Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

30 липня 2021 року до суду надійшла позовна заява адвоката Титаренка Сергія Олександровича в інтересах [PERSON] до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну частку (пай). Позовна заява обґрунтована тим, що за життя [PERSON] була донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , де її матір`ю записано [PERSON] ; свідоцтвом про розірвання шлюбу, де після розірвання шлюбу залишено прізвище [PERSON] ; свідоцтвом про укладення шлюбу, де прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] . Свідоцтво про одруження із першим чоловіком [PERSON] , де шлюб був зареєстрований Глушковським райбюро ЗАГС Курської області (РФ), [PERSON] втратила. [INFO] померла [PERSON] у селі Прогрес Кобеляцького району Полтавської області. До дня смерті [PERSON] проживала разом з дочкою [PERSON] в селі Прогрес Кобеляцького району Полтавської області. З огляду на це, адвокат Титаренко С.О. прохав встановити факт родинних відносин - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за життя була матір`ю [PERSON] , [INFO] , уродженки села Коровякова Глушковського району Курської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна частка (пай) загальною площею 2 умовно-кадастрових гектари із земель колективної власності бувшого КСП ім. «Чапаєва», розташованого на той час на території Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. [PERSON] була членом КСП ім. «Чапаєва» та була включена до списку осіб під № 654, які мають право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] не виключалася з членства КСП ім. «Чапаєва». Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом першої черги. [PERSON] звернулася до Кобеляцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини для оформлення спадкових прав на вищезазначену земельну частку (пай). Державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) та відсутністю факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Згідно викопіровки з плану Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, за [PERSON] значилася земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 1,92 гектари поле № 6. На даний час ця земельна ділянка вже передана із колективної власності в комунальну власність Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області та значиться як землі запасу, які не надані у власність або користування громадян чи юридичним особам. Адвокат Титаренко С.О. вважає, що за життя [PERSON] набула у власність земельну частку (пай) у колишньому КСП ім. «Чапаєва», але не встигла виготовити правовстановлюючий документ, так як померла. [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги, має право успадкувати вищезазначену земельну частку (пай). Тому представник позивача прохав визнати за [PERSON] право на вищезазначену земельну частку (пай). Ухвалою суду від 05 серпня 2021 року по даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.29-31). Ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті (а.с.50-51). Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача - адвокат Титаренко С.О. позов підтримав та прохав задовольнити. Представник відповідача - адвокат Бабчук В.В. прохав у задоволенні позову відмовити повністю. 07 вересня 2021 року представником відповідача було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Білицька селищна рада Полтавського району Полтавської області не визнає пред`явлені позовні вимоги та заперечує проти задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, його положення застосовуються до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. До цивільних правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, враховуючи, що передача земель КСП імені «Чапаєва» відбулася в грудні 1995 року, то до даних правовідносин застосовуються положення ЦК України 1963 року. За додатками, доданими до позовної заяви, вбачається що [INFO] померла [PERSON] у селі Прогрес Кобеляцького району Полтавської області. Спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, про що свідчить постанова державного нотаріуса Кобеляцької державної нотаріальної контори від 18 червня 2021 року. Цією постановою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай), розташовану на території бувшої Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, у бувшому КСП імені «Чапаєва», в зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на земельну частку (пай). Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що основним документом, що посвідчує право власності на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. У спадкодавця [PERSON] відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай) у колишньому КСП імені «Чапаєва», розташованого на території колишньої Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Доказом цього є довідка відділу в Кобеляцькому районі Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області від 14.07.2020 року. З часу видачі КСП ім. «Чапаєва» акта на право колективної власності на землю 22.12.1995 року і до моменту смерті [INFO] [PERSON] мала б отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) у землях КСП імені «Чапаєва». З 1995 по 2002 рік [PERSON] не виявила бажання отримати земельну частку (пай), не звернулася з вимогою про отримання такого сертифіката, не оформила свідоцтво про право власності. Тому [PERSON] як спадкодавець дане майно у власність за життя не набувала. Враховуючи зазначене вище, представник відповідача прохав суд відмовити в задоволенні позову повністю. Суд, заслухавши представника позивача - адвоката Титаренка С.О., представника відповідача - адвоката Бабчука В.В., свідка, розглянувши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.9). Згідно викопіровки з плану Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (а.с.17-18), за [PERSON] значилася земельна ділянка площею 1,92 га, поле № 6, з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва. Відповідно до рішення Кобеляцької районної Ради народних депутатів від 22 грудня 1995 року, КСП ім. «Чапаєва» видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ № 00023, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 18, згідно якого землю передано в колективну власність (а.с. 12). [PERSON] була включена до списку громадян-членів КСП імені «Чапаєва», який є додатком до державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ № 00023 від 22.12.1995 року, під № 654 (а.с.15-зворот). Відповідно до розпорядження голови Кобеляцької районної державної адміністрації від 22.05.2003 року № 342, державну реєстрацію КСП ім. «Чапаєва» скасовано (а.с.16). Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що вона працювала в КСП ім. «Чапаєва» з 1982 року. Також у КСП ім. «Чапаєва» працювала [PERSON] , однак [PERSON] не знає чи була [PERSON] членом КСП ім. «Чапаєва». Статтею 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено, що членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Виходячи зі змісту статей 22, 23 ЗК України та зазначеного Указу, особа набуває права на земельний частку (пай) за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб доданого до державного акту на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акту. Судом встановлено, що державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ № 00023 був виданий КСП ім. «Чапаєва» 22 грудня 1995 року. На момент одержання КСП ім. «Чапаєва» державного акта на землю [PERSON] була включена до списку осіб-членів КСП ім. «Чапаєва», доданого до державного акта на право колективної власності на землю. Будь-яких належних доказів, які б підтвердили членство [PERSON] з КСП ім. «Чапаєва» на момент видачі державного акту на право колективної власності на землю, суду не надано. Сам факт внесення [PERSON] до списку громадян - членів КСП імені «Чапаєва», який є додатком до державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ № 00023 від 22.12.1995 року, не є беззаперечним свідченням набуття нею такого права, а лише вказує на наміри щодо виділення цій особі земельної ділянки, що за її життя реалізовано не було. Отже, саме по собі включення [PERSON] до списку осіб-членів КСП ім. «Чапаєва», доданого до державного акту на право колективної власності на землю, не має правового значення, оскільки відсутня інша складова для виникнення права на земельну частку (пай) - перебування [PERSON] у членах КСП ім. «Чапаєва» на момент видачі державного акту. Відповідно до статей 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтями 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай). Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). [PERSON] як спадкоємцю було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом - на земельну частку (пай) площею 2,00 умовно-кадастрових гектари із земель запасу комунальної власності на території Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області, в зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на нерухоме майно та відсутністю факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] (відсутнє свідоцтво про одруження [PERSON] із [PERSON] ) (а.с.23). Судом встановлено, що спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилася. Відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадян членів КСП ім. «Чапаєва», відомості про видачу сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] відсутні (а.с.22). Суду не надано доказів того, що за життя [PERSON] отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай). Право на земельну частку (пай) у [PERSON] виникло з 22 грудня 1995 року, тобто після видачі КСП ім. «Чапаєва» державного акта на землю. У період з 1995 року по 2002 рік [PERSON] не виявила бажання отримати земельну частку (пай), не зверталася з вимогою про отримання сертифіката на право на земельну частку (пай), не оформила свідоцтво про право власності, а тому за життя [PERSON] дане майно у власність не набула. Оскільки за життя [PERSON] не реалізувала свого права на земельну частку (пай) в КСП ім. «Чапаєва», а тому [PERSON] як спадкоємець не може набути право на зазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Дана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2021 року (справа № 563/623/19-ц, провадження № 61-5176св20). Враховуючи викладене, в задоволенні позову в частині визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування слід відмовити. Вирішуючи питання про встановлення факту родинних відносин, а саме що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за життя була матір`ю [PERSON] , [INFO] , уродженки села Коровякова Глушковського району Курської області, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. [PERSON] народилася [INFO] . Її матір`ю записано [PERSON] (а.с.11). 10 жовтня 1969 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.107). 08 грудня 1972 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] залишила прізвище « [PERSON] » (а.с.20). 31 грудня 1975 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.21). Тобто згідно зазначених вище доказів вбачається, що [PERSON] є донькою [PERSON] та підтвердження або встановлення даного факту в судовому порядку не потребує. Крім того, представник позивача - адвокат Титаренко С.О. відмовився від підтримання позову в цій частині, оскільки ним самостійно отримано довідку про укладення шлюбу позивачки із [PERSON] , а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, то понесені позивачем витрати по справі стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed