Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-21 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову зазначено, що позивач та відповідач із 21.07.2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Однак, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені. Шлюб фактично розпався, причина розпаду протилежні погляди на сімейне життя, втрата почуття любові та взаємоповаги, шлюб існує формально. Дитина проживає разом із позивачем, та, останньою, створені всі умови для належного проживання та виховання дитини. Відповідач належної уваги дитині не приділяє, зловживає алкогольними напоями, та не спілкується із позивачем щодо майбутнього їх спільної доньки. Дитина не отримує належного догляду з боку відповідача, як батька. Між сторонами в добровільному порядку не досягнуто згоди щодо місця проживання дитини. Посилаючись на викладене, позивач вимушена звернутися до суду із даним позовом та просить шлюб розірвати, та визначити місце проживання доньки разом із нею. Ухвалою Київського апеляційного суду від 15.01.2021 року, позов було передано Голосіївському районному суду м. Києва для забезпечення розгляду. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В. від 09.03.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.05.2021 року, було вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.11.2021 року, у справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В зв`язку із відрядженням судді Слободянюк А.В. до Дніпровського районного суду м. Києва, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 23.02.2022 року № 182, справу було повторно автоматично розподілено та визначено головуючого суддю Чередніченко Н.П. Позивач в судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов до суду не подав, та з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи без його участі. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 21.07.2016 року між позивачем та відповідачем Шевченківським районним в місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис № 896. В період шлюбу у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Позивач вказує, що між сторонами шлюбно-сімейні стосунки не підтримуються, вони проживають окремо, спільного господарства не мають, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст.110 СК України). Згідно із ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що має місце припинення подружніх стосунків, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому позов в частині позовних вимог про розірвання шлюбу є обґрунтований та законний, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. В частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини разом із позивачем суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що донька сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю - позивачкою у справі, та, останньою, створені всі умови для належного проживання та виховання дитини. Відповідно до висновку Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації № 109/64/40-3483 від 21.05.2021 року, орган опіки та піклування вважає, що малолітній [PERSON] , [INFO] , доцільно проживати із матір`ю [PERSON] однією родиною, що забезпечить найкращі інтереси дитини. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог в цій частині, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 3 ст. 45 ЦПК України, суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визначення його недійсним та поділ майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Варто вказати, що доказів на спростування обґрунтувань позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, з боку відповідача до суду не надходило, як і не надано суду доказів безпідставності позовних вимог в цій частині. З огляду на встановлені у справі обставини, враховуючи інтереси дитини, її вік, та обставини, викладені у висновку органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини також підлягають задоволенню.

Outcome: approved