Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

[PERSON] , в особі якого діє представник позивача адвокат Прищепа О.А. звернулись з позовом до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Позов обґрунтований тим, що 12 лютого 2021 року згідно наказу № 60-к позивач [PERSON] був звільнений за власним бажанням з посади змінного механіка ВКМ ДП БІЛГОРОД-ДНІСТРОВСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГІВЕЛЬНИЙ ПОРТ. На час його звільнення у ДП БІЛГОРОД-ДНІСТРОВСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГІВЕЛЬНИЙ ПОРТ існувала заборгованість по виплаті позивачу заробітної плати за період з січня 2020 року по січень 2021 року у розмірі 154179,63 грн., що підтверджується довідкою від 16.01.2021р. №107. В порушення вимог ст. 116 КЗпП Украйни, розрахунок по заробітній платі при звільненні відповідач не здійснив, належні позивачу до виплати суму заробітної плати, він не отримав. Згідно Судового наказу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.02.2021 року та Ухвали від 18.03.2021 року по Справі № 495/538/21, з Відповідача на користь Позивача було стягнуто суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 104739,43 грн. Згідно Судового наказу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.05.2021 року по Справі № 495/3300/21, з Відповідача на користь Позивача було стягнуто суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 49440,20 грн. Загальна сума нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за Судовими наказами: 104739,43 грн. + 49440,20 грн. = 154179,63 грн., що відповідає сумі вказаній у довідці Відповідача від 16.01.2021р. №107. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Згідно Довідці ДП БІЛГОРОД-ДНІСТРОВСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ОРГІВЕЛЬНИЙ ПОРТ від 16.01.2021р. №107, середньоденний заробіток після отримання обов`язкових податків для виплати компенсації за затримку розрахунку в день звільнення становить 430,64 грн. Розрахунок: Середньоденна заробітна плата: 430,64 грн. (згідно довідці Відповідача). Кількість робочих днів за час затримки виплати - 221 день, (розрахунок -здається). Середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за весь період (станом на 31.12.2021р.): 430,64 грн. х 221 робочих днів = 95 171,44 грн. Також позивач, зазначає, що незаконними діями керівництва ДП БІЛГОРОД- ДНІСТРОВСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГІВЕЛЬНИЙ ПОРТ йому було нанесено моральну шкоду, яку він оцінив у 15000,00 грн. (що дорівнює 10% суми досі так і -неотриманої заробітної плати). Ухвалою суду від 06.01.2022 р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності , позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованою у встановленому законом порядку юридичною адресою, відзиву на позов або зустрічного позову не подав. За даних обставин суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, викладені позивачем по тексту позовної заяви, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Працівник має право на оплату своєї праці своєчасно на підставі укладеного трудового договору (ст. 21 Закону «Про оплату праці»). Згідно із ч. 5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Заробітна плата повинна виплачуватися працівникові регулярно в робочі дні в строки, встановлені в колективному договорі, не рідше двох разів на місяць, не більше як через 16 календарних днів. Якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно зі ст. 241-1 КЗпП України. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 233 КЗпП України, частина 2, встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, що 12 лютого 2021 року згідно наказу № 60-к позивач [PERSON] був звільнений за власним бажанням з посади змінного механіка ВКМ ДП БІЛГОРОД-ДНІСТРОВСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГІВЕЛЬНИЙ ПОРТ. На час його звільнення у ДП БІЛГОРОД-ДНІСТРОВСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГІВЕЛЬНИЙ ПОРТ існувала заборгованість по виплаті Позивачу заробітної плати за період з січня 2020 року по січень 2021 року у розмірі 154179,63 грн., що підтверджується довідкою від 16.01.2021р. №107. Як вбачається, загальна сума нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за Судовими наказами: 104739,43 грн. + 49440,20 грн. = 154179,63 грн., що відповідає сумі вказаній у довідці Відповідача від 16.01.2021р. №107. Вищенаведені Судові накази знаходяться на примусовому виконанні у Білгород-Дністровському ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) ВП 64954106, ВП 65705945, та перебувають на стадії зупинення на підставі того, що ДП БІЛГОРОД-ДНІСТРОВСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГІВЕЛЬНИЙ ПОРТ включено до переліку приватизації - п.12 ч.1 ст.34 ЗУ Про виконавче провадження. Таким чином відповідачем порушено трудові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі. Вирішуючи питання щодо розміру невиплаченої заробітної плати, яка підлягає стягненню суд враховує зазначене. Згідно довідки ДП БІЛГОРОД-ДНІСТРОВСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГІВЕЛЬНИЙ ПОРТ від 16.01.2021р. №107, середньоденний заробіток після отримання обов`язкових податків для виплати компенсації за затримку розрахунку в день звільнення становить 430,64 грн. Розрахунок: Середньоденна заробітна плата: 430,64 грн. (згідно довідці Відповідача). Кількість робочих днів за час затримки виплати - 221 день, (розрахунок -здається). Середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за весь період (станом на 31.12.2021р.): 430,64 грн. х 221 робочих днів = 95 171,44 грн. Таким чином, позовні вимоги про стягнення нарахованої, але фактично не виплаченої заробітної плати у розмірі 95\~171,44\~(дев`яносто\~п`ять тисяч\~сто сімдесят\~одна гривня\~44\~коп.)\~грн підлягають задоволенню. Крім національного законодавства, право на заробітну плату захищається й Конвенцією про захист заробітної плати № 95, яка ратифікована 31.01.1961 року. Відповідно до ст. 1 даної Конвенції, метою цієї Конвенції є термін «заробітна плата», який означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити, на підставі письмового або усного договору про наймання послуг, працівникові за працю, яку виконано, чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано, чи має бути надано. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Конвенції, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Відповідно до ст. 12 Конвенції, заробітна плата виплачуватиметься через регулярні проміжки часу. Якщо немає інших відповідних урегулювань, котрі забезпечують виплату заробітної плати через регулярні проміжки часу, то періоди виплати заробітної плати має бути продиктовано національним законодавством або визначено колективним договором чи рішенням арбітражного органу. Окрім того, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24.12.1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановляння рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності у цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п. 21 цієї Постанови при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями). Відповідно до п. 32 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку у зв`язку з затримкою розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (з наступними змінами і доповненнями), чинність якої поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності, середній заробіток для виплати працівникові за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до пункту 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно з п.5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат в усіх випадках збереження середнього заробітку провадиться, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові при розгляді справи № 6-1093цс15 від 23.12.2015 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Наказом від 30.10.2018 року позивач звільнений з займаної посади 30.10.2018 року у зв`язку з ліквідацією підприємства п. 1 ст. 40 КЗпП України. В день звільнення виплата всіх сум, що належать від підприємства - роботодавця, позивачеві проведена не була. Вона не здійснена й на день звернення до суду. Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари i тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно з ч. 5 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. За правилами ст. 3 цього Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Таким чином, розмір компенсації за втрату частини доходів в зв`язку з невиплатою заробітної плати відповідає розміру за поданим позивачем розрахунку у сумі 95171,44 гривень, а тому підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язані відшкодувати завдану ними моральну шкоду працівнику. Ст. 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням, інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Оскільки відповідач внаслідок тривалої не виплати заробітної плати, спричинив позивачу моральних страждань пов`язаних з відсутністю грошових коштів для свого існування та для існування своєї родини. За цих обставин, діями відповідача їй спричинена моральна шкода, яка полягає в перенесеному душевному хвилюванні, яке відобразилося на її емоційному стані. Заявлену суму моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн. суд вважає не завищеною, та такою, що відповідає тяжкості заподіяних моральних страждань та вимогам розумності і справедливості, у зв`язку з чим вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць.

Outcome: approved