Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернулася до суду з вказаними позовними вимогами, посилаючись на ті обставини, що вона з 1996 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Ще до реєстрації шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 10 вересня 2003 року шлюб між ними був розірваний. Вона разом з дітьми проживала у селі Музичі Києво-Святошинського району Київської області. На початку 2006 року вона разом з дітьми та [PERSON] заселились до [PERSON] , яка була матір`ю [PERSON] , у житловий будинок під номером [ADDRESS] . З того часу вона з дітьми проживала у спірному будинку, влаштувалася на роботу до Карапишівського племінного заводу з розведення великої рогатої худоби на посаду доярки. [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] зловживав спиртними напоями, надовго зникав з дому, а в травні 2007 року пішов з дому та не повернувся. Документи на спірний житловий будинок були втрачені [PERSON] . Як з`ясувалося згодом, спірний житловий будинок належав [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 21 жовтня 2005 року. Після зникнення [PERSON] вона продовжувала проживати у спірному житловому будинку і надалі відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном, яким володіє протягом більше десяти років. Посилаючись на норми статті 344 ЦК України, вважає, що набула право власності на вказаний будинок за набувальною давністю, оскільки з 2006 року відкрито, добросовісно, безперервно володіє та користується спірним житловим будинком. Просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок під номером [ADDRESS] . Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 10 травня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 25 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 20 лютого 2020 року провадження у справі зупинено. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року провадження у справі поновлено. Аргументи учасників справи В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач Карапишівська сільська рада, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою місця знаходження юридичної особи. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Відзив на позов від відповідача чи письмові пояснення щодо позовних вимог до суду не надходили. Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Миронівська районна державна адміністрація Київської області про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за адресою місця знаходження юридичної особи. Пояснення щодо позовних вимог до суду не надходили. Фактичні обставини справи Судом встановлені такі фактичні обставини. [PERSON] на праві власності належав житловий будинок під номером [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується даними відповіді КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» № 2460 від 2 серпня 2018 року (а.с. 25), договору купівлі - продажу житлового будинку, посвідченого 21 жовтня 2005 року державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори за № 5139 (а.с. 26-27), витягу з Державного реєстру правочинів № 1635077 від 21 жовтня 2005 року (а.с. 28-29), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8892539 від 9 листопада 2005 року (а.с. 30), Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 152169150 від 9 січня 2019 року (а.с. 31). З 2006 року позивач разом з своїми дітьми почала проживати в житловому будинку під номером [ADDRESS] . Позивач обліковувалася в Карапишівській амбулаторії, з 28 червня 2006 року працює в СТОВ «Агросвіт». Вказані обставини підтверджуються даними довідки СТОВ «Агросвіт» № 147 від 26 листопада 2018 року (а.с. 46), медичної картки [PERSON] (а.с. 47-54), квитанцій про сплату житлово - комунальних послуг за 2006 - 2018 роки (а.с. 55-82). У 2006 році [PERSON] померла. На час її смерті в житловому будинку був зареєстрований [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються даними відповіді Миронівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 16.16-35 від 12 червня 2018 року, відповідно до якого в архіві відділу наявний актовий запис про смерть за № 40 від 19 червня 2006 року, складений Карапишівською сільською радою Миронівського району Київської області відносно [PERSON] (а.с. 41), даними відповіді Миронівської міської ради № 02-37/11977 від 31 грудня 2021 року (а.с. 213). Відповідно до рішення Богуславського районного суду Київської області від 26 березня 2021 року, прийнятого у справі № 371/1384/19, [PERSON] , [INFO] , оголошено померлим (а.с. 183-184). Після смерті [PERSON] та оголошення померлим [PERSON] спадкові справи не відкривалися. Вказані обставини підтверджуються даними повідомлення Миронівської районної державної нотаріальної контори № 891/01-16 від 3 серпня 2019 року (а.с. 161) та повідомлення Миронівської районної державної нотаріальної контори № 14/01-16 від 19 січня 2022 року (а.с. 215). Також зазначені обставини підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] , які показали, що позивач з дітьми поселилася в житловому будинку під номером [ADDRESS] в 2006 році. Після смерті власника будинку [PERSON] та зникнення її сина [PERSON] безперервно проживає у вказаному будинку, відкрито користується ним. Мотиви суду та застосовані норми права Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цією ж статтею визначено загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність чи відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Таким чином, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності саме на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Набуття права власності на річ за набувальною давністю - це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва. Досліджені в судовому засіданні письмові докази та покази свідків свідчать про те, що позивач добросовісно заволоділа житловим будинком [PERSON] і продовжує відкрито, безперервно володіти вказаним нерухомим майном з 2006 року, тобто понад десять років. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх пояснення об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Таким чином досліджені в судовому засіданні докази та встановлені на їх підставі обставини в сукупності доводять, що володіння позивачем спірним житловим будинком виникло незалежно від права попереднього власника та не грунтується на відносинах правонаступництва, а тому позовні вимоги про визнання права власності на спірний житловий будинок за набувальною давністю підлягають задоволенню. Висновки за результатами розгляду Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків. Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 № 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на позивача покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що підстави, на які посилається позивач, обґрунтовуючи позов про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку про доведеність позову та наявності підстав для визнання за позивачем права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Outcome: approved