Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

Позивач звернувся в грудні 2021р. до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення коштів як попередньої оплати за договором №29/7 від 29.07.2021р. в сумі 610 758грн. та штрафних санкцій в сумі 76300грн., судових витрат. Позов обґрунтував тим, що 29.07.2021р. між сторонами був укладений договір №29/7, згідно якого [PERSON] як продавець зобов`язувався продати [PERSON] як покупцю стандартну технологічну лінію гранулювання в повному комплексі вартістю 700 000грн., та провести пусконалагоджувальні роботи, визначено авансовий платіж та подальші платежі, термін поставки обладнання, штрафні санкції також передбачені умовами договору. Позивачем проведено перший платіж 7800 доларів США, що становило 209508грн. та достроково наступний платіж 15000 доларів США, що становило 401250грн., а разом - 610758грн. Однак, умови договору відповідач не виконав, поставку обладнання не здійснив, перестав виходити на зв`язок. Просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судові засідання не з`явився, повідомлявся про судові засідання належно, відзив на позов не подавав, а тому суд вважав за можливе завершити розгляд даної справи за відсутності відповідача. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.07.2021р. між сторонами був укладений Договір купівлі-продажу №29/7, згідно якого [PERSON] як продавець зобов`язувався продати [PERSON] як покупцю стандартну технологічну лінію гранулювання в повному комплексі за додатком №1, вартістю 700 000грн. (а.с.9-10). Даним договором сторони обумовили, що авансовий платіж готівкою в розмірі 30% вноситься протягом 2-х днів з дня підписання договору (тобто до 31.07.2021р. включно), 50% оплати в день розвантаження 90% обладнання на складі покупця за зазначеною адресою, 10% після поставки ще частини обладнання (соломорізки), 10% після монтажу, пуско-наладки та навчання персоналу. Передача відбувається за Актом приймання-передачі за місцем розвантаження. Як слідує з вимог ст.655, 712 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. На виконання умов договору, позивачем проведено 29.07.2021р. перший платіж в розмірі 7800 доларів США, що становило 209 508грн., як авансовий платіж за договором, про що свідчить розписка про отримання коштів за підписом відповідача (а.с.11) та 11.08.2021р. (достроково, тобто не в день розвантаження 90% обладнання на складі покупця) ще один платіж 15000 доларів США, що становило 401 250грн., про що свідчить розписка про отримання коштів за підписом відповідача (а.с.12), а разом - 610 758грн. Термін доставки обладнання та монтажу обладнання сторони визначили - протягом 30 днів з моменту отримання оплати (першого внеску), але не пізніше 30.08.2021р. (п.3.2 договору). Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.9.1 договору). Отже, за умовами правочину, з врахуванням проведеного внеску позивачем 29.07.2021р., відповідач до 29.08.2021р. зобов`язувався забезпечити розвантаження 90% обладнання, визначеного додатком до договору №1 (14 складових), на складі позивача (покупця) за зазначеною адресою в с.Черепківців. Однак, як доводила сторона позивача, умови договору відповідач не виконав, поставку обладнання не здійснив, перестав виходити на зв`язок по телефону, що не спростовано матеріалами справи. Як слідує з вимог ст.662, 663, 693,538 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок. Зважаючи на це, вимоги позову в частині стягнення коштів як попередньої оплати за договором №29/7 від 29.07.2021р. в сумі 610 758грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Також, відповідно до умов договору від 29.07.2021р. (п.6.1) у разі прострочення продавця у виконанні зобов`язань по передачі обладнання він сплачує штраф у розмірі 0.1% від вартості устаткування за кожен день прострочення. Отже, сторони умовами договору обумовили можливість застосування відповідальності за невиконання зобов`язань, в т.ч. штрафні санкції. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі невиконання зобов`язань, сторони можуть й правочином визначити розмір неустойки, в даному спорі - штраф. Позивач просив стягнути штраф за період з 31.08.2021р. по 17.12.2021р. (109 днів) з розрахунку вартості обладнання 700 000грн. (700000 х 0.1% х 109) у розмірі 76300грн. Оскільки зобов`язання відповідачем не виконані, нарахування відповідає договірним домовленостям сторін, така вимога є також обґрунтованою. За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими повністю. Окрім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути оплачений судовий збір у розмірі 6871грн.(а.с.3). На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 538, 655, 662, 663, 693,712 ЦК України,

Outcome: approved