Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову вказав, що 09.11.2013 р. між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Проте спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та обов`язки, що призводило до сварок та неможливості збереження сім`ї. Подружні відносини між сторонами припинено з 16.08.2021 р. та з цього часу не ведеться спільне господарства. Заперечуючи проти можливості примирення сторін, просить про розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій заявлені позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Справу просила розглядати за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.11.2013 р. (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане повторно 14.09.2021 р. Інгульським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Місце державної реєстрації Ленінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції (актовий запис №794 від 09.11.2013 р.) Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , місце державної реєстрації: міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 1045 від 26.05.2015 р.). Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч. 1 ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Враховуючи вимоги позивача про розірвання шлюбу, його незгоду на примирення, а також визнання відповідачем заявлених позовних вимог про розірвання шлюбу з підстав, вказаних у позові, суд, на підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що підлягав сплаті під час звернення до суду із позовом (в сумі 908 грн. у 2021 р.), а відтак з відповідача, на користь позивача підлягає стягненню 50% судового збору, що становить 454,00 грн.

Outcome: approved