Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (Далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця у розмірі 13406,77 грн, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач є таким, що фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Померла [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 24.02.2006 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, який у подальшому збільшився до 15000,00 грн. Однак [PERSON] свої зобов`язання договору надання банківських послуг не виконала і внаслідок невиконання нею взятих на себе зобов`язань, сума заборгованості перед позивачем складає 13406,77 грн. Згідно паспортних даних відповідача [PERSON] та померлої [PERSON] , вбачається що відповідач [PERSON] зареєстрований за однією адресою, де була зареєстрована померла, а саме [ADDRESS] , та є її сином. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив відмову від неї. Виходячи із вищенаведеного, спадкоємці позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 09.02.2019 року по 09.08.2019 року. Позивачем 12.03.2021 року була направлена претензія кредитора до Черкаської районної державної нотаріальної контори, та 25.03.2021 року отримана відповідь завідувача Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. Крім цього, позивачем на адресу відповідача було направлено лист-претензію №SAMDN20000005912940 від 09.07.2021 року про необхідність погашення заборгованості по кредитному договору [PERSON] на загальну суму 13406,77 грн, однак дана вимога кредитора АТ КБ «Приватбанк» була залишена [PERSON] без виконання. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань як спадкоємця після смерті [PERSON] , позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 13406,77 грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 29.03.2022 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду на адресу місця його реєстрації. Відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. У судовому засіданні встановлено, що 24.02.2006 року між позивачем та [PERSON] , було підписано заяву № б/н та [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, який у подальшому збільшився до 15000,00 грн. [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість\~ [PERSON] станом на 09.02.2019 року за вказаним кредитним договором внаслідок невиконання нею взятих на себе зобов`язань, сума її заборгованості за кредитом перед позивачем складає 13406,77 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З наданих позивачем доказів вбачається, що укладений письмовий договір у формі підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 24.02.2006 року №б/н між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , [INFO] , є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, та [PERSON] порушила умови договору №б/н від 24.02.2006 року, а тому внаслідок невиконання взятих на себе кредитних зобов`язань розмір заборгованості за тілом кредиту становить 13406,77 грн. Вказаний розмір заборгованості суд вважає обґрунтованим та підтверджений належними доказами, а тому підлягає до стягнення. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 13.02.2019 року, виданого Виконавчим комітетом Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Частиною 3 статті 1281 ЦК України передбачено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Згідно листа завідувача Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. від 15.04.2022 року №225/02-14, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , заведено спадкову справу № 238/2019, свідоцтва про право на спадщину видавалися. У визначений законом шестимісячний термін АТ КБ «Приватбанк» звернувся до [PERSON] із листом-претензією №SAMDN20000005912940 від 09.07.2021 року про необхідність погашення заборгованості по кредитному договору [PERSON] на загальну суму 13406,77 грн, однак дана вимога кредитора АТ КБ «Приватбанк» була залишена без виконання. Дані, щодо досудового врегулювання до суду сторонами не надано. На виконання ухвали суду від 29.03.2022 року, від завідувача Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. надано копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно даних спадкової справи №238/2019 вбачається, що згідно заповіту все майно [PERSON] заповіла своєму братові [PERSON] , який відповідно до заяви від 13.112019 року відмовився від даного майна. Крім того, представник [PERSON] 15.11.2019 року звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, так як її довіритель спадщину прийняв. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише, зокрема, у разі прийняття майна у спадщину. Згідно ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений\~законом\~строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги\~ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. На підставі вказаного та

Outcome: approved