Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 05.09.2009 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 03.10.2014 року шлюб між сторонами розірвано, ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. За словами позивача, відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на виховання, лікування та утримання дитини, яка має хронічні захворювання і перебуває на диспансерному обліку в КУ «Центральна дитяча міська лікарня», та потребує у зв`язку із цим додаткового догляду і лікування, хоча є працездатним та зобов`язаний утримувати дитину. Як слідує зі змісту позову, внаслідок невиконання відповідачем рішення суду за ним рахується заборгованість з виплати аліментів в сумі 55 104,00 грн. станом на 01.11.2021 року, а тому у позивача, на її переконання, відповідно до положень Сімейного кодексу України є право на стягнення неустойки не більше 100% заборгованості. З огляду на викладене у позовній заяві, позивач просить стягнути з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 55 104,00 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 26.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не направляв. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Заочним рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 03.10.2014 року шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено на виховання матері, ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 13 серпня 2014 року і до повноліття дитини. Із наявного у матеріалах справи розрахунку від 10.11.2021 за №105740, виданого за підписом в.о. заступника начальника Відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бібаєвої В. вбачається, що [PERSON] аліменти на утримання дитини сплачував нерегулярно та станом на 01.11.2021 заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період із серпня 2014 по жовтень 2021 року становить 55 104,25 грн. Відповідно до статті 51\~Конституції України та статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49\~ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Згідно з частинами першою, другою статті 196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня, - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Отже, [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Відповідач цю презумпцію не спростував. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) викладено висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що відповідач неналежно виконує покладений на нього статтею 180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, оскільки сплачує стягнуті з нього за рішенням суду аліменти нерегулярно, докази відсутності вини відповідача щодо несплати аліментів матеріали справи не містять, у зв`язку із чим наявні передбачені статтею 196 СК України підстави для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів. Суд не\~погоджується із\~визначеною позивачем\~сумою пені,\~оскільки за\~власними розрахунками\~суду,\~зробленими з\~огляду на\~наведену у\~постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~03\~квітня 2019\~року у\~справі №\~333/6020/16-ц формулу, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів за період із серпня 2014 року по жовтень 2021 року (включно) складає 32 244 грн. 59 коп., а тому саме цю суму суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 531,32 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду,

Outcome: partial