Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

У червні 2021 року позивач в особі свого представника звернувся з позовом, в якому зазначив, що з 01.10.2014 року відповідно до наказу філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Державного підприємства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» № 2-П від 23.09.2014 року був прийнятий на посаду заступника директора філії з безпеки. Згідно з наказом № 90-П від 30.01.2015 року його було переведено з 01.02.2015 року на посаду заступника директора філії з безпеки керівника служби безпеки. Відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1913 від 15.11.2016 року ДП «ОГХК» з 08.12.2016 року перетворено на Публічне акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», а філія «ВГМК» ДП «ОГХК» - на філію «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Публічного акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія». Наказом Мінекономрозвитку України № 1955 від 22.12.2018 року було змінено тип ПАТ «ОГХК» з публічного та приватне та перейменовано в акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», а філію «ВГМК» ПАТ «ОГХК» відповідно на філію «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія». З 20.07.2020 року відповідно до наказу філії «ВГМК» АТ «ОГХК» № 369 від 20.07.2020 року його було переведено на посаду заступника директора філії з безпеки та контролю. Наказом АТ «ОГХК» № 160 від 30.07.2020 року «Щодо застосування заходів стягнення за результатами службового розслідування» його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану. Зазначений наказ в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Позивач відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, в якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) працівника. Згідно з положенням про філію «ВГМК» АТ «ОГХК» в редакції від 27.12.2018 правом приймати на роботу заступника директора філії з безпеки наділений директор філії «ВГМК» АТ «ОГХК», а не голова правління АТ «ОГХК». Голова правління АТ «ОГХК» наділений лише правом узгоджувати призначення на посаду заступника директора філії з безпеки. Той факт, що його роботодавцем є філія «ВГМК» АТ «ОГХК», а не АТ «ОГХК», підтверджується тим, що трудовий договір укладений з філією «ВГМК» АТ «ОГХК», а не АТ «ОГХК», і уповноваженим органом на укладення цього договору є директор філії «ВГМК» АТ «ОГХК», а не голова правління АТ «ОГХК». Отже, останній не наділений правом застосовувати дисциплінарне стягнення до заступника директора філії з безпеки. Так, відповідно до пункту 11.1 Положення про філію «ВГМК» АТ «ОГХК» трудовий колектив філії складають фізичні особи, які знаходяться у трудових відносинах з філією товариства. Відтак філія є самостійним роботодавцем у розумінні КЗпП України. Відповідно до наказу АТ «ОГХК» № 55 від 15.06.2020 його було зобов`язано провести службове розслідування. Проте при виданні цього наказу відповідач не врахував, що відповідно до посадових інструкцій заступника директора філії з безпеки до його посадових обов`язків не входить проведення службових розслідувань, зокрема, за фактами відвантаження продукції відповідно до договорів (контрактів), укладених АТ «ОГХК». Тому, ознайомившись із наказом, в межах своєї компетенції, він належним чином організував проведення відповідного розслідування працівниками філії ВГМК» АТ «ОГХК», видавши відповідне розпорядження № 178 від 16.06.2020, та затвердив його результати. Таким чином, він у межах своєї компетенції забезпечив проведення службового розслідування на виконання наказу АТ «ОГХК» № 55 від 15.06.2020, будь-які порушення посадових обов`язків з його боку відсутні. Позивач звертає увагу, що відповідачем при притягненні його до дисциплінарної відповідальності не було враховано, що ним взагалі не було допущено жодного порушення трудової дисципліни і він вчинив усі необхідні дії, щоб забезпечити проведення службового розслідування. Наказ № 160 від 30.07.2020 року не містить чітких формулювань суті та обставин допущеного проступку, достатніх та допустимих доказів його вини, наявності шкоди від його дій та причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) та шкодою. Також звертає увагу, що в порушення ч. 1 ст. 149 КЗпП України відповідач не зажадав від нього письмових пояснень. З цих підстав позивач просить визнати незаконним та скасувати п. 3 наказу Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» № 160 від 30.07.2020 року «Щодо застосування заходів стягнення за результатами службового розслідування» в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності та оголошення йому догани, а також стягнути з відповідача на його користь судовий збір у сумі 908 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 грн. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 червня 2022 року у справі було відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання. Під час підготовчого провадження представником відповідача АТ «ОГХК» був поданий відзив на позов, в якому він проти позову заперечує, посилаючись на його необґрунтованість. Зокрема представником відповідача відзначено, що наказ від 30.07.2020 № 160 був виданий на підставі акта службового розслідування від 30.07.2020 № 3000720, яке проведено на підставі наказу № 136 від 14.07.2020. \~ \~ \~ \~ За результатами проведеної перевірки були встановлені допущені позивачем порушення. Відповідно до п. 3.1. Положення про порядок проведення службових перевірок, затвердженого наказом в.о. голови правління АТ «ОГХК»№ 104 від 22.06.2018, право приймати рішення про проведення службової перевірки та службового розслідування мають голова правління товариства, директор філії, заступник директора філії з безпеки. Рішення про проведення службового розслідування згідно з п.3.2. зазначеного Положення оформлюється розпорядчим актом (наказ або розпорядження) посадової особи, яка прийняла таке рішення, в якому також зазначається форма та персональний склад колегіального органу (комісії) чи уповноваженої особи, яка має проводити службове розслідування одноособово. Наказом т.в.о. голови правління АТ «ОГХК» від 15.06.2020 № 55 позивача було зобов`язано одноособово провести службове розслідування щодо відвантаження готової продукції філією «ВГМК» в червні 2020 року без погодження з центральним органом управління АТ «ОГХК» та погодити висновки службового розслідування з членом правління АТ «ОГХК» [PERSON] . Незважаючи на те, що наказ про проведення службового розслідування був виданий уповноваженою на те особою та позивач був зобов`язаний особисто провести службове розслідування, оскільки він був визначений наказом, позивач не виконав даний наказ та неправомірно передоручив проведення службового розслідування начальнику відділу економічної безпеки філії «ВГМК» Сиротенку М.Г. шляхом видання розпорядження № 178 від 16.06.2020. При цьому позивач не довів до відома [PERSON] зміст наказу № 55 від 15.06.2020. Згідно з п. 1.3. Положення службове розслідування передбачає здійснення комплексу заходів з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин вчинення працівником товариства дисциплінарного або іншого порушення, пов`язаного із здійсненням ним трудових обов`язків, виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, встановлення наявності (відсутності) вини, її ступеня, а також установлення інших подій, обставин, що потребують з`ясування під час таких заходів. На підставі виданого позивачем розпорядження [PERSON] приступив до службового розслідування і, маючи достатній час для його проведення, який був визначений терміном в 15 робочих днів, обмежився лише чотирма днями. Замість повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, які є предметом службового розслідування, безпосереднього опитування відповідних посадових осіб філії «ВГМК», перевірки документів та відомостей, викладених в пояснювальних записках тощо, службове розслідування звелося лише до отримання письмових пояснень заступника директора філії «ВМГК» з комерційних питань Золотоноші К.М., начальника відділу логістики Дейнеги С. М. та начальника відділу маркетингу [PERSON] , які були написані ним власноручно і в яких були зазначені лише ті відомості, які вони вважали за потрібне викласти у своїх поясненнях. Будь-яка перевірка відомостей, які були зазначені в поясненнях вказаних посадових осіб, [PERSON] не проводилася, що він особисто підтвердив комісії, а також зазначив в своїй пояснювальній записці від 22.07.2020. Крім того, [PERSON] в своїй пояснювальній записці навів недостовірні дані, зазначивши, що нібито він опитував [PERSON] , який пояснив йому, що відвантаження продукції філії здійснювалося виключно за розпорядженням АТ «ОГХК», узгодженим з членом правління [PERSON] . В своєму акті від 30.07.2020 комісія засвідчила, що 22.07.2020 позивач був запрошений головою комісії по проведенню службового розслідування (в присутності членів комісії) на 09-00 годині 23.07.2020 для надання пояснень щодо невиконання наказу № 55 від 15.06.2020 та неправомірного передоручення проведення службового розслідування іншій особі ( [PERSON] ). Позивач повідомив, що не може прибути 23.07.2020. Була узгоджена інша дата його прибуття для дачі пояснень - 24.07.2020 о 09-00 годині, але у зазначену дату позивач не з`явився, про що комісією було складено акт від 24.07.2020. За результатами перевірки було зроблено висновки щодо скасування як неправомірного розпорядження позивача від 16.06.2020 № 178 про доручення проведення службового розслідування начальнику відділу економічної безпеки Сиротенку М. Г., скасування акта службового розслідування № 232/107 від 19.06.2020, складеного начальником відділу економічної безпеки Сиротенком М.Г., в якому викладені недостовірні та неперевірені відомості, наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. На підставі акта службового розслідування № 300720/01 від 30.07.2020 позивачу було оголошено догану. Формально оскаржуваний наказ містить лише резолютивні норми щодо накладення дисциплінарного стягнення, але ж мотивується він матеріалами перевірки, в яких чітко зазначено факт порушення. Отже, на думку представника відповідача, під час винесення оскаржуваного наказу були дотримані вимоги, передбачені ст. ст. 139, 147-149 КЗпП України, щодо підстав, строків та порядку застосування дисциплінарних стягнень. Крім того, як вбачається з п. 1.2 Положення про філію «ВГМК» АТ «ОГХК» філія є відокремленим структурним підрозділом Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» і в своїй фінансовій та господарській діяльності безпосередньо підпорядкована голові правління Товариства. Тому позивач помилково вважає, що пункти Положення про філію, якими регламентуються права керівника філії щодо приймання та звільнення з роботи працівників філії, є його виключною прерогативою, а не голови правління. При визначенні повноважень голови правління слід керуватися, насамперед, статутом Товариства. Так, п. 10.3. статуту визначено, що голова правління має право: без довіреності представляти Товариство у відносинах з юридичними та фізичними особами, установами, організаціями (пп.1 п. 10.3. Статуту); вирішувати питання добору, підготовки та підвищення кваліфікації кадрів. Призначати на посади та звільняти з посад працівників товариства (пп.9 п.10.3 Статуту). Також відповідно до п. 10.1. Положення про філію «ВГМК» директор філії має узгоджувати прийняття на роботу та звільнення заступника директора філії з безпеки, а тому притягнення його до дисциплінарної відповідальності також має узгоджуватися із головою правління АТ «ОГХК». Таким чином, при підписанні оскаржуваного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності т.в.о. голови правління діяв виключно в межах своєї компетенції. Також представник відповідача вважає необґрунтованими доводи позивача щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності без належних підстав, оскільки наказом т.в.о. голови правління АТ «ОГХК» від 15.06.2020 № 55 позивача було зобов`язано одноособово провести службове розслідування щодо відвантаження готової продукції філією «ВГМК» в червні 2020 року без погодження з центральним органом управління АТ «ОГХК» та погодити висновки службового розслідування з членом правління АТ «ОГХК» [PERSON] . Натомість позивач передоручив виконання проведення перевірки своєму підлеглому працівнику начальнику відділу економічної безпеки філії «ВГМК» Сиротенку М.Г. шляхом видання розпорядження № 178 від 16.06.2020 року. При цьому не довів до відома [PERSON] зміст наказу № 55 від 15.06.2020 року. Таким чином, позивач фактично не виконав вимоги власника або уповноваженого ним органу в особі т.в.о. голови правління Товариства, що суперечить вимогам ст. 139 КЗпП України, і є підставою для застосування дисциплінарного стягнення. У випадку покладення на позивача обов`язків, що не належать до його компетенції, він мав повідомити про це ініціатора видання наказу від 15.06.2020 № 55 - т.в.о. голови правління АТ «ОГХК», а не самостійно на свій розсуд вживати заходів щодо проведення перевірки всупереч вимогам наказу від 15.06.2020 № 55. Представник відповідача вважає необґрунтованими твердження позивача про те, що при притягненні його до дисциплінарної відповідальності в.о. голови правління АТ «ОГХК» не було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку та відсутність заподіяної ним шкоди, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, оскільки зазначене правило статті 149 КЗпП України надає працівникові можливість оскаржити у суді накладене дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. За аналогічними підставами не можна оскаржити догану, оскільки вона є найменш суворим видом стягнення, який роботодавець може застосувати за будь-яке порушення трудової дисципліни незалежно від тяжкості провини працівника та інших обставин - для оголошення догани цілком достатньо лише самого факту наявності порушення. Крім того, твердження позивача про не зажадання від нього письмових пояснень за фактом виявленого порушення не відповідають фактичним обставинам та спростовуються актом службового розслідування від 30.07.2020 № 3000720, яке було проведено на підставі наказу № 136 від 14.07.2020. Зазначеним актом було встановлено, що позивач запрошувався для дачі пояснень на 24.07.2020 року, але після перенесення за його ініціативою часу надання пояснень на 24.07.2020, для дачі пояснень в зазначений час не з`явився. Звертає увагу, що надання пояснень по суті порушення є правом, а не обов`язком працівника, тому неявка позивача для надання пояснень жодним чином не виключала можливість притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Тому вважає, що відповідачем повністю дотриманий порядок накладення дисциплінарного стягнення, передбачений ст. ст. 147,149 КЗпП України. З огляду на вищевикладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позову. В свою чергу, представником позивача була надана відповідь на відзив, в якій він наполягає на тому, що роботодавцем позивача є не Акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», а філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», з якою укладено трудовий договір. Тому наказ № 160 від 30.07.2020 «Щодо застосування заходів стягнення за результатами службового розслідування» в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани виданий особою, яка не мала на це повноважень. Відповідно до п.2.1 посадової інструкції позивач повинен організувати та контролювати діяльність відомчої охорони, контрольно-ревізійного відділу і відділу економічної безпеки. А згідно п. 2.7 посадової інструкції контролює проведення службових розслідувань за виявленими фактами. При цьому посадова інструкція позивача передбачала можливість брати участь лише у розслідуванні виробничих аварій (п.2.8). Тому, ознайомившись з наказом АТ «ОГХК» № 55 від 15.06.2020, позивач у межах своєї компетенції організував належним чином проведення відповідного розслідування працівниками філії «ВГМК» АТ «ОГХК», видавши відповідне розпорядження № 178 від 16.06.2020 року та затвердивши його результати. До того ж Положення про порядок проведення службових розслідувань та перевірок, затверджене наказом відповідача № 104 від 22.06.2018, передбачає право позивача видавати розпорядження про проведення службових розслідувань та затверджувати результати таких розслідувань, а, отже, це свідчить, що він сумлінно виконував свої посадові обов`язки, використовуючи ті повноваження, якими був наділений відповідно до локальних нормативно-правових актів. Також звертає увагу, що сам відповідач у своєму відзиві зазначає, що наказ, який оскражується, містить лише резолютивні норми, а, отже, не містить чітких формулювань суті та обставин допущеного проступку, достатніх та допустимих доказів вини позивача, наявності шкоди від його дій та причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) та цією шкодою. Відтак, наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим він наполягає на задоволенні позову [PERSON] . На відповідь на відзив представником відповідача були подані заперечення, в яких зазначено, що відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 62 Господарського кодексу України підприємством може бути тільки юридична особа, а за змістом ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства. Таким чином, роботодавцем у трудовому договорі з позивачем є АТ «ОГХК», яке уповноважило керівника філії «ВГМК» укласти трудовий договір із позивачем від імені власника, АТ «ОГХК». Відповідно до ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Пунктом 10.3 статуту Товариства визначено, що голова правління АТ «ОГХК» має право: без довіреності представляти Товариство у відносинах з юридичними та фізичними особами, установами, організаціями; вирішувати питання добору, підготовки та підвищення кваліфікації кадрів. Призначати на посади та звільняти з посад працівників Товариства. Отже, є всі підстави вважати, що голова правління АТ «ОГХК» при підписанні наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності мав усі необхідні на це повноваження. При цьому саме АТ «ОГКХ» був належним роботодавцем позивача. Згідно з посадовою інструкцією позивач мав право запитувати та одержувати для ознайомлення від керівників і працівників філії службові записки, звіти, різні документи та інформацію, що стосуються діяльності філії; вимагати від працівників філії письмові пояснення за фактами порушення ними вимог інструкції з пропускного та внутрішньо-об`єктового режиму, правил внутрішнього трудового розпорядку або вчинення інших дій, що можуть завдати шкоди інтересам філії; мати доступ на всі об`єкти філії, також до всіх джерел інформації та носіїв інформації філії та вилучати їх для вивчення та прийняття рішення. Також згідно з посадовою інструкцією позивач повинен був у своїй роботі керуватися наказами та розпорядженнями по товариству та філії, а пунктом 4.3 передбачає відповідальність за їх невиконання. Отже, доводи щодо відсутності у позивача функцій, за невиконання яких йому було оголошено догану, є хибними. Наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності мотивований матеріалами перевірки, в яких чітко зазначений факт порушення. Законодавством не передбачено типової форми наказу про накладення дисциплінарного стягнення. При цьому законодавцем у ст. ст. 147-149 КЗпП України чітко визначено вимоги щодо підстав, строки та порядку накладення дисциплінарного стягнення. За таких обставин оскаржуваний наказ повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року у справі було закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача адвокат Скалецький В.А. позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Крім того, просив врахувати, що рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року, яке набрало законної сили, було визнано незаконним та скасовано п. 3 наказу Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» № 160 від 30.07.2020 «Щодо застосування заходів стягнення за результатами службового розслідування» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани директору філії «ВГМК» з комерційних питань [PERSON] за відвантаження в червні 2020 року готової продукції без погодження з центральним апаратом управління АТ «ОГХК». Звертає увагу, що підставою для оголошення догани [PERSON] стали також матеріали службового розслідування, проведеного комісією на підставі наказу № 136 від 14.07.2020, та акт службового розслідування № 300720/01. Під час судового розгляду встановлено відсутність порушень трудової дисципліни з боку [PERSON] . Отже, за відсутності порушення з боку [PERSON] позивач не міг проводити розслідування. Представник відповідача АТ «Об?єднана гірничо-хімічна компанія» в судове засідання не з?явився, про час і місце розгляд справи був повідомлений належним чином. Надав заяву про відкладення розгляду справи до завершення режиму воєнного стану в Україні. Суд ураховує, що дійсно Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було запроваджено воєнний стан з 5-30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому продовжено. В той же час частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантується, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Тому праву відповідача безпосередньо брати участь у судовому засіданні кореспондується право позивача на судовий захист. Суд бере до уваги, що відповідач є державним підприємством. У матеріалах справи наявні заяви сторін по суті справи, зокрема відзив представника відповідача на позов та заперечення на відповідь на відзив. У справі судом було проведено підготовче засідання, під час якого сторонами подано достатньо даних та доказів для з?ясування всіх обставин справи та надання оцінки доводам кожної сторони. За таких обставин, суд вважає можливим проведення судового розгляду та вирішення справи по суті у відсутності представника відповідача, оскільки відповідач реалізував своє право на викладення перед судом своєї позиції та подання доказів. Розглядом справи у відсутності представника відповідача жодним чином не буде порушено прав відповідача, так як всі його доводи були викладені ним письмово і долучені до матеріалів справи. Ознайомившись із доводами сторін, з`ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню за наступних підстав: Судом установлено, що на підставі наказу філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Державного підприємства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» № 2-П від 23.09.2014 року позивача було прийнято на посаду заступника директора філії з безпеки. Згідно з наказом № 90-П від 30.01.2015 року позивача було переведено з 01.02.2015 року на посаду заступника директора філії з безпеки керівника служби безпеки. Відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1913 від 15.11.2016 року ДП «ОГХК» з 08.12.2016 року перетворено на Публічне акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», а філія «ВГМК» ДП «ОГХК» - на філію «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Публічного акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (рішення правління від 08.12.2016 (протокол № 1)). Наказом № 1280-к від 29.12.2017 позивача з 02.01.2018 року було переміщено в управління комбінату заступником директора філії з безпеки. Наказом Мінекономрозвитку України № 1955 від 22.12.2018 року було змінено тип ПАТ «ОГХК» з публічного та приватне та перейменовано в акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», а філію «ВГМК» ПАТ «ОГХК» відповідно на філію «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія». З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням т.в.о. голови правління АТ «ОГХК» від 15.06.2020 № 55 позивача було зобов`язано провести службове розслідування щодо відвантаження готової продукції філією «ВГМК» в червні 2020 року без погодження з центральним апаратом управління АТ «ОГХК» та погодити висновки службового розслідування з членом правління АТ «ОГХК» [PERSON] 16 червня 2020 року позивачем як заступником директора філії з безпеки на виконання вищевказаного розпорядження з метою перевірки та з?ясування обставин події було видано розпорядження № 178, яким начальника відділу економічної безпеки Сиротенка М.Г. зобов`язано у строк 15 робочих днів провести службове розслідування за фактом відвантаження готової продукції філією «ВГМК» в червні 2020 року без погодження з центральним апаратом управління АТ «ОГХК». У свою чергу, на виконання розпорядження № 178 від 16 червня 2020 року начальником відділу економічної безпеки філії Сиротенком М.Г. було проведено службове розслідування за фактом відвантаження готової продукції в червні 2020 року без погодження з правлінням АТ «ОГХК», за результатами якого складено акт службового розслідування № 232/107 від 19.06.2020 року, який погоджено з заступником директора філії з безпеки Баранником М.М. Згідно з цим актом за результатами службового розслідування в діях посадових осіб філії, відповідальних за відвантаження готової продукції порушень посадових обов`язків не вбачається. Всі дії по відвантаження продукції узгоджувалися з членом правління АТ «ОГХК», відповідальним за цей напрямок роботи. Згідно вказівок керівництва товариства відвантаження продукції відбувалося згідно реєстру, який узгоджувався в телефонному режимі. На той час належним чином не було налагоджено комунікаційні зв`язки між правлінням АТ «ОГХК» та філією, тому відвантаження відбулося згідно з укладеними договорами. Для подальшої злагодженої роботи підприємства найближчим часом необхідно забезпечити налагоджену комунікацію між філією та правлінням АТ «ОГХК». Згідно з листом № 214/26-05 від 26.05.2020 року за підписом т.в.о. голови правління Пітера Девіса, який зареєстровано за вх. 764 від 27.05.2020 року, з метою недопущення зриву виконання планів виробництва було рекомендовано забезпечити зберігання готової продукції на власних складах. Так як на той час всі склади були завантажені, для вивільнення на складах достатньої площі для розміщені продукції, відвантаження продукції велося відповідно до узгодженого реєстру. Також відвантаження готової продукції покупцям велось філією з метою розвіювання сумнівів щодо нестабільності роботи підприємства, збереження іміджу надійного постачальника. Відповідно до наказу філії «ВГМК» АТ «ОГХК» № 369 від 20.07.2020 року позивача з 20.07.2020 року було переведено заступником директора філії з безпеки та контролю. Наказом АТ «ОГХК» № 160 від 30.07.2020 року «Щодо застосування заходів стягнення за результатами службового розслідування» позивача [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено йому догану. Так, згідно з вказаним наказом, виданим т.в.о. голови правління [PERSON] , було скасовано як неправомірне розпорядження заступника директора з безпеки філії «ВГМК» Баранника М.М. № 178 від 16.06.2020 про доручення проведення службового розслідування начальнику відділу економічної безпеки філії «ВГМК» Сиротенку М.Г.; скасовано акт службового розслідування № 232/107, складений 19.06.2020 начальником відділу економічної безпеки філії «ВГМК» Сиротенком М.Г., як такий, в якому викладені недостовірні та неперевірені відомості. Крім того, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану директору філії «ВГМК» з комерційних питань [PERSON] за відвантаження в червні 2020 року готової продукції філії без погодження з центральним апаратом управління АТ «ОГХК», як це було передбачено розпорядженням т.в.о. голови правління АТ «ОГХК» № 42 від 29.05.2020. Також притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану позивачу заступнику директора з безпеки філії «ВГМК» Бараннику М.М. за невиконання наказу т.в.о. голови правління АТ «ОГХК № 55 від 15.06.2020 щодо проведення службового розслідування та погодження висновків службового розслідування з членом правління АТ «ОГХК» [PERSON] . Зазначений наказ в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, на його думку, наказ виданий особою, яка не мала на це повноважень, без достатніх на те підстав. Крім того, відповідачем при виданні наказу не були дотримані приписи ч. 1, 3 статті 149 КЗпП України. Вирішуючи наявний спір щодо правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та оголошення йому догани, суд виходить з того, що відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни. Трудова дисципліна це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Статтею 147-1 КЗпП України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність згідно із статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищими у порядку підлеглості щодо органів, зазначених у частині першій цієї статті. Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним\~органом безпосередньо\~за виявленням\~проступку,\~але не\~пізніше одного\~місяця з\~дня його\~виявлення,\~не рахуючи\~часу звільнення\~працівника від\~роботи у\~зв`язку\~з тимчасовою\~непрацездатністю або\~перебування його\~у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Тобто ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17. Згідно з частиною 1 статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. Відповідно до глави XIX Прикінцеві положення під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтею 233\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Суд бере до уваги, що відповідно до статті 62 ГК України підприємство -\~самостійний суб`єкт\~господарювання,\~створений компетентним\~органом державної\~влади або\~органом місцевого\~самоврядування,\~або іншими\~суб`єктами\~для задоволення\~суспільних та\~особистих потреб\~шляхом систематичного\~здійснення виробничої,\~науково-дослідної,\~торговельної,\~іншої господарської\~діяльності в\~порядку,\~передбаченому цим\~Кодексом та\~іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки. Підприємство не має у своєму складі інших юридичних осіб. Частиною 4 статті 64 ГК України передбачено, що підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Відповідно до пункту 13.1 Статуту АТ «ОГХК» виконавчим органом Товариства, що здійснює управління його поточною діяльністю, є правління. Відповідно до п.п. 15, 16 п. 13.3 цього Статуту до компетенції правління належить призначення на посаду та звільнення з посади директорів дочірніх підприємств товариства, керівників філій, представництв та інших відокремлених підрозділів товариства, визначення умов оплати їх праці та матеріального забезпечення;\~притягнення до передбаченої\~законом відповідальності директорів дочірніх підприємств товариства,\~керівників\~філій,\~представництв та інших відокремлених підрозділів товариства. В п.п. 9, 10 п. 13.10 цього ж Статуту вказано, що голова правління має право вирішувати питання добору, підготовки та підвищення кваліфікації кадрів, призначати на посади та звільняти з посад працівників товариства. Приймати відповідно до законодавства рішення щодо притягнення до матеріальної відповідальності працівників товариства. Відповідно до п. 2.1. Положення про філію «ВГМК» АТ «ОГХК» філія є відокремленим структурним підрозділом Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», не є юридичною особою і у своїй фінансовій та господарській діяльності безпосередньо підпорядкована голові правління Товариства. Працівники філії призначаються на посаду і звільняються з посади наказом директора філії (п. 4.3 Положення). Відповідно до п. 4.4 Положення працівники філії у своїй діяльності керуються посадовими інструкціями та цим Положенням. Як установлено в п.п. 7.3, 7.4 Положення відповідальність за неналежне та своєчасне виконання філією функцій, передбачених цим Положенням, несе директор філії та її працівники відповідно до своїх посадових інструкцій. Директор філії притягується до відповідальності за неналежну організацію діяльності філії, невиконання наказів та рішень голови правління, правління товариства, організаційно-розпорядчих документів товариства, протокольних рішень та доручень тощо. Згідно з п. 10.2 Положення\~директор філії має право накладати на працівників філії дисциплінарні стягнення та використовувати заходи заохочення\~відповідно до колективного договору, правил внутрішнього трудового розпорядку та діючого законодавства про працю. Посадовою інструкцією заступника директора філії з безпеки «ВГМК» АТ «ОГХК» визначено, що заступник директора філії з безпеки призначається на посаду та звільняється з посади наказом директора філії за попереднім погодженням з головою правління АТ «ОГХК». Заступник директора філії з безпеки підпорядковується директору філії. У заступника директора філії з безпеки підлеглими є працівники відділів та підрозділів згідно до затвердженої схеми організаційної структури філії. З аналізу наведених положень статутних та нормативних актів слідує, що повноваження щодо накладення на працівників філії, в тому числі заступника директора філії з безпеки, дисциплінарних стягнень входить до компетенції директора філії «ВГМК» АТ «ОГХК», а голова правління має право\~притягувати до передбаченої\~законом відповідальності лише директорів дочірніх підприємств товариства,\~керівників\~філій,\~представництв та інших відокремлених підрозділів товариства. Відтак видання т.в.о. голови правління АТ «ОГХК» наказу № 160 від 30.07.2020 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не відповідало вимогам діючих статутних і нормативних документів. Тому твердження представника відповідача, що при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності т.в.о. голови правління діяв у межах своєї компетенції, суд вважає необґрунтованими. На переконання суду, наказ т.в.о. голови правління АТ «ОГХК» № 160 від 30.07.2020 року, яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, не відповідає вимогам трудового законодавства. Суд звертає увагу, що позивачем на виконання наказу від 15.06.2020 за № 55 було забезпечено проведення службового розслідування, результати якого зафіксовані в акті службового розслідування № 232/107 від 19.06.2020. Той факт, що службове розслідування не було проведено особисто позивачем як заступником директора з безпеки філії «ВГМК», само по собі не свідчить про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, так як позивач в межах своєї компетенції вжив заходів щодо проведення службового розслідування і, тим самим, виконання наказу від 15.06.2020 за № 55. Слід зауважити, що, накладаючи на позивача дисциплінарне стягнення, відповідач у своєму наказі № 160 від 30.07.2020, взагалі не зазначив, в чому конкретно полягало порушення трудової дисципліни з боку позивача, зокрема, невиконання ним наказу. Суд відзначає, що відповідно до змісту самого акта службового розслідування від 30 липня 2020 року, який став підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення, право приймати рішення про проведення службової перевірки та службового розслідування мають голова правління товариства, директор філії, заступник директор філії, заступник директора філії з безпеки, рішення про що оформлюється розпорядчим актом. Підстав вважати неправомірним видання позивачем розпорядження № 168 від 16.06.2020 року, яким передоручено проведення службового розслідування начальнику відділу економічної безпеки філії «ВГМК» Сиротенку Г.М., немає, оскільки в цілому це не суперечило посадовим обов`язкам позивача. Тим більше, що результати проведеного службового розслідування були затверджені позивачем. У свою чергу, неналежне, на думку відповідача, проведення службового розслідування начальником відділу економічної безпеки філії «ВГМК» Сиротенком Г.М. чи незгода відповідача з результатами розслідування не може бути підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Крім того, суд звертає увагу, що рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18.05.2021 року, яке набрало законної сили, було визнано незаконним та скасовано п. 3 наказу Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» № 160 від 30.07.2020 «Щодо застосування заходів стягнення за результатами службового розслідування» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани заступнику директора філії «ВГМК» з комерційних питань [PERSON] . Ухвалюючи вказане рішення, суд виходив, зокрема, з недоведеності факту вчинення останнім дисциплінарного проступку, яке виявилося у відвантаженні в червні 2020 року готової продукції філії без погодження з центральним апаратом управління АТ «ОГХК». За таких обставин суд вважає, що законні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за невиконання наказу щодо проведення службового розслідування у зв`язку з таким відвантаженням продукції, відсутні. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити, а пункт 3 наказу Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» № 160 від 30.07.2020 року «Щодо застосування заходів стягнення за результатами службового розслідування» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани [PERSON] необхідно визнати незаконним та скасувати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі статтею 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З матеріалів справи вбачається, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 грн., які складаються з підготовки та направлення адвокатського запиту, підготовки та подання позовної заяви, відповіді на відзив, представництва інтересів позивача в судових засіданнях. Так,\~на підтвердження\~понесення позивачем\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу суду\~надано копію\~договору про\~надання правової\~допомоги,\~укладеного з\~адвокатом Скалецьким\~В.А.,\~та додаткової\~угоди до\~нього,\~розрахунок витрат\~на правничу\~(правову)\~допомогу,\~копію акта\~прийому-передачі\~виконаних робіт\~(наданих\~послуг)\~та квитанції\~до прибуткового\~касового ордера. Суд вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу відповідають рівню складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та часу, витраченому на надання правничої допомоги, а тому у зв`язку із задоволенням позову вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 13000 грн. Крім того, позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у сумі 908 грн. Оскільки позов задоволено, витрати по сплаті судового збору також слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved