Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В грудні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що є вона власником домоволодіння [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку зареєстровані як за місцем проживання відповідачі: [PERSON] , яка доводиться позивачу дочкою, [PERSON] , онука позивача, а також малолітня [PERSON] , правнучка позивача. Понад три роки відповідачі не проживають за адресою свого зареєстрованого місця проживання. Натомість [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] та дочкою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . В той же час [PERSON] проживає у власній квартирі [ADDRESS] . Наявність факту реєстрації відповідачів в житловому будинку порушує право позивача у вільному користуванні своїм майном, крім цього, відповідачі не приймають участі в оплаті житлово-комунальних послуг та утриманні будинку. Тому [PERSON] просить визнати [PERSON] , малолітню [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.33-34). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, до участі в розгляді цивільної справи було залучено службу у дітей та сім`ї Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області як правонаступника служби у справах сім`ї та дітей Бориспільської РДА (а.с.42-43). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.55). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України. ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав пред`явлений позов та наполягав на його задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] , яка діє від власного імені та в інтересах малолітньої [PERSON] , та [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзив на позов не надали. Про поважні причини, які перешкодили з`явитися у судове засідання, суд не повідомили. Представник третьої особи Берліна О. у судове засідання не з`явилась. Натомість направила до суду заяву, якою при вирішенні спору поклалась на розсуд суду, а розгляд справи просила проводити за відсутності представника служби у справах дітей та сім`ї Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області. IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування будинку від 18 лютого 1993 року, посвідченого секретарем виконкому Вишеньківської сільської ради народних депутатів Яременко О.І., зареєстрованого в реєстрі за №10 (а.с.5-6), копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15 лютого 2008 року (а.с.7), Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8-9). На підставі рішення Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області №2083-68-УІ від 27 серпня 2015 року вул. Горького перейменовано на вул. Козацьку (а.с.10). В даному будинку зареєстровано місце проживання [PERSON] , яка є дочкою позивача, а також [PERSON] , онуки позивача, та [PERSON] , [INFO] , правнучки позивача, згідно довідки (виписки з погосподарської книги про склад сім`ї) від 21 вересня 2021 року, виданої виконавчим комітетом Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.11). V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У відповідності з положенням ч.1 ст.156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За змістом ч.2 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Згідно з ч.ч.1-3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. У відповідності до ст.11 СК України кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.18 СК України держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. У відповідності до положення ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст.41 Конституції України та ст.317 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.33 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором. б. норми процесуального права. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Звертаючись до суду з даним позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, позивач вказала, що [PERSON] , [PERSON] та малолітня [PERSON] без поважних причин не проживають у спірному житловому будинку. Так, за змістом актів №66 від 21 вересня 2021 року, №11 від 07 лютого 2022 року складених комісією Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та малолітня [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживають за даною адресою. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є сусідкою позивача та добре знайома з нею. Свідку відомо про те, що дочка позивача [PERSON] вийшла заміж та переїхала до чоловіка. На даний час в будинку [ADDRESS] проживає дочка позивача [PERSON] разом з своїм чоловіком. Саме вони сплачують житлово-комунальні послуги. В останнє свідок бачила відповідачів близько 5-7 років тому та місце їх проживання їй невідоме. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона також є сусідкою позивача. Тому їй відомо про те, що [PERSON] вийшла заміж, у неї народилась дочка [PERSON] , а в останньої народилась дочка [PERSON] , яка доводиться позивачу правнучкою. Відповідачі не проживають у будинку, який належить позивачу, приблизно протягом п`яти років та фактичне їх місце проживання свідку невідоме. Таким чином, відповідачі за власним бажанням, без поважних причин не проживають в спірному будинку понад один рік, будь-яких спроб для вселення до вказаного житлового приміщення не робили, спірним житлом не цікавляться, участі у витратах по його утриманню не приймають, зокрема не сплачують житлово-комунальні послуги. Тому, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] втратили право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . Крім цього, суд звертає увагу на те, що на даний час [PERSON] не досягнула 14-річного віку, зважаючи на це, вона не вправі самостійно обирати собі місце проживання. Водночас згідно вищевказаних актів обстеження житлово-побутових умов малолітня [PERSON] за вказаною адресою не проживає. З огляду на викладені обставини в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому пред`явлений позов слід задовольнити. До вказаного висновку, суд приходить також враховуючи те, що права малолітньої [PERSON] не будуть порушені, з огляду на те, що на даний час вона постійно проживає разом зі своєю матір`ю. VІІ. Висновки суду. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 908 гривень. Пред`явлений нею позов задоволений. Тому суд приходить до висновку, що з [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача витрати на оплату судового збору у розмірі по 454 гривні з кожної. На підставі викладеного та

Outcome: approved