Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

18 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позов мотивувала тим, що 22 квітня 2003 року у [PERSON] та [PERSON] , які не перебували у зареєстрованому шлюбі, народився спільний син [PERSON] . Згідно виконавчого листа №2-4679-2005, який видано на підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 28.12.2005 року, з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття. 02 грудня 2020 року [PERSON] змінив своє прізвище на « [PERSON] ». На даний час повнолітній син [PERSON] , який власного джерела доходу немає, перебуває повністю на утриманні позивача. З 01 вересня 2019 року по 30 червня 2021 року [PERSON] навчався на денному відділенні Вінницького міжрегіонального вищого професійного училища №4 за спеціальністю оператор з обробки інформації та програмного забезпечення, електромеханік з ремонту та обслуговування лічильно-обчислюючих машин, а після його закінчення продовжив навчання на денній формі навчання у Вінницькому національному технічному університеті на факультеті електроенергетики та електромеханіки, а тому потребує матеріального забезпечення зі сторони батька, який має можливість надавати таку допомогу. З огляду на викладене позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 01 травня 2021 року і до закінчення ним навчання 01 липня 2023 року. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 січня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) осіб, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] . Вказану ухвалу, разом із копією позовної заяви з додатками, надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням, який отримано 23 лютого 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (2105022887894). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2022 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін у даній справі в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. 15 квітня 2022 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву (вх. №23057) згідно якого останній позовні вимоги не визнав та заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що на даний час він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/3 частки від свого доходу. Крім того, зауважив, що на утриманні має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Також вказав, що на даний час не працює, будь-якого нерухомого майна, цінностей та банківських вкладів у власності не має. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, натомість 20 квітня 2022 року подав до суду заяву (вх. 23891) відповідно до якої просив розгляд справи провести у його відсутність, щодо задоволення позовних вимог заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, у задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши думку позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, що ґрунтуються на вимогах ст. ст. 182, 199, 200 СК України. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] повторно виданого 17 червня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 32). Крім того, згідно копії свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER] , виданого 18.06.2003 Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, [PERSON] визнаний батьком дитини [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про встановлення батьківства 18.06.2003 зроблено запис за №133 (а.с. 33). Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 02 грудня 2020 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), [PERSON] , [INFO] , змінив ім`я на « [PERSON] », про що 02.12.2020 складено відповідний актовий запис №146 (а.с. 26). 09 червня 2004 року [PERSON] , [INFO] , перемінила прізвище на « [PERSON] », про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області зроблено запис за №156, що підтверджується копією свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] від 09.06.2004 (а.с. 27). Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 28.12.2005 у справі №2-4679/2005 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи з дня звернення, а саме з 1 листопада 2005 року (а.с. 39). 16.06.2021 старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці «Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Літвіновою М.В. винесено постанову про закриття виконавчого провадження №8218596 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-4676 виданого Замостянським районним судом на підставі вищевказаного рішення. Згідно довідки №441 від 31.08.2021, виданої Вінницьким національним технічним університетом, [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання факультету електроенергетики ВНТУ (а.с. 37). [PERSON] досягнув повноліття та є студентом першого курсу денної форми навчання Вінницького національного технічного університету, освітня програма є акредитованою строком до 01.07.2023, що підтверджується копією договору про навчання у закладі вищої освіти №4656-2021 від 30.07.2021. Фінансування здійснюється за рахунок бюджету (а.с. 38). Згідно довідки про доходи №568 від 17.11.2021, виданої Обласною комунальною організацією «Дата-центр соціальної сфери», [PERSON] дійсно працює на посаді провідного інженера з програмного забезпечення комп`ютерів в Обласній комунальній організації «Дата-центр соціальної сфери» та отримала заробітну плату за період з листопада 2020 року по жовтень 2021 року у загальному розмірі 138161,00 грн (до видачі - 109864,97 грн) (а.с. 13). Відповідач [PERSON] проживає окремо за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою МКП «УК «Господар Люкс» вих. №982 від 24.05.2021. Крім того, на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.03.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Як вбачається з довідки №1 від 23.02.2022, виданої ФОП [PERSON] , за період з 01 квітня 2021 року по 30 січня 2022 року [PERSON] нараховано дохід у загальному розмірі 61000,00 грн (виплачено 45310,00 грн). 31 січня 2022 року ФОП [PERSON] видано наказ «Про звільнення з роботи» №1 згідно якого на підставі заяви [PERSON] від 15.01.2022 року №1 останнього звільнено з посади продавця 01.02.2022 за угодою сторін. Доказів про надання допомоги на утримання сина, який продовжує навчання, відповідач не надав . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [PERSON] досяг повноліття, є меншим 23 років, продовжує навчання, доходів не має, проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, а тому суд дійшов висновку, що син потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу в певній мірі, однак добровільно матеріальної допомоги не надає. З позовом звернулася особа (мати) з якою мешкає син. При цьому суд враховує, що відповідач доказів не можливості надання такої допомоги суду не надав. Щодо розміру аліментів, то суд враховує, що згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначалося вище суд дійшов висновку, що повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а батько може надавати таку допомогу в певній мірі. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини, а також те, що відповідач є здоровою, працездатного віку особою, може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем суду не надано), а також ще має на утриманні неповнолітню дитину, а тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, витрати пов`язані з навчанням (проїзд до навчального закладу, харчування, забезпечення базовими організаційними речами та приладдям) та обставини, що встановленні в судовому засіданні та мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. При визначені розміру аліментів суд врахував всі обставини, визначені ст. 182 СК України, та певну можливість утримання сина матір`ю (позивачем), як-то визначено ст.200 СК України. При цьому суд звертає увагу, що позивачем не надано суду жодних доказів в обґрунтування розміру аліментів, про стягнення якого заявлено позов та можливості їх сплати у визначеному нею розмірі відповідачем. Щодо стягнення аліментів за попередній період, то суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Позивач, пред`являючи позов про стягнення аліментів 18 листопада 2021 року, просила здійснити стягнення починаючи з 01 травня 2021 року, проте не надала належних доказів, які б підтверджували, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів, а відповідач ухилявся від їх сплати в сенсі ч. 2 ст. 191 СК України. Пояснення позивача не є доказом по справі. У зв`язку з цим, аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 18 листопада 2021 року. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позов задоволено частково, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 454,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial