Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

У вересні 2021 року позивачі звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Одеській області про зняття арешту з майна. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , який був власником 1/4 частки квартири [ADDRESS] , внаслідок чого відкрилась спадщина на вказану частку квартири. Після чого, його спадкоємці за законом [PERSON] (дружина) та [PERSON] (син) звернулися до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Однак, останнім було винесено постанову, якою відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із наявністю арешту на спадкове майно. Посилаючись на те, що накладений арешт перешкоджає позивачам, як спадкоємцям (власникам) в процедурі оформлення спадкових прав, позивачі звернулися до суду із позовною заявою у якій просять суд звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . 17.09.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та витребувано ГУНП Національної поліції в Одеській області інформацію: чи перебувала в провадженні СВ по ДТП СУ ОМУ УМВС України в Одеській області у 2003-2005 роках кримінальна справа за фактом дорожньо-транспортної пригоди, учасником якої та обвинуваченим був [PERSON] ( [INFO] ), який на вказаний період часу був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та зазначити номер кримінальної справи; чи виносилася СВ по ДТП СУ ОМУ УМВС України в Одеській області у вказаній кримінальній справі постанова від 14.10.2004 б/н про накладення арешту на майно [PERSON] ( [INFO] ), який на вказаний період часу був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; яке рішення прийнято за результатами проведеного досудового розслідування у вказаній кримінальній справі; чи скасовувалася постанова від 14.10.2004 б/н СВ по ДТП СУ ОМУ УМВС України в Одеській області про накладення арешту на майно [PERSON] ( [INFO] ), та належним чином завірених копій наступних документів: копії постанови від 14.10.2004 б/н СВ по ДТП СУ ОМУ УМВС України в Одеській області про накладення арешту на майно [PERSON] ( [INFO] ), копії рішення прийнятого за результатами проведеного досудового розслідування у вищевказаній кримінальній справі за фактом дорожньо-транспортної пригоди, учасником якої та обвинуваченим був [PERSON] ( [INFO] ) в разі відкриття такого кримінального провадження та прийняття відповідного рішення, яким закінчено досудове розслідування у ній); копії рішення у вказаному кримінальному провадженні, яким скасовано арешт майна [PERSON] ( [INFO] ), який був накладений постановою від 14.10.2004 б/н СВ по ДТП СУ ОМУ УМВС України в Одеській області та у Першої одеської державної нотаріальної контори належним чином завіреної копії постанови 14.10.2004 року б/н СВ по ДТП СУ ОМУ УМВС України в Одеській області, на підставі якої Першою одеською державною нотаріальною конторою 27.10.2004 проведено реєстрацію обтяження за № 1417053 на квартиру [ADDRESS] , власником якої, за відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є [PERSON] ( [INFO] ). 22.09.2022 від позивачів надійшла заява, у якій вони просять суд задовольнити позовні вимоги, здійснити розгляд справи у їх відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечують. 15.11.2021 на адресу суду від Одеського державного нотаріального архіву надійшла належним чином завірену копію постанови 14.10.2004 року б/н СВ по ДТП СУ ОМУ УМВС України в Одеській області, на підставі якої Першою одеською державною нотаріальною конторою 27.10.2004 проведено реєстрацію обтяження за № 1417053 на квартиру [ADDRESS] , власником якої, за відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є [PERSON] ( [INFO] ). 13.01.2022 ухвалою суду витребувано із архіву Приморського районного суду м. Одеси матеріали кримінальної справи за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.03.2004 за участю [PERSON] ( [INFO] ) в судове засідання для огляду та виготовлення копії рішення суду по суті справи для приєднання до матеріалів справи № 522/17568/21, яка могла бути розглянута в період з 25.11.2004. 31.01.2022 із архіву Приморського районного суду м. Одеси на ухвалу суду від13.01.2022 надано відповідь, згідно якої матеріали справи за звинуваченням [PERSON] за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 86 ККУ було вилучено та знищено. Оригінал рішення зберігається в архіві Приморського районного суду м. Одеси у збірнику знищених справ і матеріалів Приморського районного суду м. Одеси за 2005 рік (1-900-999/05) та додано належним чином завірені копія вироку Приморського районного суду м. Одеси від 26.06.2005 відносно обвинуваченого [PERSON] , копія ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2005, та копія постанови від 30.08.2005 про закінчення виконавчого провадження № В-5/668, винесена державним виконавцем Другого відділу ДВС Приморського районного управління юстиції у м. Одеси Тітеренко Н.А. та копія виконавчого листа від 14.07.2005. 08.02.2022 до суду від представника позивачів надійшли заяви у яких він просить суд провести судове засідання без його участі, позовні вимоги підтримує та проти заочного розгляду не заперечує. 08.02.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 19.04.2022 сторони в судове засідання не з`явилися. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що розпорядженням керівника органу приватизації Одеської міської ради від 16.12 2003 № 183062 передано квартиру [ADDRESS] в спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.12.2003, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради на підставі розпорядження від 16.12.2003 за № 183062, зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 8-14510, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Відповідно до листа від 28.01.2021 № 520682.72.21 станом на 31.12.2012 КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР, право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради 16.12.2003, р. № 8-14510 (дата реєстрації 15.01.2004, в книзі 426 пр, стор. 52, р. № 916). [INFO] в м. Жабинка Берестейської області Республіки Білорусь помер [PERSON] , про що у книзі реєстрації актів про смерть 29.07.2020 зроблено запис № 141, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом ЗАГС Жабинківського райвиконкому Берестейської області 29.07.2020. 03.11.1989 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу в цей же день зроблено запис за № 157. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого районним ЗАГС м. Роздільна Одеської області. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Суворовським відділом ЗАГС м. Одеси 04.06.1991, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про народження 04.06.1991 зроблено запис за № 855. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особа, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст.1 268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , а [PERSON] є його сином, тобто вони є спадкоємцями першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у визначений ст. 1270 ЦК України строк звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пашичевої Г.Л. з заявами про прийняття спадщини, яка 27.01.2022 завела спадкову справу щодо майна померлого № 3/2021, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63323404. Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Відповідно до п.п. 1, 3 Глави 13 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок № 296/5) нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. За приписами п.п. 4.14, 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 4.17 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння, та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту (постанова Верховного Суду України від 23.01.2013 у справі № 6-164цс12). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Подання позову про зняття арешту з нерухомого майна обумовлено тим, що такий арешт перешкоджає позивачам, як спадкоємцям (власникам) в процедурі оформлення спадкових прав. 12.07.2021 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою вирішено відмовити [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , у зв`язку тим, що при перевірці на предмет арешту квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , виявлено арешт накладений постановою, б/н від 14.10.2004 СВ по ДТП СУ ОМУ УМВС України в Одеській області, та зареєстрований Першою одеською державною нотаріальною конторою 27.10.2004 за № 1417053. Як вбачається з наданої на запит суду копії постанови СВ по ДТП СУ ОМУ УМВС України в Одеській області про накладення арешту на майно [PERSON] від 14.10.2004, підставою для накладення арешту були цивільні позови у кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України. Вироком Приморського районного суду від 23.06.2005 у справі № 1-917/2005 [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в сумі 680 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1 000 грн моральної шкоди та 1 463,76 грн судових витрат в дохід держави. Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пункт 9 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року передбачає, що запобіжні заходи, в тому числі і арешт майна, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Частиною 6 ст. 126 КПК України (у редакції Закону 1960 року) визначено, що накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. Арешт майна має тимчасовий характер і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст. 3 Конституції України, ст.13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Враховуючи те, що 26.06.2005 Приморським районним судом м. Одеси ухвалено вирок відносно [PERSON] , а копією постанови державного виконавця Другого відділу ДВС Приморського районного управління юстиції у м. Одесі Тітеренко Н.А. від 30.08.2005 про закінчення виконавчого провадження № В-5/668 підтверджується його виконання, суд дійшов висновку, що потреба у застосуванні арешту, накладеного постановою від 14.10.2004 б/н СВ по ДТП СУ ОМУ УМВС України в Одеській області відпала, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved