Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

09.03.2022 [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та конфлікти, тому в 2018 році припинили подружні стосунки, збереження сім`ї неможливе, просить розірвати шлюб. В суді представник позивачки адвокат Мартин В.І. позов підтримала з мотивів у ньому наведених, покликається про припинення подружніх стосунків між сторонами з 2018 року, що подальше збереження сім`ї неможливе, просить позов задовольнити та розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] підтвердив покликання позивачки про припинення подружніх стосунків у 2018 році, теж просить про розірвання шлюбу з позивачкою. Заслухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Із пояснень відповідача, із долученого до справи свідоцтва про шлюб, із копії свідоцтва про народження (а.с.7-9) убачається, що сторони в шлюбі з 06.09.2003, мають двоє дітей, [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , у 2018 році припинили подружні стосунки, спільно не проживають. Позивачка [PERSON] , як убачається із пояснень її представника в суді, настоює на розірванні шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що примирення і подальше збереження сім`ї неможливе. Відповідач [PERSON] теж просить про розірвання шлюбу з позивачкою. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Ураховуючи вищенаведене, інші фактичні взаємини сторін, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також ту обставину, що примушування сторін до збереження шлюбу порушуватиме їх права, суд приходить до висновку, що шлюб між ними слід розірвати. У відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути 992 грн. 40 коп. судових витрат (а.с.1).

Outcome: approved