Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

09 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Очеретна О.М. про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що [INFO] померла її двоюрідна сестра [PERSON] , яка на момент своєї смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилось майно, до якого входить: квартира [ADDRESS] ; грошові вклади, що знаходяться в установах Ощадбанку м. Хмельницького на суму 484 842,22 грн. та 2 514,24 доларів США; грошові вклади, що знаходяться у філії АТ «Укрексімбанк» на суму 56 194,59 грн.; 31/100 частка житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] . Заповіт спадкодавицею не складався. Після смерті [PERSON] , особами, які мають право спадкування за законом за правом представлення є її двоюрідні брат і сестра, тобто позивач - [PERSON] та її рідний брат - [PERSON] , оскільки її рідний дядько (батько позивачки та відповідача [PERSON] ) - [PERSON] помер [INFO] , тобто до відкриття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Отже, позивач, як двоюрідна сестра спадкодавця [PERSON] , є особою, яка має право спадкування за правом представлення (ст.1266 ЦК України) спадкоємця за законом третьої черги (ст. 1263 ЦК України) батька [PERSON] на підставі споріднення побічної лінії четвертого ступеня за походженням від спільних предків подружжя [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] , які є батьками батька позивачки [PERSON] (його прізвище змінено з [PERSON] на [PERSON] ) та матері спадкодавиці - [PERSON] , померлої [INFO] . Інших спадкоємців за законом попередніх черг немає. Вказане спадкове майно позивачка прийняла, особисто подавши приватному нотаріусу Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Очеретній О.М. у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, а саме: 24.06.2015 року, на підставі якої нотаріусом була заведена спадкова справа № 4-2015. 04 серпня 2015 року до вказаного нотаріуса звернувся [PERSON] із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь позивачки. 15 жовтня 2015 року до нотаріуса звернувся відповідач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та 04 лютого 2016 року він звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно. Проте, постановою приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Очеретної О.М. від 04.02.2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки він не зміг підтвердити факт наявності родинних відносин між ним та померлою [PERSON] [PERSON] до теперішнього часу в судовому порядку встановлює факт родинних відносин між ним та померлою [PERSON] (в провадженні касаційного суду знаходиться справа за його позовом). 22.12.2015 року, 08.02.2016 року, 15.08.2016 року приватним нотаріусом Очеретною О.М. позивачці було видано на 1/2 частину спадкового майна свідоцтва про право на спадщину за законом, де зазначено, що на іншу 1/2 частину спадкового майна свідоцтва про права на спадщину не видані. Позивачка вважає, що помилково нотаріусом було зменшено її частку у спадщині, оскільки за спадковою справою визначено двоє спадкоємців за законом, які у встановленому порядку довели свої родинні відносини із спадкодавцем (вона і відповідач [PERSON] ), та особа, яка доводить родинні стосунки зі спадкодавцем в судовому порядку (відповідач [PERSON] ), тому виходячи із принципу рівності часток (ч. 1 ст. 1267 ЦК України) трьох спадкоємців, позивачка стверджує, що має право на спадкування 2/3 частини спадкового майна, а 1/3 частка ще залишається спірною (щодо права [PERSON] на спадкування). Таким чином, їй не видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину спадкового майна (2/3 - 1/2 - 1/6) у зв`язку з чим порушені її спадкові права. 23 липня 2018 року вона звернулась до приватного нотаріуса Очеретної О.М. з вимогою видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на 1/6 частку спадкового майна, проте, 31 липня 2018 року вона отримала від нотаріуса відповідь від 27 липня 2018 року, якою по суті їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку спадкового майна, оскільки нотаріус до кола спадкоємців віднесла 4 особи: позивачку, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також, у спадковій справі № 4-2015 знаходиться заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] , що є нікчемним правочином, оскільки нею не доведено родинні відносини з померлою [PERSON] , та, зокрема, ця заява не відповідає нормам міжнародного права, а отже, є таким документом, що не діє в Україні. Також вказує, що судовий розгляд за справою № 686/20558/16-ц, на що посилається нотаріус у своїй відповіді не стосується спірних правовідносин і ці докази не є преюдиціальними для цієї справи. Відповідач [PERSON] не зверталась до суду з вимогами про встановлення факту родинних відносин між нею та [PERSON] і відповідно з приводу цього рішення суду не було ухвалене. Тому, на думку позивачки, нотаріус була не вправі включати [PERSON] в коло спадкоємців при визначенні часток у спадковому майні за вчиненням нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. У зв`язку з наведеним, позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом третьої черги на підставі ст. 1263 ЦК України за правом представлення згідно зі ст. 1266 ЦК України, на 1/6 частину спадкового майна, яке залишилось після смерті її двоюрідної сестри [PERSON] , померлої [INFO] ; судові витрати просить стягнути з [PERSON] . Ухвалою суду від 14 серпня 2018 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 11 жовтня 2018 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду відзив на позов [PERSON] , у якому зазначили, що протягом багатьох років [PERSON] шляхом обману, шантажу намагається заволодіти спадковим майном, яке залишилось після смерті [PERSON] і позбавити [PERSON] і [PERSON] спадщини, на яку вони мають право так само, як і [PERSON] . Відповідачі стверджують, що після смерті [PERSON] особами, які мають право спадкування за законом за правом представлення є її двоюрідні брат і сестра, не тільки [PERSON] і [PERSON] , як вказано в позовній заяві, а ще двоюрідний брат [PERSON] та двоюрідна сестра [PERSON] . Рідна тітка спадкодавця [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , тобто до відкриття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Тому, вони - [PERSON] та [PERSON] , як двоюрідні брат і сестра [PERSON] , є особами, які мають право спадкування за правом представлення (ст. 1266 ЦК України) спадкоємця за законом третьої черги (ст. 1263 ЦК України) матері [PERSON] на підставі споріднення побічної лінії четвертого ступеня походження від спільних предків подружжя [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] , які є батьками їх матері [PERSON] (її прізвище до одруження [PERSON] ) та матері спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , померлої [INFO] . У 2016 році [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Очеретної О.М з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , проте, отримавши відмову, [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання дій нотаріуса незаконними. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19 грудня 2016 року в задоволенні позову [PERSON] до приватного нотаріуса Очеретної О.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] про визнання дій нотаріуса Очеретної О.В. незаконними - відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 03.02.2017 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09.12.2016 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року касаційна скарга [PERSON] була відхилена, рішення Хмельницького міськрайонного суду від 19 грудня 2016 року та ухвала Апеляційного суду Хмельницької області від 03 лютого 2017 року залишені без змін. В Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних спрів вказано: [PERSON] та [PERSON] в нотаріальному порідку відмовились від спадщини на користь позивача та третьої особи: [PERSON] - на користь [PERSON] , а [PERSON] - на користь [PERSON] 15 листопада 2016 року комісією Головного територіального управління юстиції у Хмельницький області було проведено перевірку дотримання приватним нотаріусом Очеретною О.М. вимог закону в межах звернення [PERSON] і жодних порушень в її діях виявлено не було. Ні одна судова інстанція, ні Головне територіальне управляння юстиції у Хмельницький області не вказали на те, що заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] є нікчемним правочином, не відповідає нормам міжнародного права, а також є таким документом, що не діє в Україні. У зв`язку з наведеним, відповідачі [PERSON] та [PERSON] просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] 16 жовтня 2018 року позивач [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, у якому зазначила, що твердження відповідачів про те, що «наведені актові записи органу державної реєстрації актів цивільного стану підтверджують родинні зв`язки [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , а тому немає потреби звертатись до суду з вимогою про встановлення факту родинних відносин», - є хибними, оскільки у відповідачів відсутні такі актові записи органу державної реєстрації актів цивільного стану та ця обставина належним чином обґрунтована в позовній заяві. Посилання відповідачів на інші документи не мають доказової сили за розглядом цієї справи. Твердження у відзиві на позов про те, що «ні одна судова інстанція, ні Головне територіальне управління юстиції у Хмельницькій області не вказали на те, що заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] є нікчемним правочином, не відповідає нормам міжнародного права, а також є таким документом, що не діє в Україні», - вважає неспроможними, оскільки ані суд, ані ГТУЮ в Хмельницькій області не перевіряли вказану обставину. Також, позивачка зазначає, що доводи відповідачів не спростовують доводів позовної заяви, є безпідставними та необґрунтованими, хибними та неспроможними. Ухвалою суду від 16 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області (головуючий суддя Карплюк О.І.) у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третьої особи приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Очеретної О.М. про визнання права власності на спадкове майно було відмовлено. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2019 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2018 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 19 травня 2021 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області (головуючий суддя Палінчак О.М.) від 08 червня 2021 року цивільну справу № 686/18218/18 було прийнято до провадження та призначено по справі підготовче засідання. Ухвалою суду від 22 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] , та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову з мотивів, викладених у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Очеретна О.М. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, вказавши, що у її діях як нотаріуса немає жодних порушень. Заслухавши пояснення відповідача, представників сторін та третьої особи, дослідивши наданні докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до якої входять: грошові вклади в Ощадбанку та АТ «Укрексімбанк», квартира [ADDRESS] та 31/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями на [ADDRESS] . У визначений законом строк із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса ХМНО Очеретної О.М. звернулись [PERSON] та [PERSON] , із заявами про відмову від спадщини звернулися [PERSON] на користь [PERSON] і [PERSON] на користь [PERSON] 22 грудня 2015 року, 08 лютого 2016 року та 15 серпня 2016 року приватним нотаріусом ХМНО Очеретною О.М. видано три свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцю [PERSON] , як двоюрідній сестрі спадкодавця, а саме: на 1/2 частку грошових вкладів в установах Ощадбанку міста Хмельницького та у філії АТ «Укрексімбанк» міста Хмельницького; на 1/2 частку квартири [ADDRESS] ; на 1/2 частку (від 31/100) житлового будинку з надвірними будівлями на [ADDRESS] . Свідоцтва про право на спадщину за законом на іншу 1/2 частку майна не видавались. Позивачка, вважаючи, що заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] є нікчемним правочином, і у зв`язку з чим вона має право на 2/3 частини спадкового майна, 23 липня 2018 року звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Очеретної О.М. з заявою про видачу на її ім`я додатково свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину спадкового майна. 27 липня 2018 року нотаріус ХМНО Очеретна О.М. надала [PERSON] письмову відповідь про відсутність правових підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину ще на 1/6 частину спадкового майна. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 23 травня 2017 року у справі № 686/20567/16-ц (за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин), залишеним без змін постановою Верховного Суду від 31 січня 2019 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є двоюрідним братом [PERSON] , яка померла [INFO] . При розгляді справи № 686/20567/16-ц встановлено, що згідно з посвідкою про народження матері [PERSON] - [PERSON] , її батьками зазначено [PERSON] « [PERSON] », [PERSON] ». Відповідно до посвідки про шлюб № 8 [PERSON] та [PERSON] 12 квітня 1941 року уклали шлюб, прізвища після шлюбу стали [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Із запису про народження № 33 за 1925 рік [PERSON] - матері спадкодавця, яка народилася [INFO] , її батьками зазначено « [PERSON] », « [PERSON] ». Згідно зі свідоцтвом про одруження [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] (спадкодавця), її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] . Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У статті 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги. Аналіз статті 1266 ЦК України свідчить, що спадкуванням за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємці за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу). Відповідно до статті 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Згідно з частинами першою, другою статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначала, що спадкоємцями за законом за правом представлення після смерті [PERSON] є вона та її рідний брат [PERSON] . Також заяву про прийняття спадщини подав [PERSON] та [PERSON] , яка, на переконання позивачки, не перебувала у родинних відносинах зі спадкодавцем, подала заяву про відмову від прийняття спадщина на користь [PERSON] . Стверджувала, що з урахуванням того, що лише три особи мають право на спадкування, відповідно, з урахуванням відмови [PERSON] від отримання спадщини на користь позивачки, вона має право на 2/3 частини спадщини після смерті [PERSON] , однак нотаріус помилково видала свідоцтва про право власності на майно у порядку спадкування за законом лише на 1/2 частину спадкового майна, що є підставою для видачі їй додатково свідоцтв про право власності на майно у порядку спадкування ще на 1/6 частину спадщини. При цьому позивачка неодноразово наголошувала на тому, що [PERSON] не довела належними доказами, що вона перебувала у родинних відносинах з [PERSON] . Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11 свої 7) зазначено, що «преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.». Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 23 травня 2017 року у справі № 686/20567/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин не може вважатися преюдиційним щодо відповідачки [PERSON] , оскільки в указаній справі безпосередньо не досліджувалися обставини встановлення перебування останньої у родинних відносинах зі спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] . Отже, суд приходить до висновку, що відповідачкою [PERSON] не доведено наявності факту її родинних відносин зі спадкодавицею [PERSON] , померлою [INFO] , з чого слідує, що спадкоємцями померлої є лише: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Тому, з урахуванням положень ч. 1 ст. 1267 ЦК України, відповідно до якої частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, та відмови [PERSON] від прийняття спадщини на користь позивачки, отримання позивачкою свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна, суд приходить до висновку про правомірність та підставність вимог [PERSON] про визнати за нею права власності в порядку спадкування за законом третьої черги за правом представлення на 1/6 частину спадкового майна, яке залишилось після смерті її двоюрідної сестри [PERSON] , померлої [INFO] . Судові витрати по справі становлять - 1 325 грн. 16 коп. та згідно вимог ст. 141 ЦПК України і з урахуванням результату розгляду справи, стягуються порівну (по 441 грн. 72 коп. ) з трьох відповідачів на користь позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved