Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

[PERSON] в інтересах якого діє адвокат АО «Сила права» Башуцький І.Я. звернувся з позовною заявою до Природного Заповідника «Медобори» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та просить: визнати незаконним та скасувати наказ природного заповідника «МЕДОБОРИ» від 06.10.2021 № 176-К «Про звільнення [PERSON] » про звільнення [PERSON] , майстра лісу Городницького лісництва природного заповідника «МЕДОБОРИ» з 07.10.2021, пункт 6 ст. 36 КЗпП України; поновити [PERSON] на посаді (роботі) майстра лісу Городницького лісництва природного заповідника «МЕДОБОРИ» з 07.10.2021; стягнути з природного заповідника «МЕДОБОРИ» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.10.2021 по день поновлення його на роботі; стягнути з природного заповідника «МЕДОБОРИ» на користь [PERSON] судові витрати по справі; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі та виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу (за один місяць). Ухвалою судді 28.10.2019 року, відкрито провадження у цивільній справі та прийнято до розгляду зазначену позовну заяву за правилами спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи. 22.11.2021 року т.в.о. директора Природного заповідника «Медобори» О.Ходинь подав відзив на позов, у якому виклав заперечення проти позову, посилаючись на те, що вважає звільнення [PERSON] (надалі - Позивача) майстра лісу Городницького лісництва природного заповідника «МЕДОБОРИ» з 07.10.2021 року згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України цілком законним з огляду на наступне. Розпорядженням Кабінету міністрів України від 23 грудня 2020 року №1628-р «Про передачу цілісних майнових комплексів державних установ та організацій до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів» було визначено перелік цілісних майнових комплексів державних установ та організацій до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів скеред яких був і є Природний заповідник «Медобори» (код ЄДРПОУ 21137571) у зв`язку із чим був здійснених перехід на новий (змінений) штатний розпис, який затверджений вищестоящим органом управління. Згідно розд. 1 Наказу №94-к від 02.08.2021 року «Про зміну істотних умов праці природного заповідника «Медобори» було визначено повідомити всіх працівників природного заповідника «Медобори» за списком під особистий підпис про те, що у зв`язку з істотними змінами умов праці в природному заповіднику «Медобори» всі посади будуть скорочені по діючому штатному розписі та буде впроваджений новий штатний розпис. 02.08.2021 року було проведено збори трудового колективу природного заповідника «Медобори», на яких слухали т.в.о директора природного заповідника «Медобори» [PERSON] , який ознайомив усіх присутніх з Розпорядженням Кабінету міністрів України від 23 грудня 2020 року №1628-р «Про передачу цілісних майнових комплексів державних установ та організацій до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів» та повідомив про новий штатний розпис в якому не передбачено існуючих посад служби охорони і в подальшому працівники будуть переведені на посади згідно зміненого (нового) штатного розпису, відповідно до вимог кваліфікаційних характеристик визначених нормами чинного законодавства України. 23.09.2021 року надіслано повідомлення майстру лісу Городницького лісництва [PERSON] у змісті якого вказувалось про те що у зв`язку зі змінами істотних умов праці природний заповідник «Медобори», новим штатним розписом і скорочення чисельності та штату працівників природного заповідника «Медобори» останньому пропонувались наступні вакантні посади а саме: провідний юрисконсульт, провідний інженер з охорони природних екосистем, інженер з охорони природних екосистем 1 категорії, фахівець з екологічної освіти, начальник господарського відділу, водій легкового автомобіля, водій автотранспортних засобів, прибиральник службових приміщень, робітник благоустрою, а також зазначено про те, що у разі прийняття пропозиції про переведення не пізніше 04.10.2021 р. просять подати відповідь до відділу кадрів, а уразі відмови - у той самий термін повідомити про прийняте рішення працівників відділ кадрів. При цьому при подані повідомлення майстру лісу Городницького лісництва [PERSON] роботодавцем (Природним заповідником «Медобори») враховувались такі аспекти, як кількість вакантних посад на момент подання, освіту, кваліфікаційні критерії, досвід роботі: та інше. 30.09.2021 року від Позивача надійшла природному заповіднику «Медобори» відповідь на повідомлення де останнім ( [PERSON] ) зазначалось про те, що запропоновані посаді: у повідомленні не відповідають його професії, спеціальності кваліфікації та посаді. 06.10.2021 року за підсумками проведеного засідання первинної профспілкової організації профспілкового комітету працівників лісового господарства України природного заповідника «Медобори» надано згоду на розірвання трудового договору із [PERSON] згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України. З огляду на вище наведене природній заповідник «Медобори» 06.10.2021 року видав наказ №176-к про звільнення [PERSON] (а.с.15-18). Представником позивача адвокатом АО «Сила права» Башуцьким І.Я. подано відповідь на відзив. Сторона позивача посилається на те, що станом на 02 серпня 2021 року ПЗ «МЕДОБОРИ» (роботодавець) не повідомив працівників ПЗ «МЕДОБОРИ» про конкретні зміни істотних умов праці. При цьому, звертає увагу на тому, що згідно частини третьої статті 32 КЗпП України, під зміною істотних умов праці слід розуміти зміну систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад. Також наголошує на тому, що 02 серпня 2021 р. жодний працівник ПЗ «МЕДОБОРИ»: не попереджався про наступне вивільнення працівників; не попереджався про скорочення чисельності чи штату працівників; не був ознайомлений із змістом (текстом) нового штатного розпису ПЗ «МЕДОБОРИ». Наказом ПЗ «МЕДОБОРИ» від 06.10.2021 № 176-К «Про звільнення [PERSON] », т.в.о. директора ПЗ «МЕДОБОРИ» [PERSON] звільнив майстра лісу Городницького лісництва ПЗ «МЕДОБОРИ» [PERSON] з 07.10.2021 р. на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України (відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці), при тому, що [PERSON] не відмовлявся від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці (відповідь на повідомлення від 30.09.2021 р. міститься в матеріалах справи). На думку сторони позивача, ПЗ «МЕДОБОРИ» ініціативно, безпідставно та незаконно звільнив [PERSON] , майстра лісу Городницького лісництва ПЗ «МЕДОБОРИ», з 07.10.2021 р. згідно пункту 6 статті 36 КЗпП України. Крім того, як стало відомо, всіх майстрів лісу Городницького лісництва ПЗ «МЕДОБОРИ», окрім [PERSON] та [PERSON] , переведено (прийнято на роботу тощо) роботодавцем (ПЗ «МЕДОБОРИ») на посади інспекторів з охорони природно-заповідного фонду та природоохоронників Городницького природоохоронного науково-дослідного відділення ПЗ «МЕДОБОРИ». На думку сторони позивача, ПЗ «МЕДОБОРИ» (роботодавець) пропонував [PERSON] (працівникові) вакантні посади, які не відповідають його спеціальності, кваліфікації та посаді, та не пропонував йому посади, які відповідають його спеціальності, кваліфікації та посаді, зокрема інспектора з охорони природно-заповідного фонду та природоохоронника. Також, незрозуміло, на якій підставі ПЗ «МЕДОБОРИ» одних майстрів лісу перевів (прийняв на роботу тощо) на посаду інспекторів з охорони природно-заповідного фонду та природоохоронників, а з іншими припинив трудовий договір (звільнив з роботи). Через канцелярію суду представником позивача [PERSON] адвокатом Башуцьким І.Я. 23.11.2021 року подано заяву про збільшення розміру позовних вимог у справі № 596/1559/21. Просить стягнути з природного заповідника «МЕДОБОРИ» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. В обґрунтування заяви посилається на те, що [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає в наступному. Незаконне звільнення [PERSON] , з роботи: завдало та завдає йому моральних страждань та душевних переживань; негативно вплинуло на його ділову репутацію; поставило під сумнів його честь і гідність, як людини та як працівника вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя; вимагало від нього зусиль та часу для захисту та відновлення порушених діями відповідача його прав та інтересів в суді. (а.с.41-42). Ухвалою суду від 17.12.2021 року, прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] адвоката Башуцького І.Я. про збільшення позовних вимог. 02.12.2021 року представником позивача адвокатом Башуцьким І.Я. подано відповідь на відзив, в якому позивач виклав свої міркування та аргументи щодо наведених відповідачем заперечень та мотиви їх відхилення. (а.с.47-49). Суд, заслухавши вступне слово представника позивача [PERSON] адвоката Башуцького І.Я., представника відповідача адвоката Ващука Я.С., дослідивши докази, подані сторонами, письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що розпорядженням Кабінету міністрів України від 23 грудня 2020 року №1628-р «Про передачу цілісних майнових комплексів державних установ та організацій до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів» передано цілісні майнові комплекси державних установ та організацій до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів, серед переліку яких є Природний заповідник «Медобори» (код ЄДРПОУ 21137571). (а.с.19-20). Згідно Наказу №94-к від 02.08.2021 року «Про зміну істотних умов праці природного заповідника «Медобори» було визначено повідомити всіх працівників природного заповідника «Медобори» за списком під особистий підпис про те, що у зв`язку з істотними змінами умов праці в природному заповіднику «Медобори» всі посади будуть скорочені по діючому штатному розписі та буде впроваджений новий штатний розпис. (.с.21, 22-23). Як слідує із змісту протоколу №1/2021 від 02.08.2021 року, 02.08.2021 року проведено збори трудового колективу природного заповідника «Медобори». Порядком денним визначено ознайомлення працівників із змінами істотних умов праці природного заповідника «Медобори». Т.в.о директора природного заповідника «Медобори» [PERSON] ознайомив усіх присутніх з Розпорядженням Кабінету міністрів України від 23 грудня 2020 року №1628-р «Про передачу цілісних майнових комплексів державних установ та організацій до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів» та повідомив про новий штатний розпис в якому не передбачено існуючих посад служби охорони і в подальшому працівники будуть переведені на посади згідно зміненого (нового) штатного розпису, відповідно до вимог кваліфікаційних характеристик визначених нормами чинного законодавства України. На зборах ухвалено: ознайомити всіх працівників з наказом №94-к від 02.08.2021 року «Про зміну істотних умов праці природного заповідника «Медобори» під особистий підпис. (а.с.24). 23.09.2021 року Природний заповідник «Медобори» надіслав повідомлення майстру лісу Городницького лісництва [PERSON] про те, що у зв`язку зі змінами істотних умов праці природний заповідник «»Медобори», новим штатним розписом і скорочення чисельності та штату працівників природного заповідника «Медобори» останньому пропонувались наступні вакантні посади а саме: провідний юрисконсульт, провідний інженер з охорони природних екосистем, інженер з охорони природних екосистем 1 категорії, фахівець з екологічної освіти, начальник господарського відділу, водій легкового автомобіля, водій автотранспортних засобів, прибиральник службових приміщень, робітник благоустрою. В повідомлення також зазначено про те, що у разі прийняття пропозиції про переведення позивача просять не пізніше 04.10.2021 р. подати відповідь до відділу кадрів, а уразі відмови - у той самий термін повідомити про прийняте рішення працівників відділу кадрів. (а.с.25). 30.09.2021 року від Позивача [PERSON] надійшла заява Природному заповіднику «Медобори» про те, що він не відмовляється від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. При цьому, позивач наголошує на тому, що природний заповідник «МЕДОБОРИ» не повідомив його про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад. В заяві позивач посилається також на те, що природний заповідник «МЕДОБОРИ» не надав йому на його прохання для ознайомлення новий штатний розпис (штат працівників) природного заповідника «МЕДОБОРИ». Він згідний продовжувати працювати в природному заповіднику «МЕДОБОРИ» за тією ж професією, спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. При зміні посади майстра лісу (зміни найменування посад), яку він займає на сьогоднішній день, на іншу (із схожими, подібними правами та обов`язками), він погоджується на ній працювати. Позивач також зазначив, що запропоновані у повідомленні вакантні посади природного заповідника «МЕДОБОРИ» (провідний юрисконсульт, провідний інженер з охорони природних екосистем, інженер з охорони природних, екосистем І категорії, фахівець з екологічної освіти, начальник господарського відділу, водій легкового автомобіля, водій автотранспортних засобів, прибиральник службових приміщень, робітник благоустрою) не відповідають його професії, спеціальності, кваліфікації та посаді. В разі скорочення чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, просить врахувати його кваліфікацію і продуктивність праці та залишити його на роботі. (а.с.4). 06.10.2021 року за підсумками проведеного засідання первинної профспілкової організації профспілкового комітету працівників лісового господарства України природного заповідника «Медобори» надано згоду на скорочення [PERSON] (а.с.139). Як слідує із штатного розпису на 2021 рік природного заповідника Медобори», затвердженого державним секретарем Є.Яровою 29.07.2021 року, в штатному розписі відсутні посади майстра лісу. Так, зокрема, Городницьке природоохоронне науково-дослідне відділення налічує 11 штатних посад: начальник відділення (1), заступник начальника відділення (1), інспектор з охорони природно-заповідного фонду (4), природоохоронник (2), прибиральник службових приміщень(1), робітних благоустрою (1), сторож (1). (а.с.134-135). Як слідує із пояснень сторін, новостворені посади інспектора з охорони природно-заповідного фонду та природоохоронника є найбільш схожі по посадовим обов`язкам до посади майстра лісу, яку обіймав [PERSON] в Природному заповіднику «Медобори».(а.с.140-141, 142-146, 149-150). Наказом т.в.о. директора природного заповідника «МЕДОБОРИ» О.Ходинь №176-К від 06.10.2021 року «Про звільнення [PERSON] », [PERSON] звільнено з посади майстра лісу Городницького лісництва природного заповідника «Медобори» з 07 жовтня 2021 року, згідно пункту 6 статті 36 КЗпПУ. (а.с.5). Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Як встановлено, [PERSON] звільнено з посади майстра лісу Городницького лісництва природного заповідника «Медобори» на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України. (а.с.5). Згідно з пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці. Частинами третьою та четвертою статті 32 КЗпП України передбачено, що у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. (постанова Верховного Суду України від 23 березня 2016 року № 6-2748цс15). Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», зміною істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, викликаною змінами в організації виробництва і праці, визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, в тому числі перехід на бригадну форму організації праці і впровадження передових методів, тощо. Звільнення працівника на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України у зв`язку із його відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці не можна відносити ні до звільнення працівника за його ініціативою, ні до звільнення працівника за ініціативою роботодавця. Зазначена підстава припинення трудового договору є окремою самостійною підставою для припинення трудового договору, яка обумовлена відсутністю взаємного волевиявлення його сторін, недосягненням ними згоди щодо продовження дії трудового договору. Підставою для звільнення працівника за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України є його відмова від продовження роботи в нових умовах праці після спливу двомісячного строку з часу ознайомлення з відповідним повідомленням. (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 761/11887/15-ц (провадження № 61-15506сво18). В судовому засіданні досліджувався наказ ПЗ «МЕДОБОРИ» від 02.08.2021 № 94-К «Про зміну істотних умов праці природного заповідника «Медобори». Як слідує із змісту зазначеного наказу, він не містить переліку (опису) змін істотних умов праці в ПЗ «Медобори». Стороною відповідача не доведено, що позивача за два місяці до його звільнення повідомляли про конкретні зміни істотних умов праці (систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад, тощо), про скорочення чисельності чи штату працівників, ознайомили із змістом (текстом) нового штатного розпису Природного заповідника «МЕДОБОРИ». Із оспорюваного наказу слідує, що позивача [PERSON] звільнено у зв`язку з його відмовою від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці. (п.6 ч.1 ст. 36 КЗпПУ). Про те, як встановлено позивач не відмовлявся від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. Зазначені обставини доводяться, зокрема, листом-відповіддю [PERSON] на повідомлення ПЗ «Медобори» від 30.09.2021 року (а.с.4). В зазначеному листі позивач зазначає, що «згідний продовжувати працювати в природному заповіднику «МЕДОБОРИ» за тією ж професією, спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. При зміні посади майстра лісу (зміни найменування посад), яку він займає на сьогоднішній день, на іншу (із схожими, подібними правами та обов`язками), він погоджується на ній працювати.» (а.с.4). Як слідує із матеріалів справи, Природний заповідник «МЕДОБОРИ» при зміні істотних умов праці, запропонував [PERSON] посади за іншою спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, а саме: «провідний юрисконсульт, провідний інженер з охорони природних екосистем, інженер з охорони природних екосистем І категорії, фахівець з екологічної освіти, начальник господарського відділу, водій легкового автомобіля, водій автотранспортних засобів, прибиральник службових приміщень, робітник благоустрою», що є грубим порушенням процедури звільнення на підставі пункту 6 частини 1 статті 36, статті 32 КЗпП ёУкраїни. Як вже судом наголошувалось, зміна істотних умов праці, згідно частини третьої статті 32 КЗпП України, передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. Зміна істотних умов праці не передбачає ліквідації трудової функції працівника та виведення посади зі штату. Як стверджує сторона позивача в судовому засіданні, у новому штаті існували інші посади, які могли бути запропоновані позивачу, зокрема, інспектор з охорони природно-заповідного фонду та природоохоронник, тощо. Як встановлено, роботодавець не пропонував [PERSON] посади, які відповідають його спеціальності, кваліфікації та посаді, зокрема інспектора з охорони природно-заповідного фонду, природоохоронника, тощо. Стороною відповідача не спростовано доводів сторони позивача про те, що майстрів лісу Городницького лісництва ПЗ «МЕДОБОРИ», окрім [PERSON] та [PERSON] , переведено (прийнято на роботу тощо) ПЗ «МЕДОБОРИ» на посади інспекторів з охорони природно-заповідного фонду та природоохоронників Городницького природоохоронного науково-дослідного відділення ПЗ «МЕДОБОРИ». Також матеріали справи не містять доказів, що відповідачем розглядалось питання про те, чи не користувався позивач переважним правом на залишення на роботі, оскільки при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. В матеріалах справи відсутні дані про порівняння кваліфікації і продуктивності праці працівників, посади яких підлягали скороченню, що має враховуватись при звільненні із зміною істотних умов праці. Варто також відмітити, що попередження позивача про наступне вивільнення відбулося 02.08.2021 року у той час, як запропоновано посади 23.09.2021 року, тобто за 13 днів до звільнення, що є порушенням приписів статті 49-2 КЗпП України, яка вимагає попередження про вивільнення з одночасним пропонуванням посади. З врахуванням наведеного, звільнення позивача [PERSON] мало місце без законних підстав, з порушенням зазначених приписів статей КЗпП України. Отже, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо скасування наказу про його звільнення на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України. Таким чином, суд вважає що вимоги позивача щодо його поновлення на роботі підлягає задоволенню з дня звільнення, а саме з 07.10.2021 року Як встановлено, посада яку обіймав позивач до моменту незаконного звільнення відсутня у штатному розписі, в той же час підприємство є діючим, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин статтею 240-1 КЗпП України. Відповідно п.3 ст.64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. При розгляді трудових спорів, Верховний Суд України звертає увагу на необхідності застосування ст.232 КЗпП України при визначенні способів захисту прав у сфері трудових правовідносин (п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року). Відповідно до ч.1 ст.23 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Відповідно до ст.5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Частиною 2 ст. 235 КЗпП встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Відповідно до частини першоїстатті 235 КЗпП Україниу разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235 та статті 240 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі. Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду України №6-33цс14. Відповідно достатті 27 Закону України "Про оплату праці", п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Середньоденна заробітна плата позивача [PERSON] складає 314,44 грн., що підтверджується наданою стороною відповідача довідкою. (а.с.36). Перевіривши розрахунок середнього заробітку наданий представником позивача суд вважає його обґрунтованим та арифметично вірним. Таким чином, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу з 07.10.2021 року по 19.04.2022 року включно складає 42134,96 грн. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Стаття 237-1КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством. Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом вказаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1КЗпП України єфакт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з відповідними змінами) роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах проти Люксембургу» (2001), «Надбала проти Польщі» (2000) визнається, що визнанням звільнення позивача незаконним, суд вважає доведеним, що порушення законних прав позивача призвели до моральних страждань, вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня та характеру перенесених позивачем моральних страждань, що були викликані порушенням його гарантованого Конституцією права на працю, характеру та способу заподіяння моральної шкоди, враховує також ту обставину, що задоволення позову в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є одночасно і частковою компенсацією заподіяної моральної шкоди. З пояснень наданих представником позивача в заявах по суті вбачається, що незаконне звільнення [PERSON] , з роботи: завдало та завдає йому моральних страждань та душевних переживань; негативно вплинуло на його ділову репутацію; поставило під сумнів його честь і гідність, як людини та як працівника вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя; вимагало від нього зусиль та часу для захисту та відновлення порушених діями відповідача його прав та інтересів в суді. Суд також враховує, тривалість процесу відновлення порушеного права позивача. Поряд з цим суд вважає, що розмір моральної шкоди, заявленої позивачем є завищеним, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн. Згідно зі ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 6 917 грн.68 коп. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] адвокат Башуцький І.Я. в позовній заяві просить стягнути з відповідача ПЗ «Медобори» в користь позивача судові витрати, понесені останнім на правничу допомогу Адвокатського об`єднання «Сила права», просить стягнути з відповідача в користь позивача 16 000 гривень. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано суду договір про надання правничої (правової) допомоги від 07.10.2021 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «Сила права» та [PERSON] , додаток №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 07.10.2021 року, ордер серії ВО № 1025544 від 25.10.2021 року, виписки за рахунками за 13.12.2021 року на суму 5 000,00 грн., Акт №1 від 15.12.2021 року обсягу наданої правової допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги 07.10.2021 року.(3, 6-7,8, 66,67,68). Відповідно до частин 1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 133 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Як встановлено, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, які відповідач поніс складає 16 000 гривень. У частині 8 статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як встановлено, стороною відповідача дотримано норми ст. 141 ЦПК України щодо подання відповідних доказів. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, судом також застосовувалась практика Європейського суду з прав людини відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За вказаних вище обставин на підставі зібраних у справі доказів суд приходить до переконання, що стороною відповідача в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України доведено реальність витрат на правову допомогу, розмір яких суд вважає співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, що об`єктивно вбачається з матеріалів справи та розцінюється судом, як достатніми підставами для розподілу судових витрат. На думку суду, розмір витрат належно обґрунтований стороною відповідача. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 16 000 гривень з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню. Як встановлено, відповідних клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідач не заявляв та відповідних доказів не подавав, розмір витрат на правничу допомог не спростував. Також слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1816 гривень.

Outcome: partial