Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

30.12.2022 року представник позивача Гермаш С.М. звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд: стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України (р/р IBAN: [NUMBER] в АТ «Укрексімбанк», м. Київ, код ЄДРПОУ: 21647131) шкоду в порядку регресу у розмірі: 16 617 (шістнадцять тисяч шістсот сімнадцять) грн. 91 коп. та стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.08.2020 року приблизно о 11 год. 20 хв. у Полтавській області в с. В`язівок по вул. Лісна, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ-21103», державний номерний знак « [NUMBER] » під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «Mersedes-Benz» державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Mersedes-Benz» державний номерний знак « [NUMBER] », було завдано механічних пошкоджень, а власнику транспортного засобу - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.10.2020 року по справі №539/2557/20, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON] . На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В подальшому, власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу автомобіля «Mersedes-Benz» державний номерний знак « [NUMBER] » [PERSON] 03.08.2020 року повідомив позивача - Моторне (транспортне) страхове бюро України про вказану ДТП та в подальшому власник - [PERSON] звернувся до позивача МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди. Згідно звіту автотоварознавчого дослідження від 07.09.2020 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля «Mersedes-Benz» державний номерний знак « [NUMBER] », склала 15 422 грн. 29 коп. На підставі Наказу №3.1/378 від 19.01.2021 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 15 387 грн. 91 коп. Крім того, позивачем було понесено додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 1 230 грн. 00 коп. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача завданні збитки в порядку регресу у розмірі 16 617 грн. 91 коп., витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі 2 270 грн. Згідно довідки відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради від 14.01.2022, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 77). Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 17.01.2022 року відкрито спрощене позовне провадження за вищевказаною позовною заявою і судовий розгляд справи призначений на 10.02.2022 року з викликом сторін (а.с.78,79). Копію позовної заяви з додатками направлено відповідачеві та встановлено строк для подання відзиву на позов. 10.02.2022 року розгляд справи відкладено на 02.03.2022 року о 10 год. 00 хв. в зв`язку з перебуванням головуючого судді на листку непрацездатності. 02.03.2022 року розгляд справи відкладено на 14.04.2022 року о 08 год. 30 хв. в зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. В судове засідання представник позивача не з`явився, вони належним чином сповіщений про день і час розгляду справи; раніше подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили розглядати справу на підставі наявних письмових доказів, не заперечували проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а.с.82,83, 87-89). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, натомість через канцелярію суду подав заву якою просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.92). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Так судом встановлено, що Моторне (транспортне) бюро України (МТСБУ) є юридичною особою, ЄДРПОУ 21647131, основним видом діяльності якої є управління фондами Код КВЕД 66.30 (а.с.7-9). Відповіддю від НПУ підтверджено, що 01.08.2020 року о 11 год. 20 хв. у Полтавській області в с. В`язівок по вул. Лісна, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ-21103», державний номерний знак « [NUMBER] » під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «Mersedes-Benz» державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , власник транспортного засобу - [PERSON] (а.с.10-13). Відповідно до Постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.10.2020 року по справі №539/2557/20, яка частково змінена Посановою апеляційног осуду Полтавсьокї обалсті від 02.12.2020 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON] . На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.15-27). Згідно копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 03.08.2020 року, власник автомобіля «Mersedes-Benz» державний номерний знак « [NUMBER] » [PERSON] , звертався до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду згідно якого 01.08.2020 о 11:20 годині у Полтавській області в с. В`язівок по вул. Лісна, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ-21103», державний номерний знак « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mersedes-Benz» державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] (а.с.28-30). З матеріалів справи вбачається, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Mersedes-Benz» державний номерний знак « [NUMBER] » [PERSON] , звернувся до МТСБУ, із заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.31-34). Відповідно до копії звіту №0409 від 07.09.2020 року про незалежну оцінку майна: визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mersedes-Benz» державний номерний знак « [NUMBER] », протоколу огляду транспортного засобу від 21.08.2020 року, копії ремонтної калькуляції № 02/09/МУ-20КІР від 21.08.2020 та копій фототаблиць, транспортний засіб «Mersedes-Benz» державний номерний знак « [NUMBER] » зазнав механічних пошкоджень, вартість матеріального збитку складає 15 422,29 грн. (а.с.34-62). Згідно копії акту виконаних робіт та копії рахунку №06/09 від 11.09.2020 року, проведення огляду пошкодженого ТЗ «Mersedes-Benz» д.н.з. « [NUMBER] », складання калькуляції відновлювального ремонту, витрати пов`язані з викликом другої сторони складають 1 230,00 грн. (а.с. 63,64). Як вбачається з копій платіжних доручень №553429 від 21.01.2021 року та №2543436 від 21.10.2020 року, МТСБУ здійснило регламентні виплати [PERSON] у розмірі 15 387,91 грн. та оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] у розмірі 1 230,00 грн. (а.с.67,68). Транспортний засіб № [NUMBER] , який належить відповідачу [PERSON] не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, що підтверджується витягом, щодо перевірки наявності чинного договору внутрішнього страхування (а.с. 66). МТСБУ направляло відповідачу [PERSON] письмову претензію (номер справи: 69570) про регресні вимоги на суму 16 617,91 грн від 21.01.2021 (а.с.65). Частинами 1, 2, 3 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.п. 1.3, 1.7, 1.8 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - закон) потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована; страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Відповідно до ст.3 Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Згідно ст.6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Згідно п. 21.4. ст.21 Закону, у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом. Пунктом 39.1. ст.39 Закону визначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Підпунктом а п. 41.1. ст. 41 Закону визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. В той же час, згідно п.38.2.1 ст.38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим, що відповідає висновкам, зробленим у постановах від 28.03.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 183/791/16-ц (ЄДРСРУ № 73219603) та від 28.02.2018 у справі № 521/16989/13-ц (ЄДРСРУ № 72587626). Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що у даному випадку, між сторонами виникло саме право зворотної вимоги (регресу). Таким чином, враховуючи, що відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, так у позивача після сплати страхового відшкодування виникло право подати регресний позов до відповідача на відшкодування витрат у розмірі 16 617,91 грн. Такий правовий висновок підтверджується також і правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 16.11.2016 по справі № 6-2188цс16. Так, згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст.5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. В свою чергу, практика Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). Верховний Суд України у постанові від 18 травня 2016 р. у справі № 6-658цс15 висловив наступну правову позицію: «Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні». Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім цього, відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати, понесені ним, щодо сплати судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved