Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.11.2015 року в цивільній справі № 161/10331/15-ц за позовом [PERSON] до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно було вирішено визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Вищевказане судове рішення набрало законної сили. 15.02.2022 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про перегляд вищевказаного судового рішення за нововиявленими обставинами. В обгрунтування заявлених вимог останні зазначили, що підставою для визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно після смерті його матері стало рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.05.2015 року в цивільній справі № 161/6126/15-ц, яким йому було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Однак, постановою Волинського апеляційного суду від 25.01.2022 року, вказане судове рішення суду першої інстанції було скасовано, а також констатовано, що у [PERSON] не було достатніх підстав для поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищенаведеного та у зв`язку з тим, що [PERSON] були пропущені строки на прийняття спадщини після смерті матері, спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] успадкував повністю її чоловік [PERSON] , який, у свою чергу, склав заповіт, за умовами до якого все своє майно заповів їм [PERSON] (дружина) та [PERSON] (онука) У свою чергу, вони прийняли спадщину шляхом подачі заяв в Першу нотаріальну контору у встановлені законом строки. Враховуючи наведене, просять суд скасувати рішення Луцького міськрайонного суду від 09.11.2015 року у справі № 161/10331/15-ц та ухвалити нове рішення яким в позовних вимог відмовити повністю та, як наслідок, скасувати рішення про реєстрацію за [PERSON] права власності на 1/4 частку квартири, загальною площею 55,2 кв. м, за адресою: [ADDRESS] . До початку судового засідання представник заявників подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримує та просить задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 423 ЦПК України\~рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Згідно п.1 ч. 2\~ст. 423 ЦПК України\~підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених\~ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Згідно п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. За положеннями ч. 3\~ст. 429 ЦПК України\~за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. Як встановлено судом, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.05.2015 року в цивільній справі № 161/6126/15-ц [PERSON] було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , протягом одного місяця з дня набрання цим рішенням законної сили. На підставі\~вищевказаного судового\~рішення,\~ [PERSON] \~звернувся до\~приватного нотаріуса\~Луцького міського\~нотаріального округу\~Грушицької А.В. з метою оформлення своїх спадкових прав, однак свідоцтва на спадщину не отримав у зв`язку з відсутністю належним чином зареєстрованих в бюро технічної інвентаризації правовстановлюючих документів на частину спадкового майна на ім`я спадкодавця. Як наслідок, [PERSON] з метою вирішення спору щодо спадкування звернувся до суду. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.11.2015 року в цивільній справі № 161/10331/15-ц за позовом [PERSON] до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно було вирішено визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Зі змісту вищевказаного судового рішення слідує, що правовою підставою для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини було судове рішення в цивільній справі № 161/6126/15-ц про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Однак, постановою Волинського апеляційного суду від 25.01.2022 року в цивільній справі № 161/6126/15-ц рішення суду першої інстанції було скасовано та у задоволенні позову [PERSON] до Луцької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини було відмовлено. Судом апеляційної інстанції при розгляді вищевказаної справи було встановлено наступне: «…спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 03.07.2014 року [PERSON] на випадок смерті склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] дружині і [PERSON] онуці. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі заяви в Першу Луцьку державну нотаріальну контору 23.02.2015 року та 26.03.2015 року відповідно. [PERSON] оскаржував зазначений заповіт та рішенням Луцького міськрайонного суду від 21.10.2015 року у задоволенні позову [PERSON] про визнання недійсним заповіту було відмовлено (справа № 161/9533/15-ц). На підставі оскарженого рішення у справі, що переглядається, рішенням Луцького міськрайонного суду від 09.11.2015 року у справі № 161/10331/15-ц визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті його матері [PERSON] на 1/4 частку у праві спільної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] …». Із наведеного слідує, що визначальною обставиною, яка слугувала для задоволення позову в цивільній справі № 161/10331/15-ц, було визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , однак дана обставина в подальшому змінилася, а тому така є нововиявленою. Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року). За наведених обставин, суд приходить до висновку, що рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.11.2015 року в цивільній справі № 161/10331/15-ц підлягає перегляду за нововиявленими обставинами та, як наслідок скасуванню. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина. За життя померла заповіт не склала, тому на підставі ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємцями першої черги є син померлої [PERSON] та чоловік померлої [PERSON] . Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про факт проживання [PERSON] разом зі своєю матір`ю на момент смерті останньої. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як встановлено судом, [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , не подавав, а також підстав для подачі такої заяви поза межами встановленого шестимісячного строку в позивача не виникло. \~ \~ \~ \~За наведених обставин, а також того, що судове рішення цивільній справі № 161/10331/15-ц скасоване, суд, з урахуванням нововиявлених обставин, вважає за необхідне постановити нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно відмовити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога заявників про скасування рішення по реєстрацію права власності на нерухоме майно з огляду на наступне. Відповідно до положень п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заява подана неналежною особою або подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом. Таким чином, до кола повноважень реєстратора входить перевірка повноважень особи заявника, дослідження документів на предмет їх відповідності вимогам законодавства, визначення факту виникнення в заявника речового права на нерухоме майно або ж його обтяження. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостоїстатті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. \~ \~ \~ \~Із наведеного слідує, що вчинення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав щодо скасування державної реєстрації прав відноситься до прерогативи реєстратора, а підставою для цього може слугувати скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. \~ \~ \~ \~Таким чином, скасування судового рішення, на підставі якого за [PERSON] було проведено реєстрацію права власності на нерухоме майно є самостійною та достатньою підставою для звернення до реєстратора із вимогою про скасування державної реєстрації прав за позивачем, а відмова реєстратора у вчиненні відповідної реєстраційної дії може бути підставою оскарження в суді.

Outcome: partial