Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

У січні 2022 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Новомиргородської\~міської ради\~Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай). Позивачка просить \~визнати за [PERSON] ( [INFO] , уродженицею с. Китайгород Олександрівського району Кіровоградської області, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] ) право на\~земельну частку\~(пай)розміром 5,08\~умовних кадастрових\~гектарів,без визначення меж в натурі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в КСП\~«Родіна» село\~Шпакове Новомиргородського\~району Кіровоградської\~області,на підставі сертифікату серія\~КР №\~0254789,зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по агрофірмі «Панчеве» відділок №5 Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області за № 89 від 17.08.2000 р. 23 лютого 2022 року до суду від відповідача надійшли пояснення на позовну заяву в яких вказано, що Новомиргородьска міська рада заперечує проти задоволення позову у повному обсязі, вважає його безпідставним, не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Також просить розглянути справу без участі представника позивача. 23 березня 2022 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на пояснення відповідача. В них представник позивача вважає пояснення відповідача необґрунтованими та недоведеними належними доказами, а тому просить задовольнити позов у повному обсязі. Позивачка та представник позивача оповіщені в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав до суду заяву в якій просила розглянути справу без участі сторони позивача та задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендоване) від 19 квітня 2022 року. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін за наявними у справі доказами. Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 Цивільного кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай) також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Виходячи з норм Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та Закону України «Про оренду землі», громадяни - власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до них сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону. Після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Власнику однієї чи більше земельної частки (паю) в межах земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, видається один державний акт на право власності на земельну ділянку. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави стверджувати, що право громадянина на земельну частку (пай) посвідчується відповідним сертифікатом до виділення часток (паїв) в натурі (на місцевості), а після цього - власнику земельної частки (паю) видається державний акт на право власності на земельну ділянку. У судовому засіданні безспірно з`ясовано, що відповідно до розпорядження Новомиргородської державної районної адміністрації [PERSON] була виділена земельна частка (пай), розміром 5,8 умовних кадастрових гектари, розташованої в КСП «Родіна» (агрофірма «Панчеве» відділок № 5) село Шпакове Новомиргородського району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видано належний сертифікат на право на земельну частку (пай) серія КР № 0254789, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 89 від 17.08.2000 року. Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), позивачем було втрачено, про що в щотижневій газеті «21 канал» за № 41 (1547) від 07 жовтня 2021 року було опубліковано відповідне оголошення про те, що вважається втраченим сертифікат на земельну частку (пай) по агрофірмі «Панчеве» відділок № 5 Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , що підтверджується копією щотижневої газети «21 канал» за № 41 (1547) від 07 жовтня 2021 року. Відповідно до листа Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області №01-33/58/1 від 15.12.2021 року [PERSON] було роз`яснено, що видати дублікат документа на сьогодні є неможливим, оскільки відсутні бланки, а їх виготовлення не планується. Листом відділу № 2 Управління у Новоукраїнському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області підтверджується той факт, що згідно списку Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по агрофірмі «Панчеве» відділок №5 Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області за №89 у списку гр. [PERSON] отримувала сертифікат серія КР №0254789 від 17.08.2000 року, проте Державний акт на право власності на земельну частку (пай) на підставі вказаного сертифікату не виготовлявся та не видавався, що підтверджується копією листа. «Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) згідно з абзацом першим пункту 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України вважається правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, - таке право повинно бути реалізовано відповідним державним органом. Право особи на власність не може ставитися в залежність від визначення законодавчого органу, який повинен забезпечити реалізацію цього права»\~Постанова Верховного суду від 04 серпня 2021 року у справі № 617/537/19 ( провадження № 6114184св20). Як зазначає Новомиргородська міська рада відповідно до статті 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, про порушення та неможливість оформити право власності на земельну ділянку на підставі сертифікату в зв`язку з його втратою позивачка дізналася в 2021 році, а тому застосування строків позовної давності є порушенням права особи на власність. Таким чином, отримання сертифіката у 2000 році не свідчить про необхідність врегулювати будь-які питання пов`язані з його подальшим використанням у 3 річний строк. Згідно п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку пай є дійсними до виділення власникам таких часок (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.\~ При цьому, позивачем було отримано сертифікат, який зберігався у позивача, але в подальшому не вчинено жодних дій з виділення такої частки (паю) у натурі (на місцевості) та ще не видано державного акту на право власності на землю. А тому сертифікат, який було втрачено в 2021 році був дійсним, і залишався б дійсним, якби не був втрачений. На підставі нього чинним законодавством передбачається процедура виділення земельних ділянок та отримання відповідних правовстановлюючих документів. Таким чином,\~суд приходить\~до висновку,\~що застосування\~строків позовної\~давності за\~статтею 76\~ЦК УРСР\~в даній\~справі є\~неможливим. Аналіз вищевказаних письмових доказів безсумнівно переконують суд у необхідності задоволення позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved