Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в січні 2021р. до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 49806,16 грн. та судові витрати. 04.02.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву за змістом якого не погоджується з поданою позовною заявою, вважає її безпідставною, необґрунтованою, вимоги якої суперечать нормам чинного законодавства та не підлягають до задоволення та просив стягнути витрати на правову допомогу у загальній сумі 10000,00 грн. 11.05.2021 представником позивача подано відповідь на відзив. Ухвалою суду від 26.05.2021 року за клопотанням сторони відповідача у справі була призначена судово-економічна експертиза, провадження у справі зупинено. 10.08.2021р. провадження у даній справі поновлено. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала та просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив та просив відмовити у повному обсязі. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення частково позову, виходячи з наступного. Відповідно до укладеного договору №б/н від 24.06.2011 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між сторонами кредитний договір (а.с.10-36). Максимальний кредитний ліміт встановлено кредитором 26 500,00 грн. (а.с.8). Так, щодо посилання сторони відповідача що дана заява є додатком до «Картки для виплат», яка надавалась відповідачу нібито для отримання стипендії та інших безготівкових зарахувань, а не для отримання кредитних коштів, то таке спростовується випискою по руху коштів по рахунках відповідача, згідно якої вбачається, що використання кредитних коштів розпочалось у 2017 році, боржник-відповідач періодично погашав заборгованість, що й не спростовано в судових засіданнях (а.с.46-53). Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Як підтверджується матеріалами справи, проведено. Судово-економічною експертизою та не спростовано відповідачем належними доказами, позивач в повному обсязі виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобов`язань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Як встановлено судом, відповідач не належно виконував взяті на себе за Анкетою-Заявою позичальника, Умовами та правилами надання банківських послуг, зобов`язання. Так згідно з розрахунком заборгованості за договором, станом на 12.11.2020 року утворилась заборгованість у сумі 49806.16 грн., з яких: 41530.73 грн. - заборгованість за тілом кредита, 8275,43 заборгованість за простроченими відсотками (а.с.4-8). Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.05.2021 року на клопотання сторонни відповідача призначено судово-економічну експертизу. Згідно висновку експерта від 30.07.2021 року №СЕ-19/109-21/6554-ЕК розрахунок заборгованості за договором №б/н від 24.06.2011 по заборгованості [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на суму 49806,16 гривень, з яких 41 530,73 гривень заборгованість за тілом кредита, 8275,43 гривень заборгованість за простроченими відсотками, документально не підтверджується. Загальна сума заборгованості по договору № б/н від 24.06.2011р. станом на 12.11.2020 становить 39259,54 (тридцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять гривень 54 копійки), з яких 26500 гривень (двадцять шість п`ятсот гривень 00 копійок) заборгованість за простроченим тілом кредиту і 12 759,54 гривень (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять гривень 54 копійки) заборгованість за простроченими відсотками та іншими платежами (а.с.111-124). Водночас, як вірно зазначено висновком експерта зростання заборгованості понад встановлений банком кредитний ліміт на суму 26 500грн. з 05.11.2018р. відбувалось за рахунок додавання несплачених відсотків і платежів до суми основного боргу. А тому, позивачем не вірно визначено розрахунок боргу відповідача, та є частково обгрунтованою вимога щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту на суму\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 26 500грн., а не 41 530,73 гривень, як просив позивач. Щодо нарахування відсотків позивачем та їх стягнення з відповідача у сумі 8275,43 гривень, то така вимога до задоволення не підлягає, враховуючи наступне. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до витягу з «Тарифи Банку» банк нараховує відсотки за користування кредитом в вищевказаному розмірі, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Одночасно Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору, таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в Умовах та правилах надання банківських послуг за отриманою випискою про стан картрахунку позичальником. Водночас, позивач надав до матеріалів справи витяг з Тарифів з трьох видів кредитної картки з визначеною ставкою відсотків за користування кредитними коштами, пенею та іншими (а.с.11), однак такі тарифи не підписані відповідачем. А отже, відсоткова ставка в розмірі 2.5% на місяць, по якій і подано розрахунок позивачем, не погоджувалась відповідачем. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договорі. Разом з тим, при визначенні судом правильності та правомірності нарахування заборгованості з відповідача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості тільки по тілу кредиту в розмірі встановленого кредитного ліміту 26 500 грн. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суд вважає, що сплачений АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 2270 грн. підлягає стягненню з відповідача. За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: partial