Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», у якому просить стягнути відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди , в розмірі 45 461 грн. 20 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28. 08. 2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Ford Mondeo, номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобілем Opel VectraC, номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 21.10. 2020 року у справі №466/6916/20 Третю особу визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Про настання страхового випадку було повідомлено відповідача. На замовлення страховика було складено Аварійний сертифікат № 80-D/74/3 від 28. 08. 2020 року , яким встановлено вартість відновлюваного ремонту з урахуванням зносу без ПДВ в розмірі 16 948,8 грн. 22 грудня 2020 р. вищезазначені кошти, були перераховані на рахунок позивача. Позивач зазначає, що ним були понесені значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, що стверджено висновком експертного товарознавчого дослідження, а саме сума збитку становить 56 766,23 грн. Водночас, згідно акту виконаних робіт від 08. 12. 2020 року позивач поніс витрати на ремонт пошкодженого автомобіля Opel Vectra у розмірі 62 410 грн. Саме цю суму позивач просить стягнути з відповідача . У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення, аналогічні змісту позову та його уточнень. Представник відповідача позовні вимоги заперечив та пояснив, що Аварійний сертифікат «80-D/74/3 від 12. 09. 2020 року є належним доказом розміру збитків, заподіяних страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Окрім цього, зазначає, що позивачем не було надано документів, які б підтверджували факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, а наряд замовлення та акт здачі-приймання робіт не є належним доказом розміру витрат, які поніс позивач, оскільки такі не є розрахунковими документами в розумінні чинного законодавства. Щодо Висновку 162/20 у поясненнях відповідач зазначив , що такий не може вважатися належним доказом розміру збитків, яких зазнав позивач, оскільки при фактичному здійсненні ремонту автомобіля, розмір збитків визначається саме на підставі документів, які підтверджують реально понесені позивачем витрати, а не на підставі звіту, який є лише попередньою можливою оцінкою таких витрат. Посить у задоволенні позову відмовити. Третя особа у судовому засіданні підтримав позицію представника відповідача та просить у задоволенні позову відмовити у повному об`ємі. Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши надані письмові докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 28. 08. 2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ford Mondeo, номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобілем Opel VectraC, номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль позивача, Opel Vectra С, отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. На день настання пригоди транспортний засіб Opel VectraC, номерний знак [NUMBER] , був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АР/4544285 терміном дії з 20. 06. 2020 року по 19. 06. 2021 року, виданим Товариством з додатковою відповідальністю «СК «Гардіан». Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 21. 10. 2020 року у справі №466/6916/20 Третю особу визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до Аварійного сертифікату № 80-D/74/3, складеного відповідачем на основі протоколу огляду транспортного засобу від 28. 08. 2020 року, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням зносу без ПДВ становить 16 948,8 грн. 22 грудня 2020 р. вищезазначені кошти, були перераховані на рахунок позивача, що підтверджується платіжним дорученням № 6323 від 22.12. 2020 року. Згідно Висновку № 162/20 експертного товарознавчого дослідження вартість відновлюваного ремонту автомобіля Opel Vectra станом на момент його огляду становить 124132,91 грн., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Opel Vectra у цінах станом на момент огляду 09. 11. 2020 року становить з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого автомобіля 56 766, 23 грн. Згідно акту виконаних робіт від 08. 12. 2020 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля OpelVectra становить 62 410 грн. 00 коп. Відповідно до пункту 34. 2. ст. 34 «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до п. 34. 4. Закону, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до п. 16 Положення - на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів , а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлюються Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів Затвердженою Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24. 11. 2003 року № 142/5/2092 Відповідно до пункту 1. 3., вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачений законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Згідно з п. 1. 4. Методики, вона застосовується, в тому числі, з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження транспортного засобу , визначення вартості його відновлювального ремонту. Згідно з пунктом 4.3 Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку транспортного засобу . За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки . Такий звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Правові висновки щодо цього питання викладені у постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17, від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18. Позивач не погоджується із розміром виплаченого страхового відшкодування, посилаючись, зокрема, на те, що така оцінка за замовленням страховика була проведена аварійним комісаром, який фактично транспортний засіб не оглядав. Відповідно до п. 5. 1. Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який призначив експертизу , у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Згідно пункту 59 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, звіт про оцінку майна підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Законодавством можуть бути встановлені додаткові вимоги до оформлення висновку про вартість об`єкта оцінки. З наведеного випливає, що визначити матеріальний збиток чи вартість транспортного засобу без його огляду може лише експерт, який складає висновок. Тобто вимоги абз. 2 пункту 5.1. не поширюються на аварійного комісара, який склав Аварійний сертифікат. Пунктом 5.5. Методики встановлено, що під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування. Аварійний сертифікат № 80-0/74/3 від 12. 09. 2020 року складено на підставі Протоколу огляду транспортного засобу від 28. 08. 2020року, однак у протоколі відсутні відомості про особу, яка його склала, та осіб, які були присутні під час огляду .Відтак, Аварійний сертифікат № 80-0/74/3 від 12. 09. 2020 року складено з порушенням абз.2 п.5 Методики, а тому такий суд не може брати до уваги на підтвердження факту присутності аварійного комісара під час здійснення огляду. Окрім того, відповідно до пункту 4. 4. Методики у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається, зокрема, така інформація: повне найменування суб`єкта оціночної діяльності, його місцезнаходження, телефон (факс), номер та термін дії сертифіката суб`єкта оціночної діяльності; інформація, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання; дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом); відомості про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки; відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів; додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки, перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка. Аварійний сертифікат № 80-0/74/3 від 12. 09. 2020 року складено з порушенням вимог Методики щодо змісту акту з огляду на наступне: - аварійний сертифікат не містить обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з усунення пошкоджень чи інших способів урахування дефектів, а також відсутня інформація, яка обґрунтовує встановлену вартість ремонтно-відновлювальних робіт; - в Аварійному сертифікаті аварійний комісар зазначає, що проводить дослідження на основі матеріалів, наданих замовником, не уточняючи при цьому, що це за матеріали, а також не вказує на перелік додатків, що є невід`ємною частиною цього акту; - аварійний сертифікат не містить відомостей про місцезнаходження та телефон особи, яка склала цей акт. Стосовно інформації про час та місце проведення огляду, то в самому Аварійному сертифікаті зазначена дата проведення дослідження, проте не зазначено місце його проведення та присутніх осіб; - аварійний сертифікат не містить застереження про те, що він складений без попереднього особистого огляду транспортного засобу аварійним комісаром. Відповідно до підпункту «д», «є» п. 5. 4. Методики, для виконання оцінки власник транспортного засобу на вимогу оцінювача (експерта) повинен надати такі документи: д) замовлення-наряд на виконання ремонтно-відновлювальних робіт на спеціалізованій станції технічного обслуговування; чек на придбання складників КТЗ; є) рахунок на проведення ремонтних робіт зі спеціалізованої станції технічного обслуговування, дані дефектування діагностики тощо. Виходячи зі змісту Аварійного сертифіката, зазначені документи аварійному комісару не надавалася. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За вказаних обставин, Аварійний сертифікат № 80-Ц/74/3 від 12.09.2020 року судом не визнається належним, допустимим та достатнім доказом дійсного розміру матеріальних збитків, завданих позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно ст. З Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент настання страхового випадку), обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Пунктом 22.1 ст.22 Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №910/9396/17, від 06.07.2018 у справі №924/675/17, від 25.07.2018 у справі №922/4013/17. Згідно акту виконаних робіт від 08. 12. 2020 року позивач поніс витрати на ремонт пошкодженого автомобіля Opel Vectra у розмірі 62 410,00 грн. Як вбачається з Висновку № 162/20 експертного товарознавчого дослідження вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Opel Vectra у цінах станом на момент огляду 09. 11. 2020 року з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством становите 56 766, 23 грн. Суд вважає, що Висновок складений з дотриманням вимог Методики та вказує на дійсні витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Оскільки страховик вже здійснив страхове відшкодування вартості відновлюваного ремонту з урахуванням зносу без ПДВ в розмірі 16 948, 8 грн, то стягненню підлягає сума у розмірі 39 817,43 грн. На підтвердження цього, у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі N 6-691цс15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Верховний Суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові №686/17155/15-ц від 03.10.2018 року підтримав вищевказаний правовий висновок. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд також і у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17 вказавши, що системний аналіз п.32.7 ч.І ст.32 закону №1961-IV, ст.22, абз.З п.З ч.І ст.988, стст.1166,1187,1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

Outcome: partial