Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк 35763,89 грн. відповідно умов кредитного договору №б/н від 30.12.2013 року та 2270 гривень судового збору. У разі неявки відповідача розгляд справи провести у відсутності представника позивача, позов підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. 07.07.2022 позивачем подано уточнююча позовна заява, згідно якої позивач просить суд ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк 35763,89 грн. відповідно умов кредитного договору №б/н від 11.04.2011 року. Свої уточнені вимоги представник позивача мотивував тим, що 11.04.2011 року між сторонами було укладено договір, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов укладеного договору відповідач зобов`язувався погасити заборгованість по кредиту згідно визначеного порядку. Однак, відповідачем не виконуються умови договору щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів, що суперечить нормам законодавства. У зв`язку з зазначеними порушеннями відповідач станом на 12.01.2022 має заборгованість у розмірі 35763,89 грн., з яких: 29571 грн. - заборгованість за тілом (в т.ч. простроченим тілом) кредиту, 6192,89 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. У судовому засідання представник позивача Пицків А.В., позовні вимоги підтримала в повному об`ємі. Заперечила, щодо посилань представника відповідача з приводу можливості застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, оскільки відповідач і наданий час користується послугами банку на підставі виданих йому банківських карток. Відповідач у судове засідання не прибув, його представник - адвокат Долинка О.А., у судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що вважає, що позивачем не доведено наявність у його довірителя заборгованості з договору укладеного 11.04.2011. Не заперечив, що відповідач на даний час користується банківською карткою, при цьому зауважив, що банківські картки неодноразово перевидавались. Крім того, вказав, що оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості нарахованої станом на 12.01.2022 року із початком нарахування цієї заборгованості з 30.12.2013 року, то позивачем пропущений строк на пред`явлення вимоги про стягнення зазначеної суми заборгованості і заявляє про застосування строків позовної давності у даній справі. Просив у позові відмовити повністю. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону ( ст.5 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 11.04.2011 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 11.04.2011 року (а.с.197). 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк» на Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПрриватБанк». Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір б/н) вбачається, що 11.04.2011 року відбувся старт карткового рахунку, в подальшому відбувалася зміна кредитного ліміту (а.с.18). Відповідач ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 11.04.2021 року у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 35763,89 грн., з яких: 29571 грн. - заборгованість за тілом (в т.ч. простроченим тілом) кредиту, 6192,89 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Поняття договору позики наведене у ст. 1046 ЦК України, відповідно до ч.1 якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За змістом ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В анкеті заяві № б/н від 11.04.2011 р. та в довідці про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" було зазначено базову процентну ставку 2,5 % в місяць з розрахунку 360 днів в році. Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог і стягнення з боржника отриманого ним та непогашеного тіла кредиту в розмірі 29571,00 грн., а також 6192,89 грн. - заборгованості за простроченими відсотками. Що стосується посилання відповідача на ст. 257 ЦК України, відповідно до якої загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та зазначає, що перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. На вказані посилання позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій щодо виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії вчинено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього або без його схвалення. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Так, в анкеті-заяві № б/н від 11.04.2011 зазначено, що строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії платіжної карти, тобто кінцевий термін повернення заборгованості відповідає строку дії картки. Згідно довідки (а.с.18) відповідач отримав останню кредитну картку 01.06.2020. Тобто з вказаного вбачається, що остання картка має строк дії з 01.06.2020. Під перевипуском картки розуміється випуск та приєднання картки з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, з огляду на що, вся сума заборгованості за кредитним лімітом відображається та враховується в тому числі й на перевипущеній картці. Про факт отримання вказаних платіжних карток свідчить надана Банком виписка по рахунку клієнта, з якої вбачається, що [PERSON] користувався вказаними картками, зокрема, знімав кошти у банкоматі, користувався терміналом, здійснював покупки за допомогою картки. Відповідно до правових висновків Верховного Суду, які аналогічні правовим висновкам Верховного Суду України, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України). Строк дії виданої [PERSON] картки з урахуванням її перевипуску, свідчить про те, що строк дії останньої картки, яка була видана відповідачу 01 червня 2020 року, з позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернувся у лютому 2021 року, тобто в межах строку загальної позовної давності тривалістю у три роки. Крім того надана банком детальна виписка про рух коштів по картковому рахунку за договором (а.с.64-89) підтверджує рух коштів по рахунку відповідача, і таким чином [PERSON] був ознайомлений з кредитним лімітом на картці, який відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, неодноразово змінювався, жодних доказів щодо непогодження з встановленим кредитним лімітом на картці від відповідача матеріали справи не містять. Вказані обставини свідчать про те, що відповідач отримував від банку кредитні кошти та користувалася ними, розрахунок заборгованості та виписки про рух коштів по карткам відповідачв підтверджують факт несвоєчасного повернення ним коштів банку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved