Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] в її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі Ѕ частини всіх його доходів до повноліття дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути витрати за надання юридичної допомоги. Обгрунтування позиції сторін. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 20.05.2006 сторони по справі зареєструвала шлюб. Від шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у сторін не склалося. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 17.09.2021 шлюб між ними розірвано і дітей залишено на вихованні позивачки. З часу розірвання шлюбу відповідач вихованням дітей не займається і в добровільному порядку матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Відповідач фізично здоровий, інших утриманців немає, в даний час знаходиться на обліку в Центрі зайнятості населення. Позивачка не працює, доглядає дітей та опікуюся престарілою особою. Крім соціальної допомоги інших доходів не має, а тому їй важко утримувати дітей і вона змушена звертатися з цим позовом в суд. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 23.02.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків /а.с.24-25/ Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 11.03.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 21.04.2022 /а.с.30-31/. Позивачка, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій розгляд справи просить здійснювати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, на виклик суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідачів не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 12.10.2006 Чертізькою сільською радою Жидачівського районі Львівської області, [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 07.09.2007 Чертізькою сільською радою Жидачівського районі Львівської області та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 12.06.2012 виконавчим комітетом Чертізької сільської ради Жидачівського районі Львівської області /а.с. 7-9/. Згідно довідки від 27.01.2022 №40 виданої виконкомом Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області [PERSON] , у неї наступний склад сім`ї: чоловік [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] та дочка [PERSON] /а.с.10/ Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 17.09.2021 шлюб, зареєстрований Чертізькою сільською радою Жидачівського району Львівської області 20.05.2006 року між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №1 - розірвано. /а.с.3-4/ Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язку утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України. Частини 2 статті 51 Конституції України та статті 180 СК України визначають, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 та 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Крім цього, суд враховує положення статей 8, 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» (26 квітня 2001 року № 2402-III). Зважаючи на положення частини 2 ст. 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є батьком дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають у разом із ним та матір`ю дітей [PERSON] . Суд зазначає, що утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків в рівній мірі. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі Ѕ частини всіх його доходів до повноліття дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути витрати за надання юридичної допомоги. Щодо розподілу судових витрат. Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачка долучила наступні докази: -договір про надання правової допомоги при оформленні позовних заяв, скарг та інших процесуальних документів від 28.01.2022. Згідно даного договору оплата здійснюється клієнтом у розмірі 1000,00 грн. /а.с14/ -акт від 28.01.2022 згідно якого 28.01.2022 адвокатом Перегінець Д.М. було надано консультацію по законодавству та виготовлення позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дітей/а.с.15/; -квитанцією до прибуткового касового ордера №598 від 28.01.2022 згідно якої від [PERSON] за позовну заяву про стягнення аліментів прийнято 1 000,00 грн. /а.с.17/ За таких обставин суд дійшов висновку, щодо підставності позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову.

Outcome: approved