Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

13.03.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за\~кредитним договором\~№б/н\~від 20.11.2013\~року у\~розмірі 123066 грн. 27 коп., а також судові витрати по справі в сумі 1921 грн. 00 коп. Згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.05.2019 року, ухваленого у відповідності до положень ст.ст.280-282 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи, позов АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено. Ухвалою суду від 09.08.2021 року постановлено задоволити заяву представника\~позивача,\~поновити строк\~на перегляд\~вказаного вище\~заочного рішення\~та скасувати\~його,\~призначивши справу\~до розгляду\~в порядку\~загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. 22.11.2021 року від АТ КБ «ПриватБанк» на адресу суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій представник позивача\~просив суд\~стягнути з\~відповідача заборгованість\~за кредитним\~договором №б/н\~від 20.11.2013\~року у\~розмірі 16606 грн. 77 коп. та судові витрати по справі. Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, натомість при зверненні до суду із позовом подав також клопотання, в якому просив проводити розгляд справи у відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк». В подальшому у відповіді на відзив представник позивача просила задоволити позовні вимоги із врахуванням їх уточнення, з підстав наведених у ній (відповіді). Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач не заперечує факту отримання коштів у кридит, однак зазначив, що більшу їх частину [PERSON] було повернуто. Враховуючи наведене, позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні з підстав наведених у відзиві на позов та доповненні до нього. Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, відзив на позов та доповнення до нього, відповідь на відзив, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог, та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] договору №б/н від 20.11.2013 року останній отримав кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку Щодо зміни кредитного ліміту в подальшому банк керувався п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Як зазначає представник позивача, у зв`язку із наведеними в позовній заяві порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 21.02.2019 року мав заборгованість 230765 грн. 05 коп., що складається з наступного: 5340,00 грн. - заборгованість за кредитом; 221625,05 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3800,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Однак, як вказує у позові представник АТ КБ «ПриватБанк», законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, тому просив стягнути з [PERSON] 123066 грн. 27 коп., що складається з наступного: 5340,00 грн. - заборгованість за кредитом; 117726,27 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом з 20.11.2013 року по 31.05.2018 року. Проте, як зазначено вище, в подальшому від АТ КБ «ПриватБанк» на адресу суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій представник позивача\~просив суд\~стягнути з\~відповідача заборгованість\~за кредитним\~договором №б/н\~від 20.11.2013\~року у\~розмірі 16606 грн. 77 коп. (5340 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 5340 грн. 00 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 10643 грн. 56 коп. заборгованість за простроченими відсотками; 623 грн. 21 коп. заборгованість з пені) та судові витрати по справі. Разом з тим, суд констатує наступне: Відповідно до ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст.77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 10561 ЦК\~України в редакції,\~чинній на\~момент виникнення\~спірних правовідносин,розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином,\~в разі\~укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В анкеті-заяві позичальника [PERSON] від 20.11.2013 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, з урахуванням заяви про їх зменшення, пред`явив вимогу крім тіла кредиту, суми, яку фактично отримав в борг позичальник [PERSON] , стягнути заборгованість за простроченими відсотками та заборгованість за пенею. Розглядаючи дану справу, суд враховує висновки, зроблені Великою Палатою у справі №342/180/17. Як зазначає позивач, відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідач був ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом [PERSON] . Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту (п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг). При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, на переконання суду, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду у справі № 342/180/17 зазначила, що також «…неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634\~ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову». За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною четвертою статті 81\~ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником. Суд вважає, що Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua і містяться\~в матеріалах\~даної справи,\~не містять\~підпису відповідача,\~тому їх\~не можна\~розцінювати як\~частину кредитного\~договору,\~укладеного між\~сторонами 20.11.2013\~року шляхом\~підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, тому відповідач зобов`язаний повернути фактично отриману суму кредитних коштів, які перебували на виданій йому банком картці у вигляді встановленого кредитного ліміту. На переконання суду, встановлені обставини не спростовані в судовому засіданні представником відповідача. Таким чином, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «Приватбанк» підлягає до часткового задоволення. Зокрема, що стосується стягнення з [PERSON] 10643 грн. 56 коп. заборгованості за простроченими відсотками та 623 грн. 21 коп. заборгованості з пені, то дані\~вимоги позивача\~задоволенню не\~підлягають через\~відсутність передбаченого\~обов`язку відповідача\~по їх\~сплаті у\~анкеті-заяві\~від 20.11.2013\~року, оскільки Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Згідно розрахунку заборгованості, долученого представником АТ КБ\~«Приватбанк» до\~заяви про\~зменшення розміру\~позовних вимог,\~станом на\~31.10.2020\~року заборгованість\~за тілом\~кредиту становить\~5340грн. 00 коп., що за даних обставин справи і підлягає стягненню. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі до суду позову про стягнення з відповідача заборгованості на суму 123066 грн. 27 коп. було сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп. згідно платіжного доручення №PROM5BBVJ9 від 25.02.2019 року. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк», з відповідача в користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягає стягненню 617 грн. 79 коп. сплаченого судового збору. На підставі ст.ст.207, 526, 549, 551, 626, 633, 634, 638, 652, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 10561 ЦК України та

Outcome: approved