Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

25 жовтня 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 23.10.2009р. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, для користування яким вона отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 21000,00 грн. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач зобов`язувалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями та не виконала умови Договору, у зв`язку з чим вона станом на 14.09.2021р., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, має заборгованість 27292,68 грн., з яких: 21464,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 21464,28 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5828,40 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 23.10.2009р. у розмірі 27292,68 грн. станом на 14.09.2021р. та понесені ним витрати на сплату судового збору в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою судді від 08.11.2021р. провадження по даній цивільній справі відкрите, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду з викликом до суду сторін. 12 грудня 2021 року в судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала та просила суд засідання відкласти для надання їй можливості звернутися за правовою допомогою до адвоката. На наступне судове засідання, яке було призначене на 19.01.2022р., від відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, в зв`язку з неможливістю відповідачем самостійно представляти свої інтереси в судовому засіданні та необхідністю отримання кваліфікованої юридичної допомоги адвоката, до якого додала талон про прийняття заяви про надання безоплатної вторинної правової допомоги. 31 січня 2022 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вона просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що у позові вказано, що відповідач погасив заборгованість за тілом кредиту у розмірі 36220,59 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 21464,28 грн. та 912,13 грн., але не надав пояснення чому вказана сума майже у 2,4 разів більша ніж сума кредитного ліміту, що вказує на недостовірність та дефектність розрахунку заборгованості, який позивач надав суду, оскільки з нього неможливо визначити, як саме зараховувались грошові кошти. Він не оформлений належним чином, бо в ньому не зазначено прізвище посадової особи, яка має право складати такий розрахунок, що не відповідає нормативним вимогам ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затверджених наказом Держспоживстандарту України №55 від 17.04.2003р. Відповідач вважає, що відсутня можливість встановлення процентної ставки, перевірення наданого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунку заборгованості щодо нарахованих відсотків за відсутності домовленості між сторонами, оскільки в заяві, підписаній сторонами, відсутній встановлений строк повернення кредитних коштів та відповідальність за його порушення, між сторонами не досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору. Вона стверджує, що Умови та Правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» нею не підписувалися, а копію кредитного договору №б/н позивач взагалі не надав. Крім того, в анкеті-приєднання не встановлено ні кредитного ліміту, з яким би вона погодилася, ні умов на яких їй надається кредит, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Тому, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім. В анкеті-заяві, наданій банком, не зазначено розмір встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку, немає вказівки на який період, які саме кредитні картки видавалися та під які відсотки. В доповнення до обґрунтування своїх позовних вимог від позивача 15.02.2022р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій Банк зазначив, що з моменту оформлення кредитного договору пройшло 12 років, Позичальник не зверталася в Банк за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що вона знала про розмір процентних ставок і повністю з ними погодилася, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які вона здійснювала. Анкета-заява підписана відповідачем, підписавши її вона підтвердила, що ознайомлена з умовами кредитування та погодилася з ними. Погашаючи заборгованість по кредиту відповідач прийняла умови договору та погодилася з ними. Банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, між позивачем та відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, що є підставою для стягнення заборгованості з відповідача. 18 березня 2022 року відповідач подала до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому вона виклала свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив та наполягала на своїй вимозі про відмову позивачу у позовних вимогах в повному обсязі. Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судові засідання не з`явився. Позивач разом із позовом надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, в якому зазначено, що позовні вимоги банк підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку банку відсутні. Також, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач в судових засіданнях позов не визнала, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та повністю підтримала свої заперечення зазначені у відзиві на позов. Суд, ознайомившись із позовною заявою позивача, заслухавши доводи відповідача, ознайомившись із відзивом відповідача, відповіддю на відзив позивача та запереченням відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах цивільної справи, встановив наступні фактичні обставини справи. З копії Заяви вбачається, що відповідач виявила бажання оформити на своє ім`я кредитку та 23.10.2009р. отримала кредитну карту та ПІН, про що свідчить її особистий підпис. В п.5 Заяви «Банківські послуги» зазначено, що ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав відповідачу банківські послуги у виді кредитки «УНІВЕРСАЛЬНА» «30 днів пільгового періоду», де також зазначена базова процентна ставка, номер картки та інші відомості. Крім того, з п.4 Заяви «Додаткові відомості» вбачається, що відповідач ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом вона підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку, а також його місцезнаходження. Вона згодна з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає мін нею та банком договір про надання банківських послуг. Банк має право у будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт. Банк інформує клієнта щодо розміру спершу встановленого кредитного ліміту у Пам`ятці клієнта. Також, 23 жовтня 2009 року відповідач отримала під підпис довідку про умови кредитування з використанням кредитки «УНІВЕРСАЛЬНА, 30 днів пільгового періоду», копія якої є в матеріалах справи. 21 травня 2018 року було змінено тип Банку та його найменування на АТ КБ «ПРИВАТБАНК». В п.2 копії статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в новій редакції зазначено, що Банк є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч.3 цієї статті). Частиною 1 ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як передбачено ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується копією довідки про надання відповідачу кредитної картки, яка була видана 23.10.2009р. на підставі укладеного між сторонами договору б/н. З копії довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] вбачається, що 23.10.2009р. їй встановлено кредитний ліміт в сумі 0,00 грн., 20.10.2010р. було збільшено кредитний ліміт на 2000,00 грн., а в період з 16.12.2010р. по 29.09.2020р. відповідачу неодноразово було збільшено суму кредитного ліміту, який станом на 05.02.2020р. склав 21000,00 грн. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з копії виписки за договором б/н за період 23.10.2009р. - 17.09.2021р. про рух коштів по картці [PERSON] від 17.09.2021р., відповідач повністю використала кредитний ліміт в сумі 21000,00 грн., тому баланс на кінець періоду склав мінус 27292,68 грн. Крім того, з копії даної виписки також вбачається, що 23.10.2009р. відповідачу встановлено кредитний ліміт в сумі 0,00 грн., а 20.10.2010р. їй було збільшено кредитний ліміт на 2000,00 грн., а потім поступово збільшувався аж до 05.02.2020р. на суму 21000,00 грн. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, які передбачені ч.1 ст.611 ЦК України. В порушення вищезазначених норм ЦК України, умов банківських послуг зазначених в Заяві та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «УНІВЕРСАЛЬНА, 30 днів пільгового періоду», які підписані [PERSON] особисто 23.10.2009р., відповідач не надала своєчасно в повному обсязі позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Договором б/н від 23.10.2009р., в зв`язку з чим, згідно з наданою позивачем випискою за договором б/н про рух коштів по картці, у неї станом на 17.09.2021р. виникла заборгованість з урахуванням внесених коштів в сумі 27292,68 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту - 21464,28 грн. та заборгованості за простроченими відсотками - 5828,40 грн. Враховуючи встановлені судом факти та досліджені письмові докази, суд критично ставиться до тверджень відповідача, викладених у відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив, щодо відсутності в матеріалах справи доказів укладення 23.10.2009р. між сторонами кредитного договору та досягнення згоди щодо істотних умов цього договору, отримання відповідачем від позивача кредитної картки та видачі кредитних коштів, наявність та розмір заборгованості по поверненню цих кредитних коштів, з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А, ч.6 ст.81 цього Кодексу визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У Заяві позичальника від 23.10.2009р. зазначена базова процентна ставка за кредитом 4% на місяць на залишок заборгованості. Також, у довідці про умови кредитування від 23.10.2009р. зазначена базова відсоткова ставка за користування кредитом, розмір щомісячних платежів, яка підписана від імені [PERSON] . Будь-яких письмових доказів у підтвердження своїх доводів, щодо неотримання від позивача кредитних коштів та не порушення своїх зобов`язань перед позивачем, відповідач суду не надала. Отже, у відзиві містяться суперечності, оскільки з виписки за договором б/н про рух коштів по картцічітко вбачається, що вона отримала та користувалася наданим їй кредитом, а також у своєму відзиві відповідач зазначила: «…за користування кредитним лімітом, який за час дії картки не перевищував 2000,00 грн., я фактично виплатила банку суму, яка складає набагато більшу, ніж повинна була. Я вважаю, що фактично сплатила суму набагато більшу ніж встановлений кредитний ліміт, а банком не доведено належними доказами у справі факт наявності у мене заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором,…». Крім того, позивач, на підтвердження своїх позовних вимог, до позову додав копію Витягу з «Умов та Правил надання банківських послуг», які не підписані відповідачем. Частинами першою та другою статті 77 ЦПК України, визначено що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Отже, враховуючи вищезазначені норми ЦПК України, суд не приймає копію Витягу з «Умов та Правил надання банківських послуг» за належний та достовірний доказ, оскільки він не підписаний відповідачем та матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи 23.10.2009р. Заяву позичальника. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку Банку не повернуті, тому кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення кредитних коштів. Отже, пред`являючи позов, Банк на підтвердження своїх вимог, крім Витягу з «Умов та Правил надання банківських послуг», також посилався на Заяву позичальника, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «УНІВЕРСАЛЬНА, 30 днів пільгового періоду», які підписані [PERSON] , та надав розрахунок заборгованості та виписку за договором б/н про рух коштів по картці. Також, такої правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх рішеннях від 12.02.2020р. у справі №382/327/18 (провадження №61-21994ск19) та 03.07.2019р. у справі №342/180/17-ц (провадження №14-131цс19). У поданому відзиві та заперечені відповідач просить відмовити в позові в повному обсязі, але з її твердженнями суд не може погодитися, оскільки відповідач не спростувала надані Банком докази видачі та користування кредитними коштами і виниклої перед Банком заборгованості. Таким чином, враховуючи норму ст.81 ЦПК України, саме відповідач повинна спростувати надані Банком докази, чого зроблено не було. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що 23.10.2009р. [PERSON] підписала Заяву позичальника, ідентифікувалася в Банку, їй було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, також нею підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «УНІВЕРСАЛЬНА, 30 днів пільгового періоду» від 23.09.2009р., враховуючи, що зазначеними Заявою та довідкою, які підписані [PERSON] , визначено розмір відсотків за користування кредитом, то вони підлягають стягненню. Враховуючи вищевикладене та те, що станом на 14.09.2021р. [PERSON] , використавши кредитний ліміт,не сплатила заборгованість за Договором б/н від 23.10.2009р., суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 23.10.2009р. підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати за сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2270,00 грн., який Банк просить стягнути з відповідача на свою користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved