Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 12.04.1999р. між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у виконкомі Котелівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, про що зроблено актовий запис №5. Зазначає, що за час спільного подружнього життя у них (сторін) народилася дитина: дочка [PERSON] , [INFO] . Покликається на те, що починаючи з 10.07.2021р. вона (позивачка) змушена була разом із неповнолітньою дочкою покинути місце свого постійного проживання та реєстрації, переїхавши проживати в с.Котилево Новоселицького району Чернівецької області, так як відповідач [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вигнав їх із бідинку. Вказує, що дитина проживає разом з нею, позивачкою, відвідує Котелівський НВК опорний заклад. Зазначає, що дочці повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини, а вона (позивачка) самостійно не взмозі забезпечити такий рівень, так як ніде не працює та не перебуває на обліку в центрі зайнятості і не отримує допомоги по безробіттю. Зазначає, що відповідач самоусунувся від батьківського обов`язку щодо утримання своєї дитини, починаючи з липня 2021 року. Стверджує, що відповідач є працездатним, має систематичний заробіток, так як працює закордоном, інших осіб на утриманні не має, відповідно такий має можливість утримувати дочку, а тому просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст.199 СК України до досягнення двадцяти трьох років. Представником відповідача\~ [PERSON] адвокатом Савка Т.В. подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що його довіритель (відповідач) [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнає частково, покликаючись на наступні обставини: 1) відповідач, не відмовляється від виконання свого конституційного обов`язку щодо матеріального забезпечення своєї дочки [PERSON] , однак на даний не працює та не має стабільного матеріального заробітку; 2) позивачкою [PERSON] не доведено (не надано доказів) спроможності відповідача [PERSON] сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі вказаній останньою у позовній заяві; 3) відповідач станом на сьогоднішній день перебуває у пошуках роботи, а тому у зв`язку з цим має скрутне матеріальне становище, а твердження позивачки про те, що останній перебуває на роботі за кордоном є надуманими та не відповідають дійсності; 4) на утриманні та догляді відповідача перебуває важко хворий батько, який не може самостійно забезпечувати свої основні побутові потреби; 5) у відповідача відсутнє будь-яке рухоме та нерухоме майно на праві власності чи користування; 6) що обов`язок по утриманню дитини є рівномірним обов`язком як матері, так і батька; 7) спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі розмірі 1800 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Зазначив, що у разі покращення його матеріального становища, відповідач буде добровільно брати участь у додаткових витратах необхідних для нормального розвитку його дочки. Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 15.12.2021р. відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, так як згідно з вимогами п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні вказала, що перебувала у шлюбі із відповідачем понад 23 роки, однак останній в стані алкогольного сп`яніння 10.07.2021р. вночі вигнав її з дітьми із дому (від шлюбу у них (сторін) народився ще син, який досягнув уже повноліття). Ствердила, що на даний час вона ніде не працює, а на утримання їхньої дочки [PERSON] в місяць витрачається близько 4000 гривень. Зазначила, що зменшує свої позовні вимоги, зокрема просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 3500 грн. та просить врахувати те, що батько відповідача отримує пенсійні виплати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що заявлені позивачкою [PERSON] зменшені позовні вимоги визнає частково, зокрема не заперечує проти стягнення із нього на користь останньої аліментів на утримання їхньої дочки [PERSON] в розмірі 1800 гривень, покликаючись зокрема і на обставини викладені у відзиві. Крім того, просив суд врахувати і те, що станом на час розгляду справи він тимчасово працевлаштувався та його дохід становить 6500грн. в місяць. Представник відповідача [PERSON] адвокат Савка Т.В. підтримав позицію свого довірителя та вважає, що позов підлягає частковому задоволенню лише в частині стягнення аліментів на утримання доньки позивача - [PERSON] в розмірі 1800 гривень щомісячно до досягнення такою повноліття. В іншій частині в задоволенні позовних вимог просив суд відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи сторони відповідача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що з 12 квітня 1999р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано виконкомом Котелівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, про що зроблено актовий запис №5. Від подружнього життя в сторін народилася дитина: дочка [PERSON] , [INFO] . Дочка проживає разом з матір`ю [PERSON] , позивачкою по справі та перебуває на її утриманні, у 2021р. була зарахована до 8-Б класу Котелівського НВК-ОЗ. Відповідач [PERSON] добровільно не надає кошти на утримання дитини, не піклується про її матеріальне забезпечення. Відповідач [PERSON] матеріально допомагає своєму батькові [PERSON] , [INFO] , який є особою похилого віку, пенсіонером та проживає разом із ним і має незадовільний стан здоров`я. Вказані обставини підтверджуються такими доказами по справі, зокрема: копією свідоцтва про одруження сторін серії [NUMBER] ; копією свідоцтва про народження дитини дочки [PERSON] , [INFO] ; копією паспорта позивачки; довідкою виданою Котелівським старостинським округом №6 Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 08.11.2021р. №902 про проживання неповнолітньої [PERSON] не за місцем реєстрації; копією довідки №115 від 05.08.2021р. про зарахування [PERSON] до Котелівського НВК; копією пенсійного посвідчення [PERSON] серії [NUMBER] ; копією виписки із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] ; копією протоколу обстеження [PERSON] та копія результату ультразвукового обстеження [PERSON] ; іншими матеріалами справи. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття; сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Змістом ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ст.182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» з 01.01.2022р. по 30.06.2022 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 2100 грн., з 01.07.2022р. 2201 грн., а з 01.12.2022р. 2272 грн. Розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років відповідно становить: з 01.01.2022р. 2618 грн., з 01.07.2022р. 2744 грн., а з 01.12.2022р. 2833 грн. Стягнення з особи аліментів на утримання дитини у розмірі меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Крім того, батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом враховано матеріальне становище позивачки, стан здоров`я та матеріальний стан дитини дочки [PERSON] , ті обставини, що дитина сторін проживає разом з позивачкою [PERSON] , остання несе витрати по утриманню дитини, забезпечує її лікуванням в разі потреби, займається її вихованням, що потребує не тільки матеріальних витрат, а й значних моральних зусиль, а відповідач [PERSON] ухиляється від утримання дитини, а також те, що відповідач є фізично здоровим, працездатним, матеріальне становище платника аліментів (відповідача), який на час розгляду справи офіційно працевлаштувався, на утриманні жодних інших дітей не має, однак здійснює догляд за особою похилого віку своїм батьком [PERSON] , [INFO] , який є пенсіонером та проживає разом із ним, має незадовільний стан здоров?я. Окрім цього, враховано необхідний та розумний обсяг матеріальних витрат на утримання дитини, що буде забезпечувати її нормальний розвиток, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та інші обставини, що мають істотне значення, а також рівність обов`язку матері та батька по утриманню дітей. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Беручи до уваги усі наведені обставини та враховуючи заяву одержувача аліментів про визначення розміру аліментів на утримання дитини саме в твердій грошовій сумі, враховуючи найкращі інтереси дитини, необхідність захисту права дитини на належне утримання, з урахуванням її віку, стану здоров`я та потреб,

Outcome: partial