Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

29 грудня 2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно укладеного договору між позивачем та відповідачем №б/н від 26.11.2012 року, відповідач отримала кредит у розмірі 6300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку відповідач підтвердила, що ознайомилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг та тарифами ПриватБанку. Однак відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 07.12.2021 року має заборгованість за кредитним договором в сумі 12708,28 грн., з них: заборгованість за простроченим тілом кредиту 9949,54 грн.; заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом 2758,74 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також судові витрати по сплаті судового збору. 04 січня 2022 року до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача, однак, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному у період з 04 по 10 січня 2022 року, питання про відкриття провадження у справі вирішено після виходу судді з лікарняного. 12 січня 2022 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві та долученому до позовної заяви клопотанні просив розглянути справу у його відсутність. На задоволенні позову наполягає та згоден на заочний розгляд справи /а.с.2-5, 61/. Тому справа розглянута у відсутність представника позивача, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідачу направлялася судова повістка про виклик в судове засідання за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, як передбачено п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, однак до суду повернувся конверт з довідкою Укрпошти: «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с.74/. При цьому ч.1 ст.131 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Таким чином, відповідно до вищевказаних положень ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, однак\~ в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому справа розглянута у її відсутність в порядку п.1 ч.3 ст.223, ст.280 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 26.11.2012 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та банком договір. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до положень якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши зазначену анкету-заяву, відповідач підтвердила, що ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Приватбанку, а також зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку. Таким чином, [PERSON] уклала з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір №б/н від 26.11.2012 року, за яким отримала кредит в сумі 6300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає вимогам ст.1054 ЦК України /а.с.14, 15, 16, 17, 44-45/. АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк» /а.с.50-51/. Відповідно до п.2.1.2.3, п.2.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банком проведено перевірку наданих документів та прийнято рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту у сумі 300 грн. В подальшому 26.07.2013 року розмір кредитного ліміту збільшено до 4000 грн., а 30.07.2013 року до 6300 грн. /а.с.14/. Відповідно до п.п.2.1.5.5, 2.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язаний\~ погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, по перевитратах кредитного ліміту, а також оплачувати\~ комісії на умовах,\~ передбачених договором. У випадку невиконання зобов`язань за договором, на вимогу кредитора виконати зобов`язання по поверненню кредиту /в тому числі простроченого кредиту і Овердрафту/, сплатити винагороду банку /а.с.18-42/. При цьому, згідно з п.2.1.5.7 вказаних Умов та правил, власник зобов`язаний стежити за витратою коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, яким відповідно до п.1.1.51 є короткостроковий кредит, який надається банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, позивач вважає, що станом на 07.12.2021 року, відповідач має заборгованість за кредитним договором в сумі 12708,28 грн., з них: заборгованість за простроченим тілом кредиту /в тому числі овердрафт/ 9949,54 грн.; заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом 2758,74 грн. /а.с.6-7, 8-11, 12-13/. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.\~ Відповідно п.п.2.1.5.5, 2.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті зобов`язання, повернути кредит та сплатити проценти в строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його в строк, передбачений\~ договором. Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. При цьому, згідно з абзацом 2 ч.1 ст.1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Тому, виходячи із аналізу абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Така позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, у пунктах 53-55. Відповідно до п.2.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг, термін повернення кредиту в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці (у полі MONTH). Таким чином, кредитним договором сторони погодили строк виконання зобов`язань за договором в повному обсязі, а отже і строк кредитування до останнього дня строку дії картки, тобто до останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (поле MONTH). Як вбачається з наданої позивачем довідки, відповідачу було видано декілька кредитних карток, остання з яких [NUMBER] діяла до 07/19 (до 31 липня 2019 року). Тобто, разом з закінченням строку дії картки закінчився строк кредитування та припинилось право позивача нараховувати відсотки за користування кредитом. Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку відповідача, позивачем нараховано відсотки по 30.09.2021 року включно. Тому суд вважає, що в період з 01 серпня 2019 року по 30 вересня 2021 року відсотки позивачем нараховано без відповідних правових підстав, а тому і подальше автоматичне їх списання з рахунку відповідача (п.2.1.12.9 Умов та правил), що потягло за собою збільшення заборгованості за тілом кредиту, є безпідставним. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 31 липня 2019 року у відповідача була заборгованість в сумі 13141,93 грн., з них: заборгованість\~ за тілом кредиту в розмірі 12407,37 грн. та заборгованість за відсотками в сумі 734,56 грн. /а.с.8-11/. При цьому, після вказаної дати, починаючи з 27.08.2019 року по 30.06.2021 року на кредитний рахунок відповідача надійшло 44 платежі (шляхом погашення частини заборгованості з інших рахунків, в тому числі автоматичного погашення з інших рахунків відповідача) на загальну суму 11480,65 грн. Тому, з урахуванням зазначених платежів, залишок заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 07.12.2021 року склав 1661,28 грн. (13141,93 грн. 11480,65 грн.), що є заборгованістю за тілом кредиту. Тому саме цей розмір заборгованості підлягає стягненню з відповідача. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити.

Outcome: partial