Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду із\~позовом до\~Приватного акціонерного\~товариства «Волиньобленерго»\~про захист\~прав споживачів. Позов мотивований тим, що вона з 1979 року проживає по [ADDRESS] . 30 березня 2011 року уклала з відповідачем договір на користування електричною енергією для побутових потреб і щомісяця здійснювала платежі за використану електроенергію. У березні 2021 року представник відповідача зафіксував значний обсяг спожитої електроенергії, вартість якої становить 12144.72 гривень, що не відповідає дійсності. З метою перевірки правильності показів лічильника вона звернулася із заявою про проведення експертизи лічильника, у зв`язку з чим його було вилучено. 14 вересня 2021 року працівники відповідача від`єднали електропостачання від її будинку. Вказуючи, що дії відповідача є незаконними, в акті заключення щодо технічного стану лічильника електроенергії вказано інший заводський номер 714565 (їй було встановлено лічильник СА4У-И672М із заводським номером 62347), нарахування заборгованості здійснено неправильно, оскільки лічильник не пройшов періодичну повірку і є непридатним для використання, просила визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування заборгованості за використану електроенергію, яка обліковувалася за допомогою електролічильника СА4У-И672М із заводським номером 714565, щодо відключення електроенергії за місцем її проживання та зобов`язати відповідача відновити електропостачання для забезпечення потреб електроустановки. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позов не визнає, та просить відмовити в його задоволенні. Пояснив, що заводський номер вилученого у позивача лічильника не співпадає з тим, що зазначений у договорі, в зв`язку з тим, що у 2012 році позивачу було замінено лічильник. За результатом проведеної експертизи вилучений у позивача електролічильник визнано придатним для подальшої експлуатації. Оскаржувані позивачем дії вчинені в межах повноважень відповідача та відповідно до нормативно-правових актів. У відповіді на відзив позивач вказала, що замінений у 2012 році електролічильник повинен проходити повірку кожних 4 роки, у зв`язку з чим з 2016 року не підлягав використанню, що ставить під сумнів правильність його показів, і відповідальність за це повинен нести відповідач. Також зазначила, що не подавала відповідачу заяву про зняття лічильника і присутня при цьому не була. Зняття лічильника відбувалося 09 березня 2021 року в присутності її сина [PERSON] , який не є споживачем. З актом про направлення лічильника на експертизу, в якому зазначений номер пломби, її ніхто не ознайомлював і висновок експертизи є недопустимим доказом, оскільки вона проведена з порушенням вимог відповідних нормативно-правових актів. У запереченні на відповідь відповідач зазначив, що до його повноважень не входить постачання електричної енергії і нарахування заборгованості за використану електричну енергію. У судовому засіданні 18 січня 2022 року представник позивача позов підтримав із викладених у ньому підстав та просив його задовольнити. У судове засідання 10 травня 2022 року позивач та її представник не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені (а. с. 129, 133). Позивач 10 травня 2022 року подала до суду клопотання, в якому вказала, що позов підтримує, просить його задовольнити і розглядати справу за її відсутності у зв`язку з неможливістю з`явитися в судове засідання за станом здоров`я (а. с. 134). Представник позивача про причини неявки суд не повідомляв, клопотань не подавав. У судовому засіданні 18 січня 2022 року представники відповідача просили відмовити в задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю. Представники відповідача у судове засідання 10 травня 2022 року не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені (а. с. 130, 131), про причини неявки суд не повідомляли, клопотань не подавали. Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає по [ADDRESS] і на підставі договору на користування електричною енергією для побутових потреб від 30 березня 2011 року є споживачем електричної енергії (а. с. 12-13). Відповідно до пункту 10 вказаного договору позивачу було встановлено лічильник типу СА4У-И672М із заводським номером 62347. У 2012 році зазначений електролічильник замінено на інший такого ж типу з заводським номером 714565 (а. с. 22). Під час розгляду справи встановлено, що лічильник знаходиться у гаражі за місцем проживання позивача і вільного доступу для зняття показників працівники відповідача до нього не мають, у березні 2021 року виявлено значне споживання електроенергії, вартість якої становить 12144 гривні 72 копійки. 29 березня 2021 року лічильник вилучено для огляду на підставі звернення споживача (а. с. 25). 25 червня 2021 року позивач звернулася до відповідача з заявою, в якій просила провести технічний огляд вилученого лічильника на предмет правильності обліку спожитої електричної енергії та вказала, що експертизу просить проводити без її участі (а. с. 26). Відповідно до акту № 10 від 22 липня 2021 року та протоколу № 8 від 22 липня 2021 року за результатом проведеної перевірки технічного стану лічильник СА4У-И672М із заводським номером 714565, дата повірки І квартал 2012 року, визнано придатним для подальшої експлуатації після проведення державної повірки. Лічильник відповідає вимогам ДСТУ ГОСТ 8.259:2007, самохід відсутній (а. с. 23, 24). З огляду на вказане, Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» (далі ТОВ «ВЕЗ»), яке є постачальником електроенергії споживачам, нарахувало позивачу заборгованість по оплаті спожитої електричної енергії в розмірі 12144 гривні 72 копійки та пред`явило відповідну претензію (а. с. 8). У зв`язку з несплатою позивачем заборгованості за спожиту електроенергію 26 серпня 2021 року ТОВ «ВЕЗ» звернулося до відповідача із вимогою про відключення електропостачання за місцем проживання позивача (а. с. 41), яка 14 вересня 2021 року була виконана (а. с. 46-50). 01 жовтня 2021 року на виконання вимог пункту 7.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року, електропостачання до належних позивачу приміщень було відновлено на підставі заяви позивача у зв`язку з відкриттям провадження у цій справі (а. с. 51, 55-56). Аналіз наведених обставин справи в їх сукупності дає підстави для висновку, що оскаржувані дії відповідача по відключенню позивача від електропостачання здійснені на підставі звернення постачальника електричної енергії у зв`язку з нарахуванням тим же постачальником заборгованості за спожиту позивачем електричну енергію і несплатою позивачем цієї заборгованості. Відповідно до пункту 56 статті першої Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності. Постановою НКРЕКП № 1535 від 27 листопада 2018 року Приватному акціонерному товариству «Волиньобленерго» відповідачу у цій справі, видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії на території Волинської області та анульовано ліцензію на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевим (локальним) електричним мережам та з постачання електричної енергії за регульованим тарифом (а. с. 135). Пунктом 78 статті першої Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що розподіл електричної енергії транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії. Таким чином до повноважень Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» не входить постачання електричної енергії побутовим споживачам і відповідно розрахунок вартості спожитої електричної енергії й нарахування заборгованості по оплаті спожитої електричної енергії. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. З огляду на вказане та враховуючи, що Приватне акціонерне товариство «Волиньобленерго» не є в розумінні процесуального закону належним відповідачем за вимогою позивача про визнання протиправними дій щодо нарахування заборгованості за використану електроенергію, то в задоволенні цієї вимоги слід відмовити. Клопотання про залучення до участі в справі співвідповідача відповідно до вимог статті 51 Цивільного процесуального кодексу України позивач та її представник під час підготовчого провадження не заявляли. За змістом частини першої\~статті 81 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою вказаної статті процесуального закону передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оспорювані позивачем дії щодо відключення електропостачання та зобов`язання його відновити належать до повноважень відповідача у цій справі. Проте, враховуючи, що такі дії відповідача є похідними від дій постачальника електроенергії по нарахуванню заборгованості за спожиту електроенергію, правомірність вчинення яких не є предметом спору у цій справі, та здійснені на підставі відповідного звернення постачальника, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправними дій щодо відключення електропостачання та зобов`язання його відновити. Будь-яких належних і допустимих доказів про протиправність дій постачальника електроенергії по нарахуванню заборгованості за спожиту електроенергію стороною позивача суду надано не було. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Outcome: dismissed