Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

22 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23 жовтня 2015 року між ними було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини сторін припинилися, вони фактично проживають окремо один від одного, подружні стосунки відсутні, почуття любові друг до другу відсутні, різні погляди на спільне життя, а в тому числі й на моральні основи шлюбу. Дії між сторонами щодо примирення до подання позовної заяви були марними та у зв`язку із тим, що [PERSON] , та [PERSON] мають несумісні характери, між сторонами різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, різні життєві цінності, сторони проживають окремо один від одного, сім`я фактично розпалася, взаємовідносини, що склалися між сторонами виключають подальше спільне життя та збереження шлюбу, [PERSON] просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Ухвалою суду від 01 квітня 2022 року провадження у справі відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, 05 травня 2022 року звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, а час на примирення між сторонами не потрібен. Вказав, що з 02 грудня 2020 року вони з [PERSON] мешкають окремо один від одного. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 05 травня 2022 року звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що визнає позовні вимоги в повному обсязі та шлюб просить розірвати, а час на примирення між сторонами не потрібен. Вказала, що з 02 грудня 2020 року вона з [PERSON] мешкають окремо один від одного. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду. Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 жовтня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] », про що Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 1742, видано свідоцтво серії [NUMBER] (а. с. 6). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 5). Згідно з\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до ч. 3\~ст.\~105\~Сімейного кодексу\~України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам\~одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені з грудня 2020 року, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо один від одного, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитині. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved