Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 грудня 2007 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14 грудня 2007 року уклала шлюб з відповідачем, від даного шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки не склалися, відповідач став зловживати спиртними напоями, вчиняти сварки та застосовувати насильство що призвело до припинення шлюбних відносин у червні 2021 року. Подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам та моральним засадам суспільства. Ухвалою суду від 18 березня 2022 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 14 грудня 2007 року, шлюб зареєстрований виконкомом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №22, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14 грудня 2007 року. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13 вересня 2010 року, видане виконкомом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Позивач зазначає, що сімейне життя не склалося, відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, з червня 2021 року вони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Зазначає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам та моральним засадам суспільства. Відповідач позов визнав в повному обсязі. За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх доньки, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач не заявила про бажання відновити дошлюбне прізвище, після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина сплаченого судового збору в розмірі 496,20 грн., інша частина судового збору в розмірі 496,20 грн. компенсується позивачу за рахунок державного бюджету. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved