Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

14 березня 2022 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дочку, що продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у шлюбі із відповідачем. Шлюб між ними розірвано 08.09.2009. Відповідач є батьком їх дочки [PERSON] , [INFO] . Після закінчення школи дочка вступила на перший курс до Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя на денну форму навчання. Форма фінансування навчання - держзамовлення. У зв`язку із навчанням дочки виникають додаткові витрати, а навчання на денній формі не дає можливості [PERSON] працевлаштуватися. Відтак вона не має можливості матеріально себе забезпечувати і потребує допомоги батька. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на період навчання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позовної заяви. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на період навчання доньки, в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу), починаючи з 14.03.2022. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що має на утриманні двох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] тому погодився сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/5 частини всіх видів його доходів щомісяця. Зазначив, що [PERSON] користується пільгами у гуртожитку при оплаті житлово-комунальних послуг, як член родини учасника бойових дій. Надав для огляду в судовому засідання своє посвідчення [PERSON] . Третя особа [PERSON] підтримала позовні вимоги [PERSON] 16.11.2021 відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 21). Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, третьої особи, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов`язку батька утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). [PERSON] навчається на першому курсі Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя на денній формі навчання, форма фінансування навчання держзамовлення. Початок навчання 01.09.2021 до 30.06.2026 (а.с 3). За правилами статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочку регулюються главою 16\~СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчатися після досягнення повноліття\~(незалежно від форми навчання),\~виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом\~України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей\~191,\~200 СК України\~аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх сина, дочку у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх сина, дочку, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначила, що їх дочка потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, оскільки вона навчається на денній формі навчання і не працює, немає самостійного доходу. [PERSON] , як мати не може самостійно забезпечити дочку усім необхідним. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочку; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, обов`язок по утриманню повнолітнього дочку в період його навчання не може бути покладений виключно на матір дитини. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків. Також судом враховується та обставина, що дочка як повнолітня особа, повинна та може вживати заходи для свого власного забезпечення. За наведених обставин суд приходить до висновку, що відповідач отримує заробітну плату, тому спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Окрім того, відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, вимоги позивача про стягнення аліментів ґрунтуються на законі. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог в частині розміру аліментів 1/4 частки, яку остання просить стягнути з відповідача щомісячно. Оскільки, в супереч вимог ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що відповідач може надавати грошову допомогу на утримання повнолітньої дочки саме в такому розмірі та те, що вона потребує аліментів саме в такому розмірі. При визначенні розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача, суд враховує обставини, визначені в ст.182 СК України. Стан здоров`я сторін, матеріальне становище відповідача, те що на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей. Також суд враховує, те що позивачка не заперечувала проти стягнення аліментів у розмірі 1/5 частини на її користь. Враховує необхідність придбання продуктів харчування, засобів особистої гігієни, одягу, предметів і речей для навчання тощо, ту обставину, що дочка, як повнолітня особа, повинна і самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення. Тому суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача - 1/5 частку від усіх видів його заробітку щомісяця до закінчення дочкою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Згідно положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач як учасники бойових дій звільнений на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial