Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~У жовтні 2021 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. \~ \~ \~ \~В позовній заяві вона вказала, що є дочкою відповідача [PERSON] . Згідно рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 2 вересня 2016 року з батька стягувались аліменти її утримання на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. 1 вересня 2020 року [PERSON] вступила до Київського національного університету імені Тараса Шевченка, на даний час є студенткою другого курсу денної форми навчання, термін навчання закінчується 30 червня 2024 року. Після досягнення повноліття позивачка повністю знаходиться на утриманні матері, яка допомагає по мірі фінансових можливостей. Враховуючи витрати, пов`язані з навчанням, проживанням у м. Києві, оплатою комунальних послуг, надавати фінансову допомогу для всіх потреб в повній мірі у матері немає можливості. Відсутність матеріального утримання зі сторони відповідача у зв`язку з досягненням повноліття ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, тому вона просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 жовтня 2021 року до закінчення навчання. \~ \~ \~ \~В грудні 2021 року від [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому зазначив, що з позовом згідний частково, має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини свого заробітку (доходу), враховуючи заробіток (дохід) матері дочки, яка працює, має відповідний заробіток і нещодавно придбала транспортний засіб. Також він зазначив, що з ним проживає його мати, яка отримує лише пенсію, часто хворіє, і їй необхідні кошти для лікування та придбання ліків. \~ \~ \~ \~В січні 2022 року представника позивача [PERSON] подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідач просить суд при стягненні з нього аліментів на утримання дочки врахувати заробіток (дохід) матері, зазначивши, що мати позивачки добре матеріально забезпечена. Однак, такої норми в Сімейному кодексі України немає, ч. 1 ст. 182 СК України чітко перераховані обставини, які суд враховує при визначенні розміру аліментів. Також недоречними є посилання відповідача на те, що нормами Сімейного кодексу не передбачено аліменти в розмірі не менше як 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, так як згідно ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відносно інформації про придбання матір`ю позивачки легкового автомобіля, вказана інформація не відповідає дійсності та жодними доказами не підтверджена. А проживання відповідача [PERSON] з матір`ю не є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів з 1/4 частки на 1/6 частку. Також немає доказів, що він здійснює догляд за матір`ю-пенсіонеркою, несе витрати на лікування та придбання ліків для неї. Самого факту проживання з матір`ю недостатньо, щоб сплачувати частково аліменти на утримання своєї єдиної дочки. Таким чином, представник позивачки вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню повністю. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Камінський М. В. позовні вимоги визнають частково, просять стягувати аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку, починаючи з 21 жовтня 2021 року до 30 червня 2024 року. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Згідно довідки Київського національного університету імені Тараса Шевченка № 244 від 23 червня 2021 року [PERSON] дійсно є студенткою 1 курсу ОР «бакалавр» денної форми навчання спеціальності «хімія» хімічного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка 4 рівня акредитації. Початок навчання 1 вересня 2020 року, закінчує навчання 30 червня 2024 року. Згідно ч. 2 ст.\~51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). В силу ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки № 177 від 27.09.2021 року, виданої [PERSON] , вбачається, що він проходив військову службу в військовій частині [NUMBER] м. Чортків, і його дохід за період з березня 2021 року по серпень 2021 року складав 80\~652,33 гривень. Також згідно довідки № 87 від 23.03.2022 року, виданої [PERSON] , вбачається, що він проходив військову службу в військовій частині [NUMBER] м. Чортків, і його грошове забезпечення за період з 01.09.2021 року по 15.01.2022 року складав 60\~844,44 гривень. Копією витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 9 від 17.01.2022 року підтверджується, що штаб-сержанта [PERSON] , командира відділення взводу охорони роти охорони батальйону охорони військової частини [NUMBER] , звільнено з військової служби у запас з 15 січня 2022 року та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Згідно Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони виплачено грошову компенсацію у розмірі 30\~684,76 гривень, а також одноразову грошову допомогу по звільненню в сумі 39\~081,30 гривень. Суд, визначаючи розмір аліментів на повнолітню дитину, які слід стягувати із відповідача, враховуючи встановлені вище обставини, а також обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного кодексу України, вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу позивачці у частці від його заробітку (доходу) у розмірі 1/4 частини щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення даного позову до закінчення навчання, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому, суд не приймає до уваги посилання [PERSON] про неможливість сплачувати аліменти в такому розмірі, як просить позивачка, у зв`язку з тим, що з ним проживає мати, яка отримує лише пенсію, часто хворіє, і їй необхідні кошти для лікування та придбання ліків, адже відповідачем не надано доказів, що він здійснює догляд за матір`ю, несе витрати на її лікування та придбання ліків. Самого факту проживання з матір`ю недостатньо, щоб сплачувати частково аліменти на утримання своєї єдиної дочки. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 992,40 гривень судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved