Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~В лютому 2022 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 11 червня 2010 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №46. В них народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю в с. Озеряни Чортківського району Тернопільської області та перебувають на її утриманні. З січня 2020 року сторони не проживають однією сім`єю, спільного господарства не ведуть. Відповідач проживає окремо від них, не бажає жити з сім`єю. Просить розірвати шлюб з [PERSON] , після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] », дітей просить залишити проживати з матір`ю. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в заяві просить справу слухати за її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений шляхом розміщення оголошення про виклик сторін на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11 червня 2010 року, який зареєстрували в відділі реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №46, про що свідчить свідоцтво про шлюб. В сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в свідоцтвах про народження яких батьками записані [PERSON] , [PERSON] . Діти проживають з матір`ю. За час спільного подружнього життя належної сім`ї не склалося, сторони проживають окремо з січня 2020 року, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved