Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачкою він перебуває у шлюбі з 04.09.2004 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за №112. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини між ними припинилися з середині 2020 року. Сімейне життя між ними склалося, їхня сім`я фактично розпалася у зв`язку з несхожістю характерів та різними поглядами на шлюб та виховання дитини. Просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] . До початку судового засідання позивач надав суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. До початку судового засідання відповідачка надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, згодна на розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] . У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується свідоцтвом про одруження Серія [NUMBER] , виданого 04.09.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за №112. З копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] вбачається, що у сторін є син - [PERSON] , [INFO] . Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені та більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовилась, а відповідач позовні вимоги визнав, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Крім того, враховуючи бажання позивача залишити шлюбне прізвище, яке було змінено після реєстрації шлюбу, а також положення ч. 1 ст. 113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе залишити позивачці шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, проте позивачем не заявлено відповідну вимогу про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат. Таким чином, суд не вбачає доцільності в стягненні судового збору з відповідачки На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved