Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що позивачці належить на праві особистої власності квартира [ADDRESS] . Вказана квартира належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.1996 року, що підтверджується реєстраційним посвідченням Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації №8309 від 11.01.1997 року. Згідно довідки з місця проживання про склад сімї і прописки №13 від 05.03.2021 року виданої ОСББ «успішний дім» у вищевказаній квартирі зареєстровані наступні громадяни: Власник [PERSON] , [INFO] ; Син [PERSON] , [INFO] [PERSON] , не проживає в цьому житловому приміщенні вже понад 23 роки, про що були складені акти від 01.03.2019, 02.03.2020, 19.03.2021 рр. комісією в складі членів правління ОСББ «Успішний дім». Відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Місце перебування чи проживання відповідача їй невідоме, оскільки вже більше 23 років не спілкуються і не підтримують жодних зв`язків. Факт відсутності за місцем реєстрації відповідача понад 23 роки можуть підтвердити свідки: [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Просить позов задоволити. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи за його відсутності та відсутності його представника. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відзиву на позов не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. Згідно договору купівлі продажу від 25.12.1996 року серії ААА №400735, позивачці належить квартира, яка знаходиться за адресою по [ADDRESS] . Даний факт також підтверджується реєстраційним посвідченням Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації №8309 від 11.01.1997 року. Згідно довідки з місця проживання про склад сімї і прописки №13 від 05.03.2021 року виданої ОСББ «успішний дім» у вищевказаній квартирі зареєстровані наступні громадяни: Власник [PERSON] , [INFO] ; Син [PERSON] , [INFO] . Як вбачається, [PERSON] , не проживає в цьому житловому приміщенні вже понад 23 роки, про що були складені акти від 01.03.2019, 02.03.2020, 19.03.2021 рр. комісією в складі членів правління ОСББ «Успішний дім». Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до змісту норм ст. ст. 1,6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності. Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлений строк, жиле приміщення не зберігається і особи можуть бути визнанні такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Згідно п.10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації, не проживає понад встановлені строки в житловому приміщенні. Окрім цього, судом не встановлено домовленості між ним і основним квартиронаймачем житла щодо порядку користування квартирою і залишаючись зареєстрованим у спірному домоволодінні, перешкоджає позивачу у здійсненні його законних прав, а тому відповідача слід визнати такими, що втратив право користування квартирою за адресою [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved