Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 02 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1701/1007/98-019. На виконання пунктів 1.1. та 1.2. кредитного договору № 1701/1007/98-019 від 02.10.2007 року Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» було надано [PERSON] кредитні кошти у сумі 50 000 доларів США 00 центів. У порушення умов Договору, Відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 10 березня 2016 року має прострочену заборгованість, а саме: за кредитом - 4 040,41 доларів США, що за курсом НБУ на 10.03.2016 року складає 105 789,07 гривень; за відсотками - 1 843,14 доларів США, що за курсом НБУ на 10.03.2016 року складає 48 258,48 гривень; пеня - 2 960,01 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 77 501,22 гривень. 30.11.2018 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником позивача за довіреністю Пухою Н.С. подано уточнену позовну заяву, а якій просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 1701/1007/98-019 від 02.10.2007року в розмірі 252 094,41 грн., а саме: - 105 789,07 грн. - заборгованість за кредитом; - 9 644,05 грн. - заборгованість по 3% річних на суму кредиту; - 75 866,51 грн. - заборгованість по інфляційних втратах на суму тіла кредиту; - 60 290,34 грн. - заборгованість за відсотками; - 504,44 грн. - заборгованість по 3% річних на суму відсотків. Представник позивача - адвокат Іванюк І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просить їх задоволити. Представник відповідача - адвокат Іващенко І.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить відмовити у їх задоволенні. Вказала, що обставини, які мають суттєве значення для вирішення спору, а саме позовна заява, що розглядається у даній справі містить позовні вимоги про той самий предмет і з тих самих підстав, що є визначальним для правильного рішення по даній справі. З цього ж предмету та з тих самих підстав 27 серпня 2014 року Рівненським міським судом Рівненської області було винесено рішення по справі за позовом ТзОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1701/1007/98-019 від 02 жовтня 2007 року, яким в задоволенні позовних вимог ТзОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог. Вважає, що позовні вимоги ТзОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості по справі №569/7087/16-ц не підлягають до задоволення. Крім того, зазначає, що повідомленням ПАТ «Сведбанк» № 426 від 31.05.2012 року приватному нотаріусу Рівненського району нотаріального округу Скоромній Ю.А. повідомлено, що банком прийнято рішення про вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та Державного реєстру іпотек при погашенні [PERSON] заборгованості по Кредитному договору № 1701/1007/97-019 від 02.10.2007 року у сумі не менше 50 000,00 доларів США. Вказує, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27.08.2014 року було встановлено, що позивачем належними, допустимими та достатніми доказами не доведено наявності права вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № 1701/1007/98-019 від 02.10.2007 року в сумі 127 746,68 грн. Вважає, що предметом позовної заяви ТзОВ «Кредитні ініціативи» від 03.06.2016 року є стягнення заборгованості за кредитним договором № 1701/1007/98-019 від 02.10.2007 року, тобто зобов`язанням, пенею та 3% річних, інфляційними втратами є відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Заслухавши думку сторін, дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 02 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1701/1007/98-019. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту, що надається у розмірі, на строк та на умовах, передбачених у цьому Договорі, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, та виконувати всі свої зобов`язання у повному обсязі та у строки передбачені цим Договором. Пунктом 1.3. кредитного договору визначено, що строк користування кредитом - з моменту фактичної видачі кредиту, відповідно до умов цього Договору по 01 жовтня 2017 року. Пунктом 1.4. кредитного договору визначено, що плата за користування кредитом у вигляді процентів становить 11,9% (одинадцять цілих дев`ять десятих відсотків) річних. Пунктом 3.1. кредитного договору передбачено, що Позичальник зобов`язується здійснювати погашення заборгованості за кредитом в порядку передбаченому Договором. Після отримання кредиту відповідно до умов п. 2.3. цього Договору Позичальник зобов`язується здійснювати погашення заборгованості за кредитом у сумах та строки, що визначені в Додатку № 1 до Договору, що є невід`ємною частиною договору 28 листопада 2012 року між Публічним Акціонерним Товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного Комерційного Банку «ТАС - Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу. Відповідно до п. 2.1., 2.2. договору Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. Разом з тим, 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір Факторингу. Відповідно до п. 2.1., 2.2. Договору Факторингу Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (та ТОВ «Кредитні Ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулась заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні Ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 1701/1007/98-019 від 02.10.2007 року. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Відповідач зобов`язаний сплатити Позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше маймо, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до умов Договору у випадку порушення Позичальником строків платежів, встановлених п. 1.3. та/або п. 3.1. Кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а Позичальник зобов`язаний виконати зазначені зобов`язання в порядку, передбаченому Кредитним договором. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2014 року в задоволенні позовних вимог ТзОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1701/1007/98-019 від 02 жовтня 2007 року відмовлено за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог. Відповідно до вказаного рішення суду, "… дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позовні вимоги є недоведеними та безпідставними". Отже, як стверджується матеріалами справи, за вказаним кредитним договором, тобто з тих самих підстав та між тими ж самими сторонами вже було ухвалено судове рішення у справі № 569/7238/13-ц від 27 серпня 2014 року, яке набрало законної сили 12 лютого 2015 року. При цьому суд зазначає, що позивачем змінено лише предмет позову в частині періоду стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Тобто, на час звернення позивача до суду вже є рішення, яким врегульовані спірні правовідносини між сторонами. Як зазначено у Постанові Верховного суду України від 22.08.2018 року по справі № 372/2230/17-ц у розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. При визначенні підстави позову як елемента його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права. Згідно положень ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтями 12,13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказі в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За приписами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 4 ст. 82 України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, приймаючи до уваги той факт, що спірні правовідносини між сторонами вже врегульовані рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2014 року по справі № 569/7238/13-ц за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1701/1007/98-019 від 02 жовтня 2007 року, а змінені позовні вимоги банку виникають з тієї ж самої підстави, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, у зв`язку з чим позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 473 грн. 23 коп. понесені позивачем при подачі позову до суду, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed