Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Уманьгаз» про визнання протиправним нарахування заборгованості за транспортування газу. Позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона зареєстрована та проживає у будинку, який належить їй на праві власності, за адресою: [ADDRESS] . У 2000 - 2001 роках позивач та жителі пров. Ольги Кобилянської за власні кошти здійснили проведення та підключення газової мережі до своїх будинків, про що свідчать додані до позовної заяви копії чеків та копії квитанцій до прибуткового касового ордера. 22.01.2007 року між позивачем та ВАТ «Уманьгаз» було укладено договір про надання послуг з газопостачання № 13305, відповідно до якого вона регулярно сплачувала кошти за надані їй послуги.18.06.2021 року на адресу позивача від ПрАТ «Уманьгаз» надійшла вимога № 1477 щодо сплати заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, в якій було зазначено, що між ПрАТ «Уманьгаз» та [PERSON] було укладено договір розподілу природного газу. Фактом приєднання споживача до умов цього договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання до цього договору та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. 29.09.2021 року на адресу позивача від ПрАТ «Уманьгаз» надійшла вимога № 5008 щодо сплати заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, яка складає: 4479, 24 грн. Однак, позивач не подавала до ПрАТ «Уманьгаз» будь-якої підписаної заяви-приєднання до вказаного договору розподілу природнього газу, не підписувала його, не була ознайомлена з його змістом та не вчиняла будь-яких дій, які засвідчували б про бажання укласти даний договір. 30.11.2021 від ПрАТ «Уманьгаз» на адвокатський запит надійшла відповідь № 5796 в якій було зазначено, що між [PERSON] та ПрАТ «Уманьгаз» було укладено Типовий договір розподілу природного газу, шляхом неодноразової передачі даних про фактично спожитий газ, та зазначено, що сума заборгованості за послуги з розподілу природного газу складає 5 018 (п`ять тисяч вісімнадцять) грн. 83 коп. А також вказано, що ПрАТ «Уманьгаз» нараховує [PERSON] , заборгованість за послуги розподілу природного газу посилаючись на Постанову НКРЕКП від 24.12.2019 року №3043 «Про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу для ПрАТ «Уманьгаз». Однак ПрАТ «Уманьгаз» не додав до відповіді завірену належним чином копію укладеного та підписаного Договору розподілу природного газу між ПрАТ «Уманьгаз» та [PERSON] . В січні 2022 року позивач отримала рахунок за послуги з розподілу природнього газу в сумі боргу, що складає 5628 грн. Про договір та заборгованість за даним договором позивач дізналася лише отримавши першу вимогу щодо сплати заборгованості за надані послуги. Нарахування плати за розподіл природного газу є незаконним, необгрунтованим, оскільки позивач сплачує всі кошти за спожитий нею газ, та є порушенням її прав та законних інтересів як побутового споживача і норм законодавства про захист прав споживачів щодо права на інформацію, тому просить визнати протиправним нарахування ПрАТ «Уманьгаз» заборгованості за період з 2020 року по 2022 рік за надані послуги з розподілу природного газу та скасувати нараховану заборгованість за вказаний період. Ухвалою судді від 09.02.2022 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача ПрАТ «Уманьгаз» Кириняченко В.В. подав відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.06.2017 № 808 (в редакції зі змінами, внесеними Постановою НКПЕКП від 11.06.2019 № 1024), ПрАТ «Уманьгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Умань, Уманського, Христинівського та Маньківського районів Черкаської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПрАТ «Уманьгаз». Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» 09.04.2015 № 329-VІІІ, ПрАТ «Уманьгаз» є оператором газорозподільної системи. У відповідності до пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу гарозорозподільних систем, доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року N 2498, в порядку, визначеному цим розділом. За положеннями пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС, договір розподілу природного газу є публічним і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Між ПрАТ «Уманьгаз» та боржником було укладено Типовий договір розподілу природного газу, шляхом підтвердженого споживання природного газу, а саме, Боржником неодноразово передавалися дані про фактично спожитий природній газ, що підтверджується довідкою про фінансовий стан споживача. Зокрема, позивачем особисто передавалися показники споживання природного газу у червні 2019 року, січні та грудні 2020 року, лютому-березні, липні, вересні-грудні 2021 року та в січні 2022 року шляхом передання обсягу газу, що був спожитий позивачем у вказані періоди. Позивач визнає той факт, що користується природним газом і сплачує за споживання відповідні рахунки свого постачальника, що свідчить про наявний та підтверджений факт споживання природного газу, а як наслідок і приєднання до умов Типового договору розподілу природного газу, що затверджений Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498. Позивачем виконана одна із умов для приєднання до договору розподілу природного газу: в матеріалах справи наявне документальне підтвердження споживання природного газу (довідка по особовому рахунку). Крім того, позивач в позові письмово підтвердила факт вчасної оплати за споживання природного газу. Матеріали справи не містять доказів про звернення позивача із заявою до оператора ГРМ про припинення розподілу природного газу. Отже, між сторонами виникли договірні відносини щодо надання ПрАТ «Уманьгаз» послуг з розподілу (доставки) природного газу до будинку позивача, а остання прийняла ці послуги, користуючись природним газом (тобто прийняла оферту). Обов`язкова наявність двосторонньої підписаної угоди між надавачем та споживачем послуг законом не передбачена. Згідно з п. 6.2. Розділу VI Типового договору розподілу, тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. Позивачу було правомірно нараховано щомісячну плату за розподіл газу: з січня по червень 2020 року в розмірі 152 грн. 60 коп. в місяць; з липня по грудень 2020 року в розмірі 181 грн. 67 коп.; в січні 2021 року 315 грн. 27 коп., з лютого по грудень 2021 в розмірі 269 грн. 79 коп., з січня по лютий 2022 року по 339 грн. 62 коп., виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу з урахуванням коефіцієнта приведення до стандартних умов. Оскільки позивач з січня 2020 року по сьогодні отримує послуги з розподілу природного газу, однак жодного разу не здійснювала оплату наданих послуг, таке призвело до утворення заборгованості у загальній сумі 5967,85 грн., яку позивач повинна сплатити на користь відповідача, тому просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання протиправним нарахування заборгованості за транспортування газу відмовити в повному обсязі. Позивач [PERSON] подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що згідно п. 1.3. Типового договору, він є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст.633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідач, ПрАТ «Уманьгаз», не надсилав [PERSON] взагалі будь-які повідомлення про існування даного «укладеного» договору, внаслідок чого вона не знала про його існування і не була обізнана з його умовами, оскільки не подавала до ПрАТ «Уманьгаз» будь-якої підписаної заяви-приєднання до договору розподілу природнього газу та згоди на оплату за послуги розподілу природного газу не давала. Відповідачем не надано суду заяви - приєднання до умов договору розподілу природного газу, яка була надіслана чи надана позивачу та підписана останнім, що в свою чергу підтвердило б договірні відносини між сторонами у справі. Також, відповідачем не надано суду жодного доказу, що у ПрАТ «Уманьгаз» на законних підставах перебуває газорозподільна система, володіючи якою відповідач надавав послуги з постачання природного газу позивачу, а також, що позивач підключений до даної газорозподільної системи ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ, тобто відповідача ПрАТ «Уманьгаз». У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали справи, приходить до таких висновків. Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією, врегульовано\~Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30 вересня 2015 року,\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу». Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.06.2017 № 808 (в редакції зі змінами, внесеними Постановою НКПЕКП від 11.06.2019 № 1024), ПрАТ «Уманьгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Умань, Уманського, Христинівського та Маньківського районів Черкаської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПрАТ «Уманьгаз». Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» 09.04.2015 № 329-VІІІ, ПрАТ «Уманьгаз» є оператором газорозподільної системи. Встановлено, що ПрАТ «Уманьгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу. Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу»\~передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним. Розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу (Закон України «Про ринок природного газу»). За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього\~Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу. Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Згідно з пунктами 3, 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей\~633,\~634,\~641,\~642 ЦК України\~за формою Типового договору розподілу природного газу. Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Згідно з пунктом 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII\~цього Кодексу. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є побутовим споживачем природного газу за адресою [ADDRESS] . Зазначені обставини відповідач підтвердив, про що надав суду укладений між нею та ТОВ «Уманьгаз» договір про надання послуг з газопостачання побутовим споживачем. Крім того, матеріали справи містять зняття контрольних лічильників за адресою [ADDRESS] , що також є фактом згоди приєднання позивача до умов договору розподілу природного газу. За умов договору приєднання, який є публічним, послуга з розподілу природного газу - це послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача (п.1.4 договору). Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Відповідно до п.п.6.1.- 6.4. договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу. Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Пунктом 6.6. договору визначено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ. Таким чином, встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Законом України «Про ринок природного газу»\~та\~Цивільним кодексом України. За нормами\~статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу. Відповідно до\~статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг згідно п.1 ч.2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. За змістом пункту 5 частини 2\~статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~- індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За правилами частин першої, другої\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно зі\~статтею 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Абзацами 4,5 пункту 5 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що в разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має право подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Згідно статей\~12,\~13,\~81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як установлено позивач не зверталася із письмовою заявою до оператора ГРМ про припинення розподілу природного газу, відтак, послуги з розподілу природного газу вона отримувала. Отже, відповідач, надіславши позивачу вимогу оплатити послуги з розподілу природного газу, жодним чином не порушив права позивача [PERSON] , як споживача, а діяв лише в межах діючого законодавства. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed