Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

Адвокатка Ткач В.В., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області, Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частку майна, придбаного у шлюбі. Свої вимоги мотивує тим, що з 28.05.1994 року по 12.09.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Від даного шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 12.09.2013 року шлюб між ними розірвано. [INFO] [PERSON] помер. Вказує,\~що у\~період спільного\~подружнього життя\~ними була\~придбана земельна\~ділянка площею\~0,1546\~га,\~кадастровий номер\~7322589000601:003:0277,\~цільове призначення\~якої для\~будівництва і\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~та споруд,\~що підтверджується\~договором купівлі-продажу\~серії ВКС\~№ 990015\~від 09.01.2008\~року. 21.02.2008 року. На підставі вищевказаного договору [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №091244 від 21.02.2008 року. Придбавши дану земельну ділянку, [PERSON] з чоловіком розпочали на ній будівництво житлового будинку з прилеглими до неї господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується робочим проектом від 01.08.2008 року на індивідуальний житловий будинок по [ADDRESS] . Після смерті чоловіка [PERSON] позивачка [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з приводу переоформлення 1/2 частини спільної земельної ділянки та незавершеного будівництвом житлового будинку [ADDRESS] , однак постановою № 673/02-31 від 24.10.2019 року відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на Ѕ частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, у зв`язку з тим, що спадкодавець на час смерті не перебував у зареєстрованому шлюбі із позивачкою. За таких обставин, вважає, що їй належить половина спірної земельної ділянки та будівельних матеріалів і конструктивних елементів, які використовувалися для будівництва житлового будинку, що перебували у спільній сумісній власності подружжя, а позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визначення їй частки у спірному майні в розмірі 1/2 частини та визнання за нею права власності на 1/2 частину земельної ділянки та на 1/2 ідеальну частку будівельних матеріалів та конструктивних елементів, а саме: фундаменти бутобетонні 100% готовності, стіни цегляні товщиною 0,38м; 0,25м 100 % готовності, перегородки цегляні товщиною 0,12м 30 % готовності, перекриття дерев`яні балки перерізом 0,2м.х0,2м 40 5 готовності, покрівля метало черепиця 100 % готовності, оздоблення зовнішнє штукатурка 100 % готовності. Також вказала, що нотаріус вправі видати свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, однак не передбачена можливість видачі вказаного свідоцтва у випадку смерті одного із подружжя дружини або чоловіка, шлюб між якими було розірвано до моменту смерті одного із них. За вказаних підстав вона позбавлена можливості оформити в позасудовому порядку своє право на майно набуте нею за час перебування у шлюбі з покійним [PERSON] , а саме на частку в спільному майні подружжя. Адвокатка Ткач В.В., яка діє в інтересах [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов підтримала, просила його задовольнити. Представник Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Савчук С. в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав клопотання про розгляд справи без його участі. Представник Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, вказавши, що наслідки визнання позову їм відомі. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, на адресу суду подали заяви про розгляд справи без їхньої участі, просили задовольнити позовні вимоги. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України"). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 28.05.1994 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Коритненської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис 08, який розірвано рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області № 713/2007/13-ц від 12.09.2013 року. Під час перебування у шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дочок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.04.20189 року [PERSON] , [INFO] помер. У період\~спільного подружнього\~життя,\~ними за\~спільні кошти\~була придбана\~земельна ділянка\~площею 0,1546\~га,\~кадастровий номер\~7322589000601:003:0277,\~цільове призначення\~якої для\~будівництва і\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~та споруд,\~що підтверджується\~договором купівлі-продажу\~серії ВКС\~№ 990015\~від 09.01.2008\~року. 21.02.2008 року на підставі вищевказаного договору [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №091244 від 21.02.2008 року. Придбавши дану земельну ділянку, [PERSON] з чоловіком [PERSON] розпочали на ній будівництво житлового будинку з прилеглими до неї господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується робочим проектом від 01.08.2008 року на індивідуальний житловий будинок по [ADDRESS] . Вказані факти сторонами не оспорюються та визнаються. Крім цього, такі обставини підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить. В зв`язку з цим, судом відповідно до ст. 82 ЦПК України, вказані обставини визнані такими, що не підлягають доказуванню. Позивач скористатись своїм правом на належну їй частину земельної ділянки та будівельних матеріалів та конструктивних елементів, які використовувалися для будівництва житлового будинку в позасудовому порядку не має можливості, так як видача нотаріусом свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, шлюб між якими розірвано до моменту смерті одного із них, не передбачена. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом сумісної власності подружжя. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 01 липня 2015 року (справа №6-612цс15), від 25 листопада 2015 року (справа №6-2333цс15), від 16 грудня 2015 року (справа №6-2641цс15), від 07 вересня 2016 року (справа №6-801 цс 16). Згідно до п.15, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» саме по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК України, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності вже не діє. Початок позовної давності для вимоги про поділ майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється від дня коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.3ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 372 ЦК України передбачає, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Сторонами не оспорюється та обставина, що спірна земельна ділянка площею 0,1546 га, кадастровий номер -7322589000:01:003:0277, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, будівельні матеріали та конструктивні елементи, які використовувалися для будівництва житлового будинку, що розташовані в селі Шипинці Кіцманського району Чернівецької області, придбана (побудований) позивачкою з її колишнім чоловіком [PERSON] у шлюбі, та те, що вони є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно - будівельному, гаражно -будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. За ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. У відповідності із ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За встановлених обставин, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність позивачкою обставин належності їй на праві спільної сумісної власності спірної земельної ділянки, площею 0,1546 га, кадастровий номер - 7322589000:01:003:0277, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, будівельних матеріалів та конструктивних елементів, які використовувалися для будівництва житлового будинку, що розташовані в\~селі Шипинці\~Кіцманського району\~Чернівецької області у період шлюбу з [PERSON] та приймаючи до уваги\~\~неможливість позивачем в позасудовому порядку скористатись своїми правами на належну їй частку у вищевказаному спірному майні, вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,1546 га, кадастровий номер\~7322589000:01:003:0277,\~цільове призначення\~ для\~будівництва і\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~та на\~1/2 ідеальну частку будівельних матеріалів та конструктивних елементів з яких складається незавершений будівництвом житловий будинок, що розташовані по [ADDRESS] , як на об`єкти права спільної сумісної власності подружжя. На підставі наведеного,

Outcome: approved