Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У заяві вказала, що на підставі рішення 15 сесії XXIII скликання Вищебулатецької сільської ради народних депутатів від 27.06.2001 року їй передали у приватну власність земельну ділянку площею 3,30 га в межах згідно з планом, розташовану на території Вищебулатецької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5322881400:07:001:0458 та видали Державний акт на право приватної власності на землю серія Р1 №512216, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №34 від 17.04.2002 року. При складанні (видачі) правовстановлюючого документа, Державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 №512216, була допущена помилка при записі прізвища, на що, під час отримання, я не звернула уваги. Так, в Державному акті на право приватної власності на землю серія Р1 №512216 від 17.04.2002 року її прізвище зазначене як " [PERSON] " не збігається із записом в паспорті громадянина України, що був виданий Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській області від 20.01.1998 року, де її прізвище зазначене як " [PERSON] ". Прохала суд встановити факт належності їй Державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 №512216, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №34 від 17.04.2002 року, земельна ділянка площею 3,30 га в межах згідно з планом, розташована на території Вищебулатецької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5322881400:07:001:0458, виданого на ім`я [PERSON] . В судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити заяву. Заінтересована особа відділ державної реєстрації виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області надіслала суду заяву з проханням справу розглядати без участі їх представника, при розгляді справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Кожна особа, як убачається зі змісту ст.4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). Встановлено, що на підставі рішення 15 сесії XXIII скликання Вищебулатецької сільської ради народних депутатів від 27.06.2001 року заявнику [PERSON] передали у приватну власність земельну ділянку площею 3,30 га в межах згідно з планом, розташовану на території Вищебулатецької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5322881400:07:001:0458 та видали Державний акт на право приватної власності на землю серія Р1 №512216, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №34 від 17.04.2002 року. При складанні (видачі) правовстановлюючого документа, Державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 №512216, була допущена помилка при записі прізвища заявника. В Державному акті на право приватної власності на землю серія Р1 №512216 від 17.04.2002 року прізвище заявника зазначене як " [PERSON] ", що не збігається із записом в паспорті громадянина України, який був виданий Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській області від 20.01.1998 року, де її прізвище зазначене як " [PERSON] ". Для подальшого розпорядження своєю земельною ділянкою заявнику необхідно встановити, що Державний акт на право приватної власності на землю серія Р1, №512216, від 17.04.2002 року дійсно належить їй, оскільки її прізвище в ньому і в паспорті громадянина України різниться. Факт належності заявнику [PERSON] . Державного акту на право приватної власності на землю підтверджується відповіддю на її заяву від 16.11.2021 року до відділу №1 управління у Лубенському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 22.11.2021 року, довідки, наданої Державним кадастровим реєстратором Л. І. Петленко від 22.10.2021 року №314/40-21 та копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ, №0133227. Отримати новий Державний акт з виправленим прізвищем неможливо, оскільки відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права та їх обтяження на земельні ділянки реєструються у Державному реєстрі прав (ч. 1 ст. 5 Закону). Підтвердженням права власності на земельну ділянку буде витяг із Державного реєстру прав на нерухоме майно, іншого порядку реєстрації права власності на земельну ділянку (в тому числі видачу Державних актів) чинне законодавство не передбачає. Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначається перелік фактів, які можуть встановлюватись судом, зокрема і встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Згідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. При таких обставинах суд вважає, що встановлення юридичного факту, а саме належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а також те, що, виправити допущені помилки у оригіналі документу заявнику не має можливості, встановлення факту належності документу має юридичне значення, заяву слід задовольнити.

Outcome: approved