Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

22.09.2021 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та після смерті мачухи [PERSON] , померлої [INFO] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном та визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та за законом після смерті мачухи [PERSON] , померлої [INFO] , право на земельну частку (пай) по КСП АФ «Озерне» на території Озерненської сільської ради розміром 3,48 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0236497, виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією) який належав [PERSON] та право на земельну частку (пай) по КСП АФ «Озерне» на території Озерненської сільської ради розміром 3,48 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0236496, виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією). Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , за життя спадкодавець залишив заповіт, яким заповів все його майно у рівних частках [PERSON] та [PERSON] , спадщину позивач прийняв, оскільки постійно проживав з батьком за однією адресою та отримав оригінал сертифікату. [INFO] померла [PERSON] , заповіт спадкодавець не залишала, спадщину позивач прийняв, оскільки постійно проживав за однією адресою зі спадкодавцем, однак письмовою відповіддю державного нотаріуса йому було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки пропущений встановлений законодавством строк для прийняття спадщини та недоведений родинний зв`язок. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов. Представник відповідача, Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області,в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутністю. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , пояснили, що [PERSON] у період з 1996 року і до смерті мачухи [PERSON] проживав з батьками за адресою: [ADDRESS] . Вони проживали однією родиною, вели спільне господарство, обробляли город, мали взаємні права та обов`язки, як батьків та сина. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - право на земельну частку (пай) по КСП АФ «Озерне» на території Озерненської сільської ради розміром 3,48 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0236497, виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією та зареєстрований за № 181, дублікат серії ОД № 0540161), що також підтверджено відповіддю на запит № 01/01-41/516/588 від 28.02.2022 року, наданою Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого 25.03.2008 року виконкомом Озернянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) - кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 11.02.1999 року, зареєстрованого в реєстрі за № 75, [PERSON] заповів усе його майно [PERSON] та [PERSON] в рівних частках за кожним. Згідно витягу з реєстру (заповіти/спадкові договори) № 67940158, наданого 23.12.2021 року приватним нотаріусом Веліксар Т.І., заповіт [PERSON] від 11.02.1999 року, зареєстрований за № 75 не змінювався та не скасовувався. Згідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року), немає. Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] вступили у володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини вони постійно проживали зі спадкодавцем та отримали оригінал сертифікату на земельну частку (пай), тобто вважаються такими, що фактично прийняли спадщину після [PERSON] , померлого [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] належить: - право на земельну частку (пай) по КСП АФ «Озерне» на території Озерненської сільської ради розміром 3,48 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0236496, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією та зареєстрованого за № 550, що підтверджено відповідним сертифікатом); - 1/2 частка права на земельну частку (пай) по КСП АФ «Озерне» на території Озерненської сільської ради розміром 3,48 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0236497, виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією та зареєстрований за № 181, дублікат серії ОД № 0540161), яку [PERSON] фактично прийняла у спадщину після смерті [PERSON] , але юридично не оформила. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.02.2002 року Озерненською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 55982752 від 24.04.2019 року, наданого приватним нотаріусом Веліксар Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] - відсутня. Згідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, до спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] застосовуються положення Цивільного кодексу України 2003 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємців за законом першої, другої, третьої черги відповідно до ст. 1261 - 1263 ЦК України після смерті [PERSON] , немає. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - пасинок [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15.07.1964 року Озерненською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 14.12.1991 року Озерненською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, з яких вбачається, що [PERSON] зазначений батьком [PERSON] та чоловіком [PERSON] . Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Як встановлено судом, [PERSON] разом із спадкодавцем, [PERSON] мешкав за однією адресою: [ADDRESS] , де вони вели спільне господарство, були пов`язані взаємними правами та обов`язками, тобто відносини які склались між ними були сімейними, як мачухи та пасинка, вони проживали зі спадкодавцем з 1996 року до моменту її смерті, отже він має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України, що підтверджено показаннями свідків та довідкою № 810 від 26.02.2019 року, наданою виконавчим комітетом Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. за № 514/02-14 від 10.06.2019 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки сплив встановлений законодавством строк для прийняття спадщини та не надано доказів родинного зв`язку. Відповідно до п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, ЗУ «Про власність», ЗУ від 07.12.1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25.12.1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: partial