Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

У грудні 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Фесик М.О., про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Личуком Т.В. 29.08.2020, зареєстрований за № 2990 таким, що не підлягає виконанню. Позов обгрунтовано наступним. Позивач жодним чином не визнає за собою заборгованості перед відповідачем, не отримувала від відповідача жодних досудових претензій, не укладала з останнім жодних письмових договорів, а тому, отримавши інформацію про відкриття щодо неї виконавчого провадження, змушена звертатись до суду за для захисту своїх прав та інтересів. Обов`язковими умовами для вчинення виконавчого напису є дотримання нотаріусом процедури накладання виконавчого напису та безспірність заборгованості, яка належним чином є підтвердженою документально та обґрунтованою. Щодо порушень нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, стосувався лише оригіналів нотаріально посвідчених договорів. Позивач також заперечує проти іншої обов`язкової умови для накладання виконавчого напису, а саме наявності факту безспірної заборгованості. Підставою для вчинення виконавчого напису став договір № 300578047002005 від 20.08.2013, який, укладався між позивачем та АТ «Атра - Банк» в простій письмовій формі. Відповідач не інформував позивача про розмір заборгованості по кредитному договору до моменту звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. Отже, відповідач не мав підстав вважати, що нарахована позивачу заборгованість є безумовно безспірною, оскільки відсутні будь-які заперечення чи погодження зі сторони позивача. Ніяких документів про визнання заборгованості за кредитним договором, або узгодження між сторонами її розміру, як сторонами кредитного договору, позивач з відповідачем не підписував. Позивач не отримував жодних листів чи повідомлень про наявність у неї якоїсь фінансової заборгованості та про бажання нотаріуса здійснити виконавчий напис щодо позивача. У свою чергу, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. У постанові про відкриття виконавчого провадження у якості підстави для стягнення боргу зазначається інформація про кредитний договір, який, був укладений між позивачем та АТ «Астра-Банк». У свою чергу стягувачем за виконавчим написом зазначено ТОВ «ЕЛІТ ФІНАНС» (відповідач) з якою позивач ніколи не мала жодних цивільно-правових відносин та не укладала жодних угод чи договорів. Враховуючи, що між позивачем та відповідачем не було жодних цивільно-правових відносин, то, відповідач набув права на стягнення заборгованості за виконавчим написом виключно після заміни кредитора у зобов`язанні. Позивач не отримувала жодних повідомлень, листів, заяв щодо заміни сторони у зобов`язанні, а тому позивачу не зрозумілі правові підстави звернення саме відповідача одразу для накладання виконавчого напису на договорі, у підписанні якого останній не брав ніякої участі, без будь-яких попередніх контактів із позивачем. Вказане змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача понесені судові витрати в розмірі 7 362 грн, з яких 908 гри витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви, 454 грн витрати на оплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову, 6 000 грн витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2021 було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. Витребувано у приватного нотаріуса Личук Тараса Володимировича документи на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 2990 від 29.08.2020 відносно [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2021 задоволено заяву сторони позивача про забезпечення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В ухвалі про відкриття провадження у справі учасникам справи було визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 11.02.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просить відмовити в задоволення позову. Зазначає, що внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні, кредитором [PERSON] є ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Заборгованість позивача за Договором є непогашеною, зобов`язання по виплаті кредитних коштів не виконані та не виконуються, внаслідок чого відбувається порушення прав відповідача, у зв`язку з чим, реалізуючи своє право на захист порушених цільних прав, останній звернувся до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису на договорі. Разом з заявою на вчинення виконавчого напису відповідачем було надано документи, які підтверджують безспірність заборгованості згідно Переліку, а саме: оригінал Договору, копію Договору про відступлення права вимоги, розрахунок заборгованості. Таким чином, приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не було порушено вимог чинного законодавства. Позивачем не спростовано належними і допустимим доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення, тому вимоги позивача є необґрунтованими. Також сторона відповідача заперечує щодо задоволення вимог в частині витрат на правову допомогу. ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" виконано зарахування зустрічних однорідних вимог щодо сплати позивачем частини заборгованості в сумі 6 000 гривень згідно договору № 300578047002005 від 20.08.2013, внаслідок чого заборгованість позивача становить: 12853,10 грн. За таких обставин просить суд відмовити позивачу в частині стягнення витрат на правову допомоги. Треті особи пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, не подавали. Приватним нотаріусом Личуком Т.В. не надано документи на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 2990 від 29.08.2020 відносно [PERSON] , що витребовувалися ухвалою суду. Так як розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи, сторони у судове засідання не викликалися. Суд вважає за можливе розглянути справу за матеріалами наявними у справі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 29.08.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2990, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 300578047002005 від 20.08.2013, укладеним між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] , за період з 23.06.2020 по 20.08.2020 та суму плати за вчинення цього виконавчого напису в загальній сумі 38006,20 грн. Зі спірного виконавчого напису вбачається, що правонаступником всіх прав та обов`язків правонаступника ПАТ «Астра Банк» - ПАТ «Дельта Банк» за вказаним договором є ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2268/К від 23.06.2020. Сторона позивача вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений з порушенням вимог законодавства. Згідно положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 18 цього Кодексу встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 цього Закону (у редакції, чинній на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення містяться також в главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно з п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. У 2014 році дійсно до вказаного Переліку були внесені зміни, затверджені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662, якими, зокрема, доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, документом, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, в справі № 826/20084/14 постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014, зокрема, в частині, наведеній вище. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 29.08.2020, тобто на момент коли вже були скасовані внесені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачає вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Відповідно до п.п. 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Оспорюваний виконавчий напис стосується стягнення з позивача заборгованості за Кредитним договором № 300578047002005 від 20.08.2013. В матеріалах справи міститься надана стороною позивача копія вказаного договору, укладеного між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] , з якої вбачається, що договір не є нотаріально посвідченим. Сторона відповідача, крім документів щодо відступлення права вимоги за кредитним договором, жодних доказів на спростування вимог позивача суду не надала. Треті особи жодних пояснень суду також не надали. Таким чином, вбачається, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушенням вимог чинного законодавства. Крім того, слід зазначити, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, досліджене судом вищої інстанції (постанова від 05.07.2017 року по справі № 754/9711/14-ц; від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15; від 18.07.2018 року по справі № 486/388/16-ц; від 06.06.2019 року № 750/1627/18). Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Так, у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17 вказано, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Тобто, підсумовуючи викладене, під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що за укладеним кредитним договором, позивачу надано кредит у сумі 113609,10 грн. з терміном користування з 20.08.2013 по 20.08.2016. Сторони погодили проценту ставку за користування кредитом - 13,33 % річних, разову комісію за надання кредиту - 0 грн. від суми кредиту, а також порядок погашення кредиту та нарахованих процентів щомісячними платежами. За умовами договору розмір процентної ставки може бути змінено. Сума заборгованості за виконавчим написом визначена за період з 23.06.2020 по 20.08.2020 та становить 38006,20 грн., що складається з: суми заборгованості за кредитом - 18140,21 грн.; суми заборгованості за відсотками за користування кредитом - 712,89 грн., суми заборгованості за штрафними санкцій - 18853,10 грн., суми плати за вчинення виконавчого напису - 300 грн. Разом з тим, за висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У цій же постанові зазначено, що у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Разом з тим, необхідні документи, зокрема, виписка по рахунку, розрахунок заборгованості та ін., в матеріалах справи відсутні, тому суд позбавлений можливості встановити відповідність суми заборгованості тій, що зазначена в виконавчому написі, а також перевірити дотримання строку для її стягнення. Питання наявності та/або відсутності заборгованості та конкретної її суми позивача перед відповідачем за таким кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушенням вимог діючого законодавства та не є безспірною заборгованість, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Сторона позивача також просить покласти судові витрати на відповідача. Зі змісту позовної заяви вбачається, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи складає: 908 грн. - витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 454 грн. - витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову, 6000 грн. - витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому підлягає стягненню із відповідача. Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, представником позивача на підтвердження оплати позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн надано: договір № 1/29/10/2021 від 29.10.2021 про надання правничої допомоги, додаток № 1 до договору №1/29/10/2021 від 29.10.2021, відповідно до якого клієнт сплачує бюро (передоплатою) фіксований гонорар в сумі, що становить 6 000 грн, який не залежить від кількості витрачених бюро годин на роботу над справою: рахунок № 129102021 від 29.10.2021 та оригінал квитанції № 0.0.2323621666.1 від 01.11.2021 про оплату [PERSON] АБ «Шевчук та партнери» послуги з надання правової допомоги в сумі 6060 грн, акт приймання - передачі наданих послуг до договору № 1/29/10/2021 від 29.10.2021, відповідно до якого вартість послуг за договором становить 6 000 грн. Представник відповідача просить відмовити в частині стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на підставі ст. 601 ЦК здійснило зарахування зустрічних однорідних вимог щодо сплати позивачем частини заборгованості в сумі 6 000 гривень згідно договору № 300578047002005 від 20.08.2013, внаслідок чого заборгованість позивача становить: 12853,10 грн. Разом з тим, суд вважає, що дані обставини не можуть бути підставою для відмови у розподілі судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), оскільки вимоги за договором № 300578047002005 від 20.08.2013, сторонами якого є АТ «Астра Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (відповідач) та [PERSON] (позивач) не є безспірними, а тому витрати на професійну правничу допомогу, не можуть бути зараховані відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Отже, оскільки позов задоволено повністю, то розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 6 000,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений нею при зверненні до суду судовий збір у розмірі 908 грн. - за подання позовної заяви; 454 грн. - за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved