Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

До Новоукраїнського районного суду з позовною заявою звернулася [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те що, позивачка є тіткою малолітнього [PERSON] , 2012 р.н., який на даний час проживає в її родині та перебуває повністю на її утриманні. Сестра позивачки [PERSON] , 1993 р.н., перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , 1988 р.н., від даного шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . Стосунки між [PERSON] та [PERSON] припинились на початку 2019року, а вже на 07.01.2020 року шлюб між ними було розірвано та судовим наказом Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за № 396/2286/19, наказано стягнути аліменти з [PERSON] , 1988 р.н., на користь [PERSON] , 1993 р.н., в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, розпочавши стягнення з 22 березня 2019 року і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] . Відповідачка, мати дитини, [PERSON] протягом трьох років, жодним чином не приймає участі у вихованні сина, не забезпечує, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не цікавиться його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, що негативно впливає на його соціальний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином взагалі; не надає сину доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти Дитина проживає в родині тітки з бабусею, на даний час дитина перебуває на повному утриманні позивачки [PERSON] та проживає за адресою [ADDRESS] , для проживання та розвитку дитини позивачкою створені всі необхідні умови. В діях матері [PERSON] щодо невиконання покладених на неї законом обов`язків по вихованню малолітнього, ігнорування нею потреб сина, відсутність вираженого бажання діяти в інтересах дитини та в цілому покращити ситуацію, можливо налагодити контакт з сином, перейматися його життям та здоров`ям, матеріальним забезпеченням його потреб. Відповідачкою складено нотаріально посвідчену заяву, якою вона дає згоду на встановлення опіки над її сином [PERSON] , [INFO] та сама не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав стосовно сина, тому позивачка вважає, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] . Ухвалою від 11.11.2021 року по справі відкрито провадження та визначено про розгляд справи у загальному позовному провадженні, призначено підготовче провадження. 15.02.2022 року на адресу суду представник третьої особи Органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, надіслав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] . 15.03.2022 року [PERSON] надіслала до суду заяву про уточнення позовних вимог в частині стягнення аліментів, відповідно до якої просила позбавити батьківських прав [PERSON] та стягнути з неї аліменти у розмірі ј частки від усіх видів доходу (заробітку) відповідачки, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, подала копію нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , в якій остання не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав та просить проводити розгляд справи без її участі. Ухвалою суду від 17.03.2022 року прийнято уточнену позовну заяву, закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 15.03.2022 року надвслала клопотання про розгляд справи без її участі, у зв`язку з Воєнним станом на території України, прибути до суду не має можливості, просила задовольнити позов повністю ( а.с.51). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява від [PERSON] , датована 20.01.2022 року, відповідно до якої відповідач, просила розглядати справу без її участі та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина (а.с.54). Представник третьої особи Органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, 15.02.2022 року подано клопотання про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування та надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Частиною 4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.18). Відповідно до судового наказу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за № 396/2286/19, з [PERSON] , 1988 р.н., на користь [PERSON] , 1993 р.н., на утримання сина, стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, розпочавши стягнення з 22 березня 2019 року і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] (а.с.21-22). Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 16.04.2020 року виданого Рівнянською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області батько дитини [PERSON] помер [INFO] (а.с.14). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 1311 від 11.06.2020 року виданою Рівнянською сільською радою малолітній [PERSON] , [INFO] , з 11.06.2020 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). [PERSON] проживає в родині тітки [PERSON] з її чоловіком та дітьми, за адресою [ADDRESS] , перебуває на повному утриманні позивачки, нею створені належні умови для проживання та навчання дитини, [PERSON] займається вихованням та розвитком малолітнього [PERSON] , для дитини відокремлений куточок для сну з ліжком, шафа з одягом за віком дитини, іграшки, книжками для навчання, письмовий стіл, що підтверджується актом обстеження умов проживання № 03/4965 від 28.10.2021 року виданого головним спеціалістом юридичного сектору УССД АНД ДМР Проскуріною Є.Ю. та головним спеціалістом УССД АНД ДМР Мещериновою Ю.В. (а.с.15). [PERSON] піклується про здоров`я малолітнього [PERSON] , проходить з ним відповідні огляди, займається його лікуванням, дитина спостерігається у сімейного лікаря з народження, останні два роки на огляді у лікаря з дитиною присутня позивачка, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного хворого, виданої сімейним лікарем [PERSON] 18.08.2021 року (а.с.16). Відповідно до висновку органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , виходячи із інтересів дитини, комісія з питань захисту прав дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] ,1993 року народження відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.42-45). У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 7 грудня 2006 по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111/ В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, І судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач визнав позов. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує законних прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому позовні вимоги слід задовольнити, позбавивши відповідача [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] , як таку, що ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, що буде відповідати інтересам дітей. Окрім того, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ч.3 ст.166 СК України, стягнути аліменти із відповідача в користь позивача врозмірі ј частки від усіх видів доходу (заробітку) відповідачки, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи необхідний розмір аліментів, суд виходить з того, що згідно із вимогами ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, те, що вона зобов`язана сплачувати аліменти на утримання дитини, визнала позов, те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Також визнання відповідачем позову не суперечать закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, стосуються лише прав та обов`язків сторін, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved