Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

в жовтні 2021 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла справа за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21 січня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №58, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 571 653 грн. 96 коп. та витрат за вчинення виконавчого напису в розмірі 1 500 грн. 00 коп. Проте, вказаний виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог законодавства, а саме, без належної перевірки безспірності боргу. Посилаючись на викладене, [PERSON] просив визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року відкрито провадження по вказаній справі, призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. 04 листопада 2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній у задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити з огляду на його необґрунтованість, оскільки виконавчий напис був вчинений нотаріусом відповідно до вимог законодавства. При цьому позивачем не надано належних доказів, що заборгованість за кредитним договором є спірною. Ухвалою суду від 10 січня 2022 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] , його представник адвокат Сорочан В.О. не з`явилися. Останній надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов. Треті особи без самостійних вимог - приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О., приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. у судове засідання не з`явилися, судом належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, 21 січня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №58, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» (правонаступник АТ «Укрсоцбанк») заборгованості за кредитним договором №649-769-К769, який був укладений між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] 20 серпня 2008 року, в загальному розмірі 1 571 653 грн. 96 коп. (еквівалент 55 732, 41 доларів США станом на час вчинення виконавчого напису), яка виникла за період з 01 вересня 2017 року по 01 вересня 2020 року та складається з: - заборгованості за тілом кредиту в розмірі 24 471,07 доларів США , - простроченої заборгованості за процентами, комісією в загальному розмірі 31 059,45 доларів США, - строкової заборгованості за процентами, комісією в загальному в розмірі 201,89 доларів США. Також з боржника на користь стягувача стягнуті витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1 500 грн. 00 коп. В порядку примусового виконання обумовленого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченком Д.О. було відкрито виконавче провадження № 64438622 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 571 653 грн. 96 коп. та витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1 500 грн. 00 коп. Аналізуючи доводи позивача суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. Разом з тим, ст. 18 ЦК України передбачено здійснення захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Виконавчий напис здійснюється, відповідно до глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5 (далі - Порядок). Так, відповідно до п.п.1.1, 2.1, 2.3 глави 16 вказаного Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Для чого уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному нормативному акті. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість (п.п.3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5, 5.1 Порядку). Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 (зі змінами) для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Водночас, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц). Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням встановленого законом порядку, а саме без врахування того, що: - стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин (за винятком нотаріально посвідчених договорів) не може здійснюватися у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; - заборгованість не є безспірною (договором визначено строк кредитування до 11 серпня 2015 року, разом з тим виконавчим написом стягнуто заборгованість за процентами, комісією станом на 01 вересня 2020 року, тобто поза межами строку кредитування та дії кредитного договору, що не допускається законом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12); заборгованість за процентами, комісією визначена однією сумою, в тому числі без надання доказів узгодження між сторонами розміру та порядку нарахування комісії; з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Водночас, суд позбавлений можливості перевірити решту доводів позивача (відсутня заборгованість за кредитним договором), оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження зазначеного. Таким чином, встановивши вказані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) в загальному в розмірі 1 362 грн. 00 коп. (454 грн. 00 коп. судовий збір (забезпечення позову), 908 грн. 00 коп. судовий збір (звернення з позовом до суду).

Outcome: approved