Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

У січні 2022 року до суду надійшов позов [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Працевитий Г.О., до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Коцинян М.О. про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який позивачка мотивує тим, що 02.08.2007 року між нею та АТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №ZPE0GL00000402, відповідно до умов якого вона отримала кредит у розмірі 32660 доларів США з умовою щомісячного погашення частини кредиту, сплати відсотків за користування кредитом. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, 02.08.2007 року між сторонами було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. за №4472, згідно з яким в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] . Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07.11.2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPE0GL00000402 від 02.08.2007 року в розмірі 34244 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , із застосуванням процедури продажу предмета іпотеки, передбаченої ст.38 Закону України «Про іпотеку», шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу. 17.03.2014 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя стягувачу - АТ КБ «ПриватБанк» було видано виконавчий лист №337/4646/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPE0GL00000402 від 02.08.2007 року. У період з 2013 року по 2016 рік Банком не вчинялись жодні дії щодо примусового виконання рішення суду. 10.10.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу вчинив виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № ZPE0GL00000402 від 02.08.2007 року станом на 11.08.2017 року в розмірі 44430,69 доларів США (еквівалент 144424 грн. 43 коп.), з яких: 27039,53 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 9452,49 доларів США - заборгованість за відсотками, 374,40 доларів США - заборгованість за штрафами (фіксована частина), 7564,27 доларів США - заборгованість за штрафами ( процентна складова). 12.04.2018 року постановою державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя відкрито виконавче провадження ВП №56166869 з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. 01.04.2019 року рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя у справі №337/2468/18 вищевказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. 06.08.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М. вчинено оспрюваний виконавчий напис №2346, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки: на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPE0GL00000402 від 02.08.2007 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, будуть задоволені вимоги АТ КБ «ПриватБанк» всього на загальну суму 1675262,43 грн. 10.11.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Коцинян М.О. на підставі виконавчого напису №2346 від 06.08.2019р. відкрив виконавче провадження №67459086. Вважає, що виконавчий напис №2346 від 06.08.2019р., вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки на момент його вчинення заборгованість за кредитним договором не була безспірною: з дня виникнення права вимоги (часу звернення Банку до суду у 2013 році з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки) минуло більше трьох років; Банком нараховано проценти за кредитним договором після направлення позову до суду. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2346 від 06.08.2019р., вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності позивачці на користь стягувача АТ КБ «ПриватБанк», а також стягнути з відповідача понесені судові витрати, зокрема на правову допомогу у розмірі 23752,60 грн. Ухвалою суду від 18.01.2022р. за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання. Цією ж ухвалою від 18.01.2022р. за заявою [PERSON] забезпечено позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №67459086, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коцинян М.О. на підставі виконавчого напису №2346 від 06.08.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , до набрання рішенням в даній справі законної сили. Ухвалою суду від 17.02.2022р. підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, в позовній заяві зазначено про можливість проведення судового розгляду у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не прибув по невідомим суду причинам, про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений належним чином. Відзив на позов або зустрічний позов від відповідача не надходили. Від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати без її участі. Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Коцинян М.О. причини неявки в судове засідання не повідомив, пояснення на позов не подав. Суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність сторін, у тому числі у відсутність представника відповідача відповідно до ст.280 ЦПК України в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що 02.08.2007 року між сторонами - АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № ZPE0GL00000402, за умовами якого [PERSON] отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 32 660 доларів США зі сплатою 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення 30.07.2037 року. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за вказаним кредитним договором, в той же день - 02.08.2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено іпотечний договір, згідно з яким в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] . 07.11.2013 року рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя у справі №337-4646-13-ц, яке набрало законної сили 04.03.2014 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPE0GL00000402 від 02.08.2007 року станом на 07.08.2013 року в розмірі 34244 доларів США, яка складається: заборгованості за кредитом - 27736,46 доларів США; заборгованість за відсотками - 4212,83 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 68,16 доларів США; пеня - 566,08 доларів США; штраф (фіксована складова) - 31,29 доларів США; штраф (процентна складова) - 1629,18 доларів США; звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , із застосуванням процедури продажу предмета іпотеки, передбаченої ст.38 Закону України «Про іпотеку», шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 10.10.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу вчинив виконавчий напис № НМТ 415841 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № ZPE0GL00000402 від 02.08.2007 року за період з 02.08.2007 року по 11.08.2017 року в розмірі 44430,69 доларів США( еквівалент 144424 грн. 43 коп.), з яких: 27039,53 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 9452,49 доларів США - заборгованість за відсотками, 374,40 доларів США - заборгованість за штрафами (фіксована частина), 7564,27 доларів США - заборгованість за штрафами (процентна складова). 01.04.2019 року рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя у справі №337/2468/18 вищевказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. 06.08.2019р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М. вчинено оспрюваний виконавчий напис №2346, який звернуто стягнення на предмет іпотеки: на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPE0GL00000402 від 02.08.2007 року за період 11 років 10 місяців 16 днів, а саме з 02.08.2007 року по 18.06.2019 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму 63271,74 долари США, що дорівнює 1 671 762,43 грн., та які складаються з заборгованості за кредитом в сумі 26995,03 долари США, заборгованість за відсотками в сумі 15287,80 доларів США, комісії в сумі 624,32 долари США, пені в сумі 20364,59 долари США. 10.11.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Коцинян М.О. на підставі виконавчого напису №2346 від 06.08.2019р. відкрив виконавче провадження №67459086. За змістом ст.3, 6, 627 ЦК України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (ч.1 ст.546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України). Згідно з ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Частинами 1, 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст.88 цього ж Закону нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При цьому, ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Порядок вчинення виконавчих написів передбачений Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок). Згідно з п.1.1 вказаної Глави розділу ІІ Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. П.1.2. Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пп.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (пп.2.3 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пп.3.1 п.3 вказаної Глави розділу ІІ Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Окрім того, пп.3.2,3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В даному випадку суд виходить з того, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16, постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц та постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №201/11696/16-ц. З`ясувавши обставини справи та оцінивши надані докази, проаналізувавши викладені вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Як встановлено судом, за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса звернуто стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPE0GL00000402 від 02.08.2007 року на загальну суму 63271,74 долари США, що дорівнює 1 671 762,43 грн., та яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 26995,03 долари США, заборгованість за відсотками в сумі 15287,80 доларів США, комісії в сумі 624,32 долари США, пені в сумі 20364,59 долари США. Строк, за який проводиться стягнення - 11 років 10 місяців 16 днів, а саме з 02.08.2007 року по 18.06.2019 року. Водночас, судом встановлено, що 07.11.2013 року рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPE0GL00000402 від 02.08.2007 року станом на 07.08.2013 року в розмірі 34244 доларів США, яка складається: заборгованості за кредитом - 27736,46 доларів США; заборгованість за відсотками - 4212,83 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 68,16 доларів США; пеня - 566,08 доларів США; штраф (фіксована складова) - 31,29 доларів США; штраф (процентна складова) - 1629,18 доларів США; вже звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . Отже, в даному випадку, АТ КБ «ПриватБанк» звернувшись у 2013 році до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на іпотечне майно, вже використав право вимоги про дострокове повернення усієї суми кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: [ADDRESS] . Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору та порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про дострокове стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. До таких же висновків дійшов Хортицький районний суд м. Запоріжжя ухвалюючи 01.04.2019р. рішення у справі №337/2468/18 за позовом [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Після ухвалення рішення про дострокове стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України, а не у вигляді стягнення відсотків за користування кредитом. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що у зв`язку із наявністю судового рішення про дострокове стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, Банк позбавлений можливості стягувати з [PERSON] заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, пеню та комісію, оскільки у випадку невиконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки Банк має право на звернення до суду з позовом на підставі статті 625 ЦК України. Отже, не можна вважати безспірною зазначену у оспорюваному виконавчому написі нотаріуса кредитну заборгованість у розмірі 63271,74 долари США, що дорівнює 1 671 762,43 грн., яка була нарахована за період з 02.08.2007 року по 18.06.2019 року. Також слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження направлення письмової вимоги [PERSON] про усунення порушень за кредитним договором, що свідчить про те, що остання була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги АТ КБ «ПриватБанк», або ж виконати їх, що також не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання вчиненого 06.08.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При цьому суд враховує, що відповідач обґрунтованого заперечення проти позову не подав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував. На підстави викладеного позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати виконавчий напис №2346 від 06.08.2019р., вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , таким, що не підлягає виконанню. Розподіляючи судові витрати, суд виходить з положень ст.141 ЦПК України та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за звернення до суду з позовними вимогами немайнового характеру в розмірі 992,40 грн., а також на користь позивача [PERSON] сплачений нею судовий збір за заяву про забезпечення позову в розмірі 496,20 грн. З приводу стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу суд зазначає таке. Розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу на сьогодні не обмежений, але, враховуючи приписи ст.137 ЦПК України, він має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданим адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Таким чином, відповідно до ст.137, 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Здійснення цих витрат підтверджено належними та допустимими доказами, а саме ордером серії АР №1045691 від 13.01.2022р., копією договору про надання правової (правничої) допомоги від 30.11.2021р., який укладений між [PERSON] та АБ «Юрконсалт» Геннадія Працевитого», копією додаткового договору від 30.11.2021р., рахунками №389 від 30.11.2021р. та №390 від 30.11.2021р. за надані адвокатські послуги (написання позовної заяви та написання заяви про забезпечення позову), актами №389 від 30.11.2021р. та №390 від 30.11.2021р. надання послуг до договору про надання правової допомоги від 30.11.2021р. на суму 7000,00 грн. При цьому, виходячи з предмету спору та розміру позовних вимог, значення справи для сторін, критеріїв реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, а також те, що має місце усталена судова практика розгляду справ цієї категорії, адвокат участь у судових засіданнях не брав, суд вважає недоцільним стягнення з відповідача на користь позивачки іншої суми гонорару в розмірі 16 752,00 грн., у зв`язку з чим в стягненні вказаної суми гонорару слід відмовити.

Outcome: approved