Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

19 грудня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, мотивувавши свої вимоги тим, що 04.07.2012 року між ним та ПАТ «Терра Банк» було укладено Кредитний договір № П-8/97 відповідно до умов якого йому було надано кредит. Свої зобов`язання за цим договором позивач виконував у повному обсязі. Однак, 21.09.2017 року за заявою відповідача приватним нотаріусом КМНО Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, предметом якого є стягнення заборгованості на користь ПАТ «Кристалбанк» з [PERSON] за Кредитним договором у сумі 262 282,16 грн. Про існування вказаного напису повивач дізнався із постанови Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва від 15.11.2017 року про відкриття виконавчого провадження, яку було надіслано відділом ДВС. Зазначає, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом із порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки між позивачем та відповідачем існує спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором, що вказує на відсутність безспірності заборгованості боржника. В розпорядженні нотаріуса були відсутні необхідні документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Позивач жодних вимог від банку про погашення заборгованості за Кредитним договором не отримував. Вказує на те, що на час вчинення виконавчого напису минуло більше року з дня виникнення права вимоги у відповідача до позивача про стягнення неустойки, відповідно нотаріусом безпідставно вчинено виконавчий напис за яким стягнуто заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів, заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, штраф в розмірі 25% річних та втрат від інфляції. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.01.2019 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, надавши позивачу строк для усунення виявлених недоліків. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 01.04.2019 року, після усунення позивачем недоліків на виконання ухвали суду від 15.01.2019 року, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с.16). У червні 2019 року на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи приватного нотаріуса КМНО Гуревічова О.М., у яких він проти позову повністю заперечує і вважає доводи позивача необґрунтованими. Зазначив, що до нього, 21.09.2017 року звернувся представник відповідача із заявою від 16.03.2017 про вчинення виконавчого напису та надав для цього передбачені законодавством України документи. Наголосив на тому, що жодного порушення процедури вчинення виконавчого напису не було. АТ «Кристалбанк» були подані всі необхідні документи для вчинення ним виконавчого напису, які в повному обсязі відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджують безспірність заборгованості. У липні 2019 року відповідач АТ «Кристалбанк» надав відзив на позовну заяву позивача, в якому зазначив, що постановою Правління НБУ від 21.08.2014 року ПАТ «Терра Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.08.2014 було вирішено розпочати процедуру виведення ПАТ «Терра Банк» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації. З метою реалізації ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було створено ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк», відповідно до Статуту якого Перехідний банк є правонаступником активів (уключаючи права за договорами забезпечення) та обов`язків за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими обов?язками ПАТ «Терра Банк». У складі активів, переданих від ПАТ «Терра Банк» до ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» був актив, який виник із Кредитного договору № П-8/97 від 04.07.2012 року. Таким чином, ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» набуло замість ПАТ «Терра Банк» всіх прав кредитора за цим Договором. Про вказане правонаступництво ПАТ «Кристалбанк» письмово повідомив усіх боржників, у тому числі і позивача [PERSON] . З 05.06.2018 року офіційне найменування юридичної особи Кристалбанку змінено з публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» на Акціонерне товариство «Кристалбанк». Відповідач вказав на те, що 04.07.2012 року між ПАТ «Терра Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір із змінами та доповненнями від 26.06.2015 року, відповідно до якого Банк надає позичальнику кредит у вигляді овердрафту, ліміт якого встановлено у розмірі 320 000 грн. Відповідно до п. 2.2. Договору про внесення змін, дата остаточного повернення всіх отриманих сум в межах кредиту і процентів за ним - 15.12.2015 року. Позивач не виконав умови договору, у зв`язку з чим станом на 01.11.2016 року виникла заборгованість. 17.11.2016 року ПАТ «Кристалбанк» надіслано позивачу вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань. Однак заборгованість не була погашена. З метою захисту свого порушеного права Банком в подальшому подано заяву про вчинення виконавчого напису до приватного нотаріуса КМНО Гуревічова О.М. про стягнення з позивача заборгованість за Кредитним договором у розмірі 261 082,16 грн та витрат пов`язаних з вчиненням напису у розмірі 1200 грн. 15.11.2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1488 від 21.09.2017 року. 18.09.2018 [PERSON] звернувся із заявою до АТ «Кристалбанк» з проханням відкликати виконавчий напис, оскільки він погасив суму заборгованості. 16.10.2018 головним державним виконавцем Голосіївського РВДВС м. Києва Бабковою Т.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним погашенням боргу перед Банком. Таким чином, спір відсутній, а тому в позові [PERSON] відповідач просив відмовити. Розгляд справи неодноразово відкладався. Ухвалою від 07.10.2020 року клопотання представника позивача задоволено. Зобов`язано приватного нотаріуса КМНО Гуревічова О.М. видати позивачу або ж направити на адресу суду поштою засвідчену належним чином копію матеріалів, що стали підставою для вчинення 21 вересня 2017 року виконавчого напису за заявою ПАТ «Кристалбанк» (а.с. 113-114). У січні 2021 року на виконання ухвали суду надійшов лист від приватного натріуса Гуревічова О.М. , в якому він повідомив, що ним з 31.02.2020 року було припинено нотаріальну діяльність по Київському міському нотаріальному округу, а документи діловодства та архіву приватного нотаріуса, згідно з вимогами законодавства були передані до Київського державного нотаріального архіву. 14 січня 2021 ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва у Київського державного нотаріального архіву витребувано належним чином засвідчену копію матеріалів, що стали підставою для вчинення 21 вересня 2017 року виконавчого напису № 1488 (а.с. 122-123). У лютому 2021 року на адресу суду надійшла належним чином завірена витребувана нотаріальна справа. 30 червня 2021 року підготовче провадження за позовними вимогами [PERSON] закрито (а.с. 177). У судовому засіданні 14.12.2021 року сторони відсутні. Про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд проиходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 04.07.2012 року між ПАТ «Терра Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір із змінами та доповненнями від 26.06.2015 року, відповідно до якого Банк надає позичальнику кредит у вигляді овердрафту, ліміт якого встановлено у розмірі 320 000 грн. Відповідно до п. 2.2. Договору про внесення змін, дата остаточного повернення всіх отриманих сум в межах кредиту і процентів за ним - 15.12.2015 року. За користування кредитом встановлюється процентна ставка у розмірі - 25% річних (п. 3.2). За несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом Банк має право стягувати пеню (п.5.3) і індекс інфляції за весь час прострочення платежу (п. 5.4) (а.с. 160-166, 167-170). 21 вересня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1488, яким було запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Кристалбанк», яке є правонаступником усього майна, прав і зобов`язань ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк», яке згідно з рішенням засновника - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.12.2014 року є правонаступником визначених відповідно до плану врегулювання, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.10.2014 року, активів (уключаючи права за договорами забезпечення) та обов`язків за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями ПАТ «Терра Банк», не виплачені в строк грошові кошти, на підставі Кредитного договору про встановлення овердрафту від 04.07.2012 року та Договору про внесення змін до Кредитного договору від 26.06.2015 року. Пропонується задовольнити вимоги ПАТ «Кристалбанк» за період з 26.06.2015 по 01.11.2016 року у розмірі: 136 815,51 грн - заборгованість по кредиту; 31518,51 грн- заборгованість за кредитом; 4940,01 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 40867,79 грн - 25% річних та втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту; 1649,07 грн - 3% річних та втрати від інфляції за несвоєчасну сплату процентів; 1200,00 грн - плата за вчинення виконавчого запису, що становить загальну суму 262 282,16 грн (а.с. 136). Звертаючись у суд з даним позовом [PERSON] зазначив, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки був вчинений на не посвідченому нотаріусом кредитному договорі та з порушенням позовної давності. Положеннями статей 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та п.2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 21.09.2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Отже, на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. оспорюваного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. Як вбачається, в матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між банком та позивачем Кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду № 158/2157/17 від 15 квітня 2020 року, № 172/1652/18 від 21.10.2020 року. Порушення порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Така позиція підтверджена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Вчинення виконавчого напису, в разі порушення основного зобов`язання, здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Встановлено, що матеріали справи свідчать про направлення 17.11.16 року ПАТ «Кристалбанк» боржнику [PERSON] вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань № 17.11.2016/11-вих на суму 261082,16 грн цінним листом, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень Укрпошта стандарт з описом вкладень, на якому є відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в договорі адресу позивача (а.с. 139, 173,174). Однак, матеріали справи серед документів, поданих нотаріусу для вчинення оспорюваного напису, не містять даних про те, що вимога АТ «Кристалбанк» про усунення порушень кредитних зобов`язань від 17.11.2016, була боржником отримана. Слід звернути увагу на те, що не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки з рахунку тощо. Така правова позиція висловлена у численних постановах Верховного Суду, а саме: від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15, № 369/6415/17 від 26 лютого 2020 року та інших, які мають враховуватися судом у порядку виконання судом вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Доказів того, що при вчиненні напису нотаріус отримав від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), відповідачем не надано, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми процентів, зазначені у написі, є безспірними. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Зокрема, відповідно до виписки з рахунку позивача, яка надана нотаріусу, заборгованість обчислюється за період з 22.12.2014 року по 01.11.2016 року, проте виконавчий напис вчинено за період з 26.06.2015 по 01.11.2016 року (а.с. 142-157). Отже, нотаріусом не було перевірено розрахунок заборгованості, що надав відповідач. З наданої суду позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] заперечує безспірність суми заборгованості, що підлягає до стягнення за виконавчим написом, оскільки стверджує, що виконував зобов`язання перед Банком і сума кредиту виплачена у значно більшому розмірі. Зазначив, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. За таких обставин, між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14). Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, як свідчать обставини справи, виконавчий напис вчинено із порушенням норм чинного законодавства. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За змістом статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005р.). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, недоведеності безспірності вимог стягувача, відтак позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, знайшов своє підтвердження під час розгляду та підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з АТ «Кристалбанк» необхідно стягнути на користь позивача 704,80 грн судового збору за подачу позовної заяви до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved