Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

Позивач 20 травня 2021 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтований тим, що 24.02.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем (далі - Нотаріус) вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2371, про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості в сумі 251 150,00 грн. (далі - Виконавчий напис). На підставі Виконавчого напису у квітні 2021 року приватним виконавцем Русецькою О.О. за заявою ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відкрито виконавче провадження № 65276158. Оскільки Нотаріус при вчиненні Виконавчого напису керувалась постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) № 662 від 26 листопада 2014 року, яка визнана незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, а також не врахувала спірність суми заборгованості, Виконавчий напис є незаконним. На підставі викладеного позивач просить визнати Виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2021 року зупинено стягнення на підставі спірного виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено, витребувано від приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. належним чином завірену копію документів, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис. 25 серпня 2021 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковський О.В. заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (а.с.57-60). У судове засідання учасники судового процесу не з`явилися. Від представника позивача адвоката - Жури Н.В., надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» у судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. та приватний виконавець Русецька О.О. у судове засідання не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи вищезазначене, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності учасників справи, за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ході судового розгляду встановлено, що 24.07.2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №11187607000, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 8 495,00 доларів США, що еквівалентно 42 899,75 грн. (а.с.6-10). Відповідно до графіку сплати платежів за кредитним договором дату останнього чергового платежу встановлено 23.07.2014 року (а.с.11-12). Положеннями ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). ПАТ «УкрСиббанк» згідно Договору №05/12 про відступлення права вимоги від 20.04.2012 року відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Кредекс Фінанс», правонаступником якого є ТОВ «ВЕРДИКТ ФІНАНС» на підставі договору відступлення права вимоги №05/12-КВ від 20.04.2012р., правонаступником якого є ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на підставі договору відступлення права вимоги №15-07/2020 від 15.07.2020р. Однак, матеріали справи не містять вищевказаного договору та додатків нього, що позбавляє можливості суд встановити факт відступлення прав вимоги за договором №11187607000 від 24.07.2007 року. Судом встановлено, що 24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2371. Відповідно до вказаного виконавчого напису зі [PERSON] за кредитним договором №11187607000 від 24.07.2007 року, укладеним з ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», стягнуто заборгованість у розмірі 250 150,00 грн., з яких: 49 983,84грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 200 166,16 грн. - прострочена заборгованість за відсотками та комісією. Стягнення заборгованості проводиться за період з 20.04.2012 року по 16.12.2020 року. Також за вчинення виконавчого напису нотаріусом з позивача на користь відповідача стягнуто 1000,00 грн. Виконавчий напис вчинено на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (а.с.15). Постановою приватного виконавця Русецької О.О. про відкриття виконавчого провадження від 26.04.2021 року за вищезазначеним Виконавчим написом відкрито виконавче провадження № 65276158 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 251 150,00 грн. (а.с.16). Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до пунктів 1, 2 Глави 12 Порядку виконавчі написи вчиняються нотаріусами на документах, які встановлюють заборгованість або передбачають повернення майна. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, то він має бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріального документа. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису нотаріуса, під час його вчинення Нотаріус керувалася статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Перелік доповнено вказаним пунктом на підставі Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ від 26 листопада 2014 р. № 662. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. в частині, зокрема, доповнення Переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Таким чином, Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір № 11187607000 від 24.07.2007 року не був нотаріально посвідчений. Враховуючи викладене, правова підстава для вчинення спірного Виконавчого напису на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, відсутня. Окрім того, суд вважає необхідним зазначити наступне. Частиною 1 ст. 88 цього Закону України визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З наведеної норми вбачається, що є дві обов`язкові умови вчинення виконавчих написів нотаріусами: перша - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, друга - якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Як встановлено у ході судового розгляду, 10.07.2014 року - дата останнього чергового платежу, який повинен був внести позивач за Договором. В зазначений строк платіж не було внесено, право вимоги Банку виникло з 11.07.2014 року. Таким чином, з дня виникнення права вимоги Банком минуло більше трьох років, що не відповідає умові, встановленій ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Разом з тим, стороною відповідача не було надано суду в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, належних і допустимість доказів в обґрунтування того, що сума заборгованості утворилась за період часу з 20.04.2012 року по 16.12.2020 року, про що зазначено у виконавчому написі. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. З наданих Нотаріусу документів для вчинення Виконавчого напису не вбачається право вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за кредитним договором № 11187607000 від 24.07.2007 року, оскільки не надано взагалі договору про відступлення прав вимоги та додатку до нього, в якому б були визначені позичальники, до яких відповідач отримав право вимоги. Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Враховуючи приписи ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17. На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати розподіляються судом у відповідності до ст. 141 ЦПК України, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 1 362,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved