Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вона послалася на ті обставини, що з відповідачем знаходяться в шлюбі, який зареєстрований 13.08.2014 року, від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину. Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу призвело те, що стосунки не склалися та з 2018 року сторони фактично разом не проживали. Весь час жили окремо, кожен своїм життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Шлюбні відносини припинені з того часу та спільне господарство не велося. На підставі вищевказаного, просила позовну заяву задовольнити. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, однак від представника позивача надійшла до суду заява про слухання справи у їх відсутність, на задоволенні позову наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився. На адресу суду, відповідно до відомостей з офіційного сайту АТ «УкрПошта» повертається конверт, в якому направлялася відповідачу судова повістка з повідомленням про час та дату судового засідання, причиною невручення є відсутність адресата за зазначеною адресою. При цьому, відповідно до матеріалів справи, раніше 14.02.2022 року за даною адресою відповідач особисто отримав ухвалу про відкриття провадження та копію позову з додатками. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомлені відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що судове поштове відправлення (судова повістка) направлялося за адресою за місцем реєстрації відповідача (згідно адресної довідки), та поштове відправлення повернулося та згідно позначки працівника поштового відділення відповідачу не вручено в зв`язку з відсутністю за даною адресою, тому у суду є підстави вважати, що відповідач повідомлений про порядок розгляду справи та дату судового засідання. Суд визнає неявку відповідача з неповажних причин. Як вбачається із вищенаведеного існують всі підстави про проведення заочного розгляду справи, про що судом 04.05.2022 року постановлено ухвалу. Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбних відносин із відповідачем є одна малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого. Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Обставини на які посилається позивач є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах цивільної справи відсутні. Виходячи з наведеного враховуючи, що позивач не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, збереження даного шлюбу суперечить його інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На виконання положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 908,00 грн., що складають суму сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 3, 56, 104-105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved