Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ «КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вказавши, що між АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг від 16.03.2011 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач карткою скористався, отримавши кошти, але умови договору не виконав, грошові кошти не повернув. [INFO] [PERSON] помер. Оскільки спадкоємці померлого [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , та прийняли спадщину, просять стягнути з відповідачів заборгованість за договором про надання банківських послуг від 16.03.2011 року в сумі 14868,61 гривень та судові витрати. Ухвалою суду від 11.06.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Відповідачі у визначений судом строк відзивів на позов не подали. Ухвалою суду від 17.01.2022 року судом закрите підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано копію спадкової справи. В ході розгляду справи сторонами інші заяви чи клопотання не подавались. В підготовчому судовому засіданні представник позивача вказав, що позов підтримує на зазначених підставах, в судове засідання позивач представника не направив, про місце та час розгляду справи був сповіщений в установленому порядку. Відповідач [PERSON] вказала, що позов не визнає, оскільки вона кредитний договір не оформлювала, про його існування не знала, а дізналась лише після смерті чоловіка, отримавши смс-повідомлення про необхідність сплати коштів. На момент смерті [PERSON] проживала разом із чоловіком та була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою, з заявою про відмову від прийняття спадщини не зверталась, але наразі свідоцтво про право на спадщину не отримала. Суму заборгованості визнає частково лише в частині тіла кредиту. Відповідач [PERSON] позов не визнав повністю, пояснив, що після смерті батька він та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь матері [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явилась, про місце та час розгляду справи сповіщена в установленому порядку, причин неявки суду не повідомила. Як пояснила відповідач [PERSON] , неявка [PERSON] обумовлена зайнятістю на роботі. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. 16.03.2011 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг, який складається з Анкети-заяви з Умовами надання банківських послуг. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредитну картку з встановленим лімітом, якою користувався, зобов`язавшись щомісяця сплачувати банку ануїтетними платежами грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом, комісії, а також інших платежів згідно умов договору. З роздруківки операцій по картці вбачається, що [PERSON] користувався встановленим лімітом, використовував кредитні кошти до 22.06.2019 року. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку [PERSON] належним чином зобов`язання з повернення грошових коштів не виконував, в результаті чого станом на дату смерті позичальника [PERSON] , тобто на [INFO] виникла заборгованість в загальній сумі 14975,81 гривень. 08.07.2019 року здійснено оплату в сумі 107,20 гривень, яку здійснили відповідач [PERSON] , що вона зазначила в судовому засіданні. [INFO] [PERSON] [INFO] , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відповідно до копії спадкової справи 19.11.2019 року [PERSON] та [PERSON] подали до нотаріуса заяви про відмову від спадщини після [PERSON] . На момент смерті [PERSON] він перебував у шлюбі із відповідачем [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб. [PERSON] не заперечувала того факту, що вона на момент відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем та прийняла спадщину. 07.05.2020 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» направило до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України. 14.07.2020 року АТ «КБ «ПриватБанк» направило відповідачам листи-претензії з вимогою сплати заборгованості в сумі 14868,61 гривень. Відповідачем [PERSON] суду надано копію свідоцтва про право власності на житло, відповідно до якого [PERSON] належало 1/4 частка квартири [ADDRESS] . При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про витребування відповідних доказів або забезпечення доказів позивач до суду не подавав, при цьому заявивши про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог шляхом надання доказів є однією з основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З досліджених судом документів вбачається, що [PERSON] , будучи дружиною спадкодавця, прийняла спадщину, адже проживала разом із спадкодавцем на момент її відкриття та не відмовилась від прийняття спадщини в установленому порядку. Водночас [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняли, відмовившись від неї в установленому порядку шляхом подання відповідної заяви. Як вказує ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Як зазначив Верховний Суд у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 320/6489/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 333/2129/17, за змістом наведених вище норм матеріального права, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. При цьому відповідальність спадкоємця обмежена вартістю отриманого у спадок майна. З наданих суду документів вбачається, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить щонайменше 1/4 частка квартири, та суду відповідачем [PERSON] , якою цю спадщину було прийнято, не надано доказів, що вартість цієї частки є нижчою, ніж сума заборгованості за кредитним договором. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] здобули зобов?язання після смерті [PERSON] , тож підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором із них суд не вбачає. Водночас дослідженими судом доказами підтверджено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , прийняла спадщину в установленому порядку, тож набула і обов?язку оплати заборгованості за кредитним договором. Посилання відповідача [PERSON] про незгоду з розміром заборгованості вона будь-якими доказами не підтвердила, оскільки не зазначила чому саме заборгованість, на її думку, визначена невірно. Враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для стягнення заборгованості за договором із [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial