 7443 грн., що підтверджується квитанцією №0327-9240-0787-6083 від 26 січня 2022 року. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене вище, визнання відповідачем [PERSON] позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу [PERSON] із державного бюджету підлягає поверненню 50 % сплаченого ним судового збору в розмірі 3721 грн. 50 коп., така ж сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved