Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року в розмірі по 750 грн. на утримання кожного з двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до розміру, який відповідає розміру прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, з тих підстав, що відповідач за відомостями позивача виїхав до Іспанії, має там власне житло, автомобіль та отримує дохід, виходячи з середньої заробітної плати у 2075,43 євро, при цьому самостійно дітям матеріально не допомагає, не спілкується з ними та не приймає участі у їх вихованні в інших спосіб, однак діти, з досягненням значно більшого віку, ніж на момент ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, потребують значно більшого догляду та збільшення витрат на її утримання та розвиток, а призначеного розміру аліментів судом наразі не вистачає. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2021 року після надходження з Відділу адресно-довідкової роботи УПР ГРФО ГУ ДМС України від 11 травня 2021 року відповіді на запит суду від 20 квітня 2021 року, прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачеві на адресу зареєстрованого місця проживання неодноразово рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням направлявся примірник позовної заяви з додатками та судові повістки, що повернуті оператором поштового зв`язку без вручення з відміткою про відсутність адресата за адресою місця реєстрації, у зв`язку з чим згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, судові повістки вважаються врученими. Відповідач свій відзив не подав, про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся згідно ч.8 ст. 128, ч.1 ст. 131 ЦПК України належним чином. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з`явилася, однак 22 квітня 2022 року через канцелярію суду її представник адвокат Єлісєєв О.Д. подав заяву про розгляд справи у його та\~позивача відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним\~чином повідомленим\~про час\~і місце\~розгляду справи,\~про розгляд\~справи в\~його відсутність\~не клопотав\~та про\~причини неявки\~не повідомив,\~на підставі\~чого з\~урахуванням письмової\~згоди позивача за правилами ст.\~280,287,288 ЦПК України\~справа підлягає\~розглядові судом в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками народжених у шлюбі дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року, що набрало законної сили, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 750 грн. на кожну дитину, починаючи стягнення з 28 листопада 2014 року до досягнення кожною дитиною повноліття. На підставі наданих позивачем до канцелярії суду додатково доказів судом встановлено, що позивач займає посаду директора ТОВ «Константа» та за період з грудня 2020 року по квітень 2012 року отримала заробіток у розмірі 41\~686,70 грн., що узгоджується з довідкою про доходи №33 від 15 червня 2021 року. Натомість відповідач, маючи боргові зобов`язання перед [PERSON] , про що свідчить надана у копії мирова угода у цивільній справі №200/15726/14-ц, неодноразово в період з 2014 по 2018 роки перетинав кордон України та останній раз виїхав до м. Рига 05 жовтня 2018 року після чого відомостей про повернення на територію України не зафіксовано, про що свідчить надана інформація з бази даних Адміністрацією Держприкордонслужби України на виконання ухвали суду від 02 серпня 2021 року про витребування доказів у справі. Як встановлено в судовому засіданні позивач за рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року аліментів від [PERSON] не отримує, а доказів зворотного відповідачем не надавалось. Відповідно ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.3, ст.4, ст.5 Конвенції про права дитини 20.11.1989, держави-учасниці\~зобов`язуються\~забезпечити дитині\~такий захист\~і піклування,\~які необхідні\~для її\~благополуччя,\~беручи до\~уваги права\~й обов`язки\~її батьків,\~опікунів чи\~інших осіб,\~які відповідають\~за неї\~за законом,\~і з\~цією метою\~вживають всіх\~відповідних законодавчих\~і адміністративних\~заходів.\~Держави-учасниці\~вживають всіх\~необхідних законодавчих,\~адміністративних та\~інших заходів\~для здійснення\~прав,\~визнаних у\~цій Конвенції. Держави-учасниці\~поважають відповідальність,\~права і\~обов`язки\~батьків і\~у відповідних\~випадках членів\~розширеної сім`ї\~чи общини,\~як це\~передбачено місцевим\~звичаєм,\~опікунів чи\~інших осіб,\~що за\~законом відповідають\~за дитину,\~належним чином\~управляти і\~керувати дитиною\~щодо здійснення\~визнаних цією\~Конвенцією прав\~і робити\~це згідно\~зі здібностями\~дитини,\~що розвиваються. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів\~за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», тобто на момент розгляду справи по суті, для дитини віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум з 01 січня 2022 року для дитини віком від 6 до 18 років в розмірі 2618 грн. Відтак, за розгляду справи встановлено, що обставини матеріального стану позивача з двома дітьми істотно змінилися з огляду на істотне збільшення прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, яким забезпечуються наймінімальніші потреби дитини у харчуванні та забезпеченні існування, навчання дітей відповідно віку у навчальних закладах, витрати на розвиток утримання виключно за власні доходи себе та двох дітей, обов`язок з утримання якої за ст. 180 СК України є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи. Доказів зміни матеріального або сімейного стану, в тому числі збільшення кількості утриманців, погіршення здоров`я платника аліментів з часу присудження до стягнення аліментів на користь позивача, відповідачем відповідно до своїх обов`язків за ст. ст. 13, 81 ЦПК України суду не надано, як і не надано доказів на спростування доводів позивача. За встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведені обставини згідно ст. 192 СК України істотної зміни витрат позивача на мінімальне утримання та розвиток двох дітей, недостатність її доходів за для необхідного та повного забезпечення гармонійного їх розвитку, а також обставини неотримання аліментів, присуджених рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року за весь час їх призначення станом на день розгляду справи, а тому наявні підстави до збільшення розміру стягуваних на двох дочку [PERSON] та [PERSON] аліментів до розміру прожиткового мінімуму на кожну дитину по 2618,00 грн. щомісяця до досягнення кожною з них повноліття, що відповідатиме вимогам ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та буде співмірним, справедливим і достатнім. Судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України відноситься на рахунок відповідача.

Outcome: approved