Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

[PERSON] 17.01.2022 року звернулася до суду з позовом до ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто», третя особа без самостійних вимог: Косівський відділ державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовну заяву [PERSON] мотивує тим, що з додатку «Дія» їй стало відомо про відкриття виконавчого провадження ВП №67326088 від 01.11.2021 року з виконання виконавчого напису №8722 виданого 19.10.2021 року приватним нотаріусом Київського МНО про стягнення з неї на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто» 5877 грн. заборгованості. Також зазначає, що товариство не могло надати приватному нотаріусу нотаріально посвідчений договір кредиту з її особистим підписом, оскільки будь-яких кредитних договорів вона власноручно не підписувала й не посвідчувала у нотаріуса. В судове засідання позивачка не з?явилася, електронною поштою подала до суду заяву, в якій справу просить розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з?явився, 17.02.2022 року до суду поступив відзив на позов, в якому ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто» позовні вимоги не визнала, мотивуючи тим, що вказаний кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб сайті в мережі інтернет https://monetka.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитні кошти були відправлені позивачці на її платіжну картку емітовану АТ КБ «Приват Банк» 10.04.2021 року. У поданому відзиві просить в позові відмовити, а розгляд справи проводити без участі представника відповідача. Представник третьої особи Косівського відділу ДВС в судове засідання не з"явився, заяви про розгляд справи без участі представника до суду не поступало. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено судом та видно із матеріалів справи, 19 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем було вчинено виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за №8722 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Ріальто" заборгованості у розмірі 5877 гривень. І як зазначено у вказаному виконавчому написі, стягнення заборгованості проводиться за період з 10.05.2021 року по 24.09.2021 року за Договором №210410-31201-4 від 10.04.2021 року. Сума заборгованості за договором становить 5177 грн., а саме: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3500 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 1677 грн. З урахуванням плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 700 грн., загальна сума, що підлягає стягненню становить 5877 грн. Дата набрання виконавчим написом законної сили 19.10.2021 року, і строк пред?явлення його до виконання - 3 роки. У своїй позовній заяві, позивачка як одну із підстав оскарження зазначеного виконавчого напису вказує на те, що товариство не могло надати приватному нотаріусу нотаріально посвідчений договір кредиту з її особистим підписом, оскільки будь-яких кредитних договорів вона власноручно не підписувала й не посвідчувала у нотаріуса. А крім того, в порушення п.п.2.3 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, повідомлення чи будь-яка вимога про усунення порушень, їй не надходили. Проте, суд не погоджується з таким твердженням позивачки, оскільки вказаний нею п.п.2.3 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій щодо надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушень (повідомлення), стосується іпотечних договорів щодо яких вчиняється виконавчий напис нотаріуса. Що ж до заперечення позивачкою надання ТзОВ ФК «Ріальто» приватному нотаріусу нотаріально посвідченого договору кредиту з її особистим підписом, для вчинення ним виконавчого напису, то суд виходив з наступного. Так, кредитний договір №210410-31201-4 від 10.04.2021 року на підставі якого нотаріусом вчинено виконавчий напис, був укладений між позивачкою та ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» в електронному вигляді і підписаний позивачкою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, що вказано в самому договорі (а.с.74-75) і відповідає нормам ст.207 ЦК України, згідно якої правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. І така форма укладеного між сторонами договору узгоджується з положеннями статті 639 ЦК України про те, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] та ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» було укладено кредитний Договір №210410-31201-4 від 10.04.2021 року в електронному вигляді, який згідно п.5.1 Договору створений та збережений в інформаційній телекомунікаційній системі Товариства та перетворений електронними засобами у візуальну форму. І зі змісту умов цього договору не випливає, що сторони узгодили його подальше нотаріальне посвідчення. А отже, для вчинення нотаріусом виконавчого напису, договір і не мав бути нотаріально посвідченим, та міг надаватись в оригіналі, що і було зроблено. Право відповідача ТзОВ ФК «Ріальто» на звернення до приватного нотаріуса для вчинення ним виконавчого напису по Договору №210410-31201-4 від 10.04.2021 року, підтверджується копією Договору про відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 року укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТзОВ ФК «Ріальто» (а.с.41-42, 47) та копією витягу з Акту приймання-передачі прав №1 від 17.06.2021 року, відповідно до якого між сторонами відбулась передача прав щодо [PERSON] на загальну суму заборгованості в розмірі 8497 грн. (а.с.48). Аналізуючи норми чинного законодавства, судову практику у справах, що випливають з подібних правовідносин, а також наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до переконання про підставність позову з огляду на таке. Так, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Згідно положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. А згідно п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 (зі змінами), - для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Окрім того, з приводу спірних правовідносин існує і певна судова практика. Зокрема, Верховний Суд у своїй постанові від 23 грудня 2021 року у справі №189/115/19 (провадження №61-11773св19) дійшов висновку, що «при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування суд має перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». В порядку вирішення справи, за клопотання позивачки, судом витребовувались документи, які надавались нотаріусу для вчинення виконавчого напису №8722, виданого 19 жовтня 2021 року. І як видно із наданих на вимогу суду письмових доказів, відповідачем ТзОВ ФК «Ріальто» для вчинення нотаріусом виконавчого напису, було надано лише кредитний договір із графіком розрахунків. Будь яких доказів щодо надання нотаріусу засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості - суду не надано. А в наявному у матеріалах справи розрахунку заборгованості по Договору №210410-31201-4 від 10.04.2021 року вказано заборгованість [PERSON] перед ТзОВ ФК «Ріальто» у розмірі 5877 грн. станом на 11.02.2022 року, в той час як виконавчий напис було вчинено 19.10.2021 року. А на час вчинення виконавчого напису у ТзОВ ФК «Ріальто» згідно Акту передачі до Договору про відступлення права вимоги заборгованість [PERSON] становила у розмірі 8497 грн. (а.с.40, 48). Отже, судом встановлено, що нотаріусу не лише не було надано всіх документів необхідних для вчинення ним виконавчого напису, але і сума заборгованості позивачки перед відповідачем станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, не була безспірною, і доказів протилежного суду надано не було. Таким чином, проаналізувавши надані суду докази, норми, що регулюють порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів та врахувавши судову практику, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса від 19.10.2021 року таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі наведеного ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст. 87, 88 ЗУ "Про нотаріат" та

Outcome: approved