Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічне акціонерне товариство «Банк «Форум», про порушення трудового права та відшкодування заробітної плати, відповідно до якого просив: 1.Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь позивача суму матеріального збитку за невиплату заробітної плати за рішенням суду 45 765,82 грн. 2.Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь позивача моральну шкоду на суму 10 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що через незаконне звільнення позивач звернувся до суду з позовною заявою про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку. В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська розглядалась справа №204/6150/18 за позовом [PERSON] до ПАТ «Банк Форум» по справі «про порушення трудового права та нездійснення розрахунку» Позовні вимоги в справі №204/6150/18 задоволені. Дніпровським апеляційним судом 21 березня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено в силі. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" на користь [PERSON] середній заробіток за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 23.03.2018 року по 10.10.2018 року включно в розмірі 44 765,82 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на користь [PERSON] грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень. До теперішнього часу рішення суду № 204/6150/18 в частині стягнення заробітку та моральної шкоди адміністрацією ПАТ «Банк Форум» не виконано, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом. 20.03.2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцевим Д.О. позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу на усунення недоліків. 08.05.2020 року на адресу суду надійшла від позивача заява про усунення недоліків. 02.07.2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцевим Д.О. справу прийнято до свого провадження, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачам було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 20.04.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив із викладенням заперечень та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 29.04.2021 року на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 13.05.2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він просив задовольнити позов в повному обсязі. 01.09.2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцевим Д.О. клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін - залишено без задоволення. 01.09.2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцевим Д.О. клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження - залишено без задоволення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступних висновків. Щодо вимог позову про стягнення суми матеріального збитку за невиплату заробітної плати за рішенням суду. 06 лютого 2006 року позивача було прийнято на посаду керуючого Новомосковського відділення Акціонерного комерційного банку «Форум» (АКБ «Форум») на підставі наказу № 17-к від 06 лютого 2006 р. 13 листопада 2010 року позивач був переведений на посаду керуючого відділення 1406 Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» м. Новомосковськ, вул. Червоноармійська, 2, наказ №203 к/ від 09 листопада 2010 року. 25 червня 2013 року, позивача попередили, що він буде звільнений. Попередження від 25 червня 2013 року, підстава рішення Правління ПАТ «Банк Форум» протокол засідання №30 від 19.06.2013 року та Наказ № 88-в «Що до внесення змін до штатного розкладу банку та скорочення чисельності та штату працівників» від 25 червня 2013 року. Через незаконне звільнення позивач звернувся до суду з позовною заявою про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку. Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська по справі №204/7246/13-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу 23 березня 2018 року задоволені вимоги позивача - поновлено на посаді та стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу. В частині стягнення заробітної плати та поновлення на посаді рішення набрало законної сили 23 березня 2018 року. Позивача було поновлено на посаді 11 жовтня 2018 року. В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська розглядалась справа №204/6150/18 за позовом [PERSON] до ПАТ «Банк Форум» по справі «про порушення трудового права та нездійснення розрахунку» Позовні вимоги в справі №204/6150/18 задоволені. Дніпровським апеляційним судом 21 березня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено в силі. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" на користь [PERSON] середній заробіток за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 23.03.2018 року по 10.10.2018 року включно в розмірі 44 765,82 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на користь [PERSON] грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн. До теперішнього часу рішення суду № 204/6150/18 в частині стягнення заробітку та моральної шкоди адміністрацією ПАТ «Банк Форум» не виконано. Таким чином, з урахуванням положень ч.5 ст.11, ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України, між банком, а у подальшому, у зв`язку з його ліквідацією, між Фондом, та позивачем виникли грошові зобов`язання на підставі судового рішення. Відповідно до ст.625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання виникають наслідки, передбачені цією статтею. Механізму скасування попереднього рішення замість нового чинним законодавством не передбачено, а подвійна відповідальність заборонена ст.61 Конституції України. За таких обставин відсутні правові підстави для повторного стягнення заявленої позивачем суми. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь позивача суми матеріального збитку за невиплату заробітної плати за рішенням суду 45 765,82 грн. є незаконною та необгрунтованою, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у частині стягнення суми матеріального збитку за невиплату заробітної плати за рішенням суду . Щодо вимоги позову про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне. Позивач розмір матеріальної шкоди оцінює в 10 000,00 грн. Відшкодування моральної шкоди може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та 81 ЦПК України. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди. Виходячи з вищевикладеного вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. також не підлягає задоволенню. Виходячи з наведеного та

Outcome: dismissed