Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

07.09.2021 орган опіки та піклування Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якому просив суд позбавити останніх батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , стягнути з батьків аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку кожного з батьків, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначав, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , які належним чином батьківські обов`язки не виконують, між ними та дитиною виникають сварки, мати змушує дитину працювати в магазині та доглядати менших дітей, замість того, щоб [PERSON] відвідувала школу, використуває кошти на дітей на власні потреби. В позові зазначено, що сім`ю систематично відвідували представника сільської ради та комісії у справах ідтей, матері надавалися поради та рекондації щодо покращення побутових умов та налагодження відносин з дітьми, проте реакції не було, а моральний та матеріальний стан в сім`ї тільки погіршувався. [PERSON] закінчила школу, вступила до Відокремленого структурного підрозділу «Криворізький фаховий коледж НАУ» на спеціальність «Комп`ютерна інженерія», де наразі навчається. Однак через сварки з матір`ю, остання навіть в період канікул вимушена проживати у гуртожитку. Дитина не отримує фінансової допомоги від своїх батьків, не має чим сплачувати за своє проживання в гуртожитку та забезпечувати себе найнеобхіднішим, тому вимушена працювати, через що пропускає заняття в коледжі і навіть розмірковує про залишення навчання повністю. Батько обіцяв допомогти дитині матеріально, сплачувати кошти за її проживання у гуртожитку, але допомоги не надає, дитина з ним не підтримує близьких родинних стосунків. Фінансову допомогу дитині надає періодично лише бабуся [PERSON] - мати батька. Позивач зазначав, що батьки умовами життя дитини не цікавляться, участі в її житті не приймають, проявляють байдужість до її майбутнього, чим ухиляються від виконання батьківських обов`язків, а тому позивач змушений був звернутися до суду з вказаним позовом. 20.04.2022 представник позивача ОПП Лозуватської сільської ради в судове засідання не з`явився, але надав через канцелярію суду заяву, в якій просив суд позовні вимоги задовольнити, розгляд справи провести за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Неповнолітня [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідмила, але в попередніх судових засіданнях зазначала, що позов подано в її інтересах, за її проханням. З метою захисту інтересів неповнолітньої [PERSON] , за її клопотанням, судом залучено до участі у справі представника через центр безпоплатної правової допомоги. На підставі доручення Криворізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 29.12.2021 представлення інтересів [PERSON] доручено адвокату Ніколенко М.Є. (а.с. 80). Представник неповнолітньої [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив суд справу розглянути за їх відсутності, позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повідомлялися судом про дату, час та місце розгляду справи в порядку визначеному законом (а.с. 26, 27, 29, 51, 61, 64, 78, 79, 106, 112), але до суду повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзиву не подали. Представник третьої особи служби у справах дітей Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області - Горбачова А.Г., 20.04.2022 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Криворізької РДА в судове засідання 20.04.2022 не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Матеріали справи містять лист про проведення розгляду справи за відсутності представника служби у справах дітей Криворізької РДА, при вирішенні спору покладалися на розсуд суду (а.с. 95). Третя особа [PERSON] повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила (а.с. 113). В попередніх судових засіданнях просила суд не позбавляти її сина батьківських прав відносно онуки [PERSON] , хоча зазначала, що на даний час батьки дівчинці належної уваги не приділяють, матеріально не забезпечують. Зі згоди представника позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши які правовідносини виникли між сторонами та яка норма права підлягає затосуванню до них, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенн. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] , яка одружившись змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 4-6, 10-11). Відповідно до інформаційного листа начальника ВСП «Криворізький фаховий коледж НАУ» № 128 від 07.04.2021, адресованого начальнику служби у справах дітей Лозуватської сільської ради Криворізького району, [PERSON] навчається у вказаному закладі за спеціальністю «Комп`ютерна інженерія», має пропуски з багатьох дисциплін без поважних причин, низький рівень знань та як наслідок має академічні заборгованості. Дитина вимушена на період карантину та канікул постійно проживати у гуртожитку коледжу, пояснюючи це постійними сварками з матір`ю. Батьки дитини не проживають разом, мати не сприяє розвитку дитини, не приймає участі у вихованні, не створює задовільних побутових умов та умов для проживання, навчання, відпочинку дитини, не надає їй фінансової допомоги. Батько також не приймає участі у вихованні дитини та фінансової підтримки не надає (а.с. 15). Інформація щодо успішності дитини викладена в характеристиках з її місця навчання (а.с. 16-17). Згідно характеристики відносно [PERSON] № 71 від 12.07.2021, наданої зі слів депутата, починаючи з 2019 року відносини в сім`ї між [PERSON] та її старшими дітьми, зокрема [PERSON] , погіршилися, мати народила ще одну дитину в 2020 році, розійшлася з чоловіком та з новим співмешканцем змінила місце проживання, батьківські обов`язки виконувала неналежно. [PERSON] закінчила Грузький навчальний заклад та розпочала навчання в м. Кривий Ріг, проживає в гуртожитку за місцем навчання. З матір`ю велися профілактичні бесіди, однак вона на зауваження не реагувала (а.с. 14). 26.07.2021 комісією органу опіки та піклування Лозуватської сільської ради від 28.05.2021 складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Висновок містить інформацію, що мати належним чином не виконує батьківських обов`язків щодо [PERSON] , постійно свариться з дітьми та піддає їх психологічному тиску. Примушує доньок працювати в магазині або доглядати наймолодшу дитину, замість навчання, кошти на дітей витрачає на власні цілі. Мати та батько не приймають участі в житті дитини, матеріальної допомоги не надають, у зв`язку з чим вона змушена працювати, щоб мати кошти для існування (а.с. 19-20). Вказаний висновок затверджено рішенням Лозуватьскої сільської ради № 173 від 26.07.2021, яким уповноважено начальника служби у справах дітей Лозуватської сільської ради підготувати документи для вирішення питання про позбавлення батьківських прав батьків відносно [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурнихта інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а тому у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи суд може відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВС від 20 січня 2020 року у справі № 654/1409/19. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши докази подані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивач ставлячи перед судом питання про позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їх доньки [PERSON] , зазначає про ухилення останніх від своїх батьківських обов`язків, а саме участі у вихованні та утриманні дитини. Однак, суд приходить до висновку, що перед судом не доведено належним чином факт ухилення відповідачів від участі у вихованні дитини. Зокрема щодо ухилення від участі у вихованні дитини батька [PERSON] , суду не надано взагалі жодних доказів, а докази щодо ухилення [PERSON] від виховання дитини зводяться до характеритистики матері наданої зі слів депутата органу місцевого самоврядування. Будь-яких належних доказів того, що кожен з батьків не приймає участі у вихованні дитини не надано, не розкрито перед судом в чому саме полягає таке ухилення та які його причини. Матеріали справи не містять документального підтвердження проведення органом опіки та піклування роботи щодо з`ясування дійсних обставин стосунків між неповнолітньою та її батьками, якими були причини сварок, що як вказує позивач виникали між матір`ю та донькою, а також не надано доказів проведення бесід з батьками з метою належного виконання ними своїх обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.4 ст. 164 СК України, піід час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд має барти до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу, однак суду не надано доказів того, що такий супровід мав місце. Висновок комісії органу опіки та піклування Лозуватської сільської ради суд розцінює критично, оскільки він не містить даних на підставі яких комісія дійшла такого висновку, відсутні посилання на акти обстеження умов проживання дитини з матір`ю, відсутні докази на підтвердження обставин пропуску дитиною школи в тому числі у зв`язку з залучення до роботи в магазині, як доведено й факт отримання [PERSON] окштів на утримання дитини та їх нецільового витрачання. Факт не здійснення батьками належного матеріального утримання дитини, не може є безумовним свідченням ухилення батьків від виховання дитини, але може бути підставою для стягнення аліментів на утримання дитини. Беручи до уваги викладене, враховуючи найкращі інтереси дитини, яка не має бути позбавлена родини з формальних підстав, має право на збереження родинних стосунків з біологічними батьками, враховуючи вік дитини (досягне повноліття [INFO] ), суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітньої доньки не підлягають задоволенню. Разом з тим, враховуючи подання даного позову в інтересах неповнолітньої [PERSON] , яка в попередніх судових засіданнях вказувала, що позов подано саме на її прохання, а також беручи до уваги дані характеристики з місця навчання дитини, пояснення третьої особи [PERSON] надані в підготовчому засіданні про те, що дитина потребує більшої уваги та піклування з боку батьків, їх підтримки, суд вважає за необхідне попередити відповідачів про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню дитини [PERSON] , з покладенням на орган опіки та піклування Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетрвоської області контролю за виконанням батьківських обов`язків відповідачами. Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідачів аліментів на утримання [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт проживання [PERSON] окремо від батьків, у гуртожитку за місцем навчання, батьки належного матеріального забезпечення дитині не надають, про що вказувала сама [PERSON] та [PERSON] , відповідачі вказане не заперечили, тому суд, враховуючи те, що відповідачі є повнолітніми, дієздатними особами, які мають усвідомлювати свій обов`язок щодо матеріального забезпечення дитини на рівні неообіхдному для її гармонійного розвитку, в тому числі для можливості реалізації права на навчання, беручи до уваги матеріальний та сімейний стан відповідачів, зокрема наявність у [PERSON] ще двох неповнолітніх дітей, рівність обов`язків батьків щодо участі в утриманні дитини, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] задовольнити частково, стягнувши з кожного з батьків, аліменти на утримання дитини, на її користь, в розмірі ј частини з усіх видів їх заробітку (доходу), починаючи стягнення з 07.09.2021 до досягнення нею повноліття. Оскліьки суд не задовольняє вимоги в частині позбавлення відповідачів батьківських прав, [PERSON] станом на дату ухвалення рішення є неповнолітньою (досягне повноліття вже 24.04.2022), а згідно п.1 ч.1 ст. 32 ЦК України особа у віці від 14 до 18 років має право самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією, іншими доходами, суд вважає за необхідне стягувати аліменти на утримання [PERSON] на її користь. Позивач відповідно до п. 14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання позову до суду, оскільки позов подано на захист прав та інтересів неповнолітньої особи, а тому суд,

Outcome: partial