Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документу, а саме: договору купівлі-продажу 10/19 часток жилого будинку [ADDRESS] від 01 грудня 1987 року (р/н 2-4295), посвідченого 01 грудня 1987 року нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. та зареєстрованого Нікопольському МБТІ в реєстрову книгу № 93 за реєстровим номером 122 від 12 грудня 1987 року в реєстрі за № 4043, оформленого на ім`я [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що йому, на праві приватної власності, згідно з договором купівлі - продажу від 01 грудня 1987 року (р/н 2-4295), належить 10/19 частин житлового будинку [ADDRESS] . На даний час він має намір розпорядитися своїм майном, однак, не має можливості цього зробити, оскільки при перевірці документів він виявив, що при написанні його прізвища у договорі купівлі-продажу було допущено помилку, а саме: прізвище записано як « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Тому, на підставі викладеного, він змушений звернутися до суду для встановлення даного факту, який має юридичне значення для нього, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в тому числі, розпорядження належної йому частини домоволодіння Заявник в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені заяви наполягав та просила суд її задовольнити (а.с.33). Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Нікопольської міської ради - в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за своєї відсутності та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.27). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.\~\~ Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, а саме: паспорту серії [NUMBER] , виданого 27 січня 2001 року Нікопольським МВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с.21), довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.22), свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами прізвище, ім`я та по-батькові заявника зазначено як « [PERSON] ». Попри це, як вбачається з матеріалів справи, в тому числі, з правовстановлюючого документу, а саме: договору купівлі-продажу 10/19 часток жилого будинку [ADDRESS] від 01 грудня 1987 року (р/н 2-4295), посвідченого 01 грудня 1987 року нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. та зареєстрованого Нікопольському МБТІ в реєстрову книгу № 93 за реєстровим номером 122 від 12 грудня 1987 року в реєстрі за № 4043, на якому міститься зазначення прізвища заявника як « [PERSON] ». Однак, дане зазначення не збігається з прізвищем, яке вказано з даними паспорту та іншими документами, оскільки вірним його прізвище є « [PERSON] » (а.с.6-7). Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що розбіжності в написані прізвища заявника в правовстановлюючому документу, а саме: договору купівлі продажу є наявними, а, у відповідності до паспорту громадянки України, картки фізичної особи-платника податків, прізвище, ім`я та по батькові заявника є « [PERSON] », суд вважає, що вони є суттєвими, допущені описки є очевидними та перешкоджають заявнику у повному обсязі користуватися своїми майновими та немайновими правами, а тому не викликає сумніву той факт, що вищевказаний документ, дійсно, належать [PERSON] . За таких обставин, заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved