Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася в суд з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким щомісячно стягувати з відповідача, на її користь аліменти на утримання їх повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. Позов обгрунтовує, тим що в 2002 році вони з відповідачем уклали шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON] . Подружнє життя у сторін не склалося, що призвело до того, що шлюб між сторонами було розірвано. Син сторін на даний час є повнолітнім та навчається в Військовій академії м.Одеса. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, так як працює в СТОВ "Лан" та забезпечений житлом. Позивачка хоч і працює в Бершадській міській раді, проте коштів на утримання її та сина не вистачає. Вищевказані обставини і стали причиною звернення позивачки до суду з даним позовом. Дана позовна заява надійшла до суду 20.12.2021 року та відповідно до автоматизованого розподілу судових справ між суддями була передана на розгляд судді Хмель Р.В.. 21.12.2021 року з метою уточнення місця реєстрації відповідача було надіслано запит, відповідь на який повернулася до суду 30.12.2021 року. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 19.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою суду було визначено строки для подання відповідачу відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Однак, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Маньківської сільської ради Бершадського району Вінницької області, сторони є батьками [PERSON] .. [PERSON] , досяг повноліття, проте в даний час він навчається на 2-му курсі денної форми навчання Військової академії м.Одеса з "18" серпня 2020 року. Термін навчання чотирі роки по 2024 рік, що підтверджується довідкою №1475 від 28.09.2021 року. Зі змісту позову вбачається, що в добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання не надає. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] досяг повноліття, однак не досяг 23 років, навчається стаціонарно, потребує утримання не лише від матері, а також від батька. Ст. 200 СК України визначає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна,грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Суд оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені приходить до висновку, що відповідач ухиляється від свого обов`язку утримання повнолітнього сина під час його навчання у навчальному закладі, а тому вважає, що відповідач зобов`язаний та може сплачувати на утримання повнолітнього сина, який навчається аліменти в розмірі 1/4 всіх його доходів щомісячно з дня звернення позивача до суду та до закінченням сином навчання. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, тому згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved