Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

11.03.2022 позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Також просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що 18.12.2012 року уклала шлюб з відповідачем. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вони близько півтора роки не проживають разом однією сім`єю. Через те, що відповідач нехтує сімейними цінностями, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин виникають непорозуміння та сварки, свідком яких стає дитина. Вважає, що така обстановка негативно впливає на психічний стан сина [PERSON] . Зазначає, що оскільки вони живуть кожен своїм життям та своїми інтересами, примирення між ними неможливе. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідач не надає кошти на утримання сина, тим самим ставить позивачку у важке матеріальне становище. Він працює офіційно в Польщі, а тому має можливість забезпечувати сину потреби для нормального розвитку. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Згідно правил\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та\~ [PERSON] уклали шлюб, який 18.12.2012 року було зареєстровано у Стебницькій міській раді Львівської області, актовий запис за №55 (Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 18.12.2012). У такому шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Статтею 24\~СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику\~застосування судами\~законодавства при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів для дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача, яка проживає разом з дитиною, займається її вихованням, і відповідача (є особою працездатного віку) - платника аліментів, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також з врахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, вимог розумності та справедливості визначає їх в розмірі по 1/3 частині з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів для дітей відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. На думку суду вказаний розмір аліментів забезпечить дитині належний та достатній рівень матеріального утримання, який відповідає встановленому законодавством розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то судовий збір в цій частині слід стягнути з відповідача в дохід держави, а судовий збір в розмірі 992,40 грн, сплачених позивачкою за вимогу про розірвання шлюбу, стягнути з відповідача в її користь.

Outcome: approved