Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

22 лютого 2022 року представник позивача звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позову представник зазначив, що 10.12.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/4719527. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «MAN» державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 04.09.2020 року о 14 год 58 хв у м. Харкові по вул. Гоголя, 4, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MAN» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля «INFINITI» державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «INFINITI» державний реєстраційний номер [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Київського районного суду м. Харкова від 27.10.2020 року по справі №853/15755/20, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України, чим останній скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 124 КУпАП. На підставі страхового акту № 036/037/003838/20/1 від 22.12.2020 року, власнику автомобіля «INFINITI» державний реєстраційний номер [NUMBER] було виплачене страхове відшкодування в сумі 58819,14 грн. Статтею 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Посилаючись на те, що відповідач після зіткнення з автомобілем «INFINITI» державний реєстраційний номер [NUMBER] самовільно залишив місце ДТП, крім того, не повідомив письмово страховика про вищезазначену пригоду, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 58819,14 грн, а також сплачений судовий збір в розмірі 2481,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача просив ухвалити заочне рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Згідно постанови Київського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2020 року, 04.09.2020 о 14 год 58 хв [PERSON] , керуючи автомобілем «MAN 8/163», д.н.з. [NUMBER] , за адресою: м. Харків, вул. Гоголя, 4, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив наїзд на транспортний засіб «Infiniti», д.н.з. [NUMBER] , після чого зник з місця пригоди. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП (а.с.14). Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «MAN» державний реєстраційний номер [NUMBER] застраховано ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на умовах полісу АО4719527 (а.с.5). Власником транспортного засобу «Infiniti», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с.15). Судом встановлено, що [PERSON] 24.09.2020 року звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування шкоди заподіяної транспортному засобу «Infiniti», д.н.з. [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третьої особи. Як вбачається зі страхового акту № 036/037/003838/20/1 від 22.12.2020 року (а.с.8) та платіжного доручення № 16598 від 24.12.2020 року (а.с.9), [PERSON] , який є власником автомобіля «INFINITI» державний реєстраційний номер [NUMBER] було виплачене страхове відшкодування в сумі 58819,14 грн. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.3 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Згідно ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У відповідності до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У ст.990 Цивільного кодексу України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту. Відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст.993 Цивільного кодексу України та cт.27 Закону України «Про страхування» до страховика (страхової компанії), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п.п. в) ґ) пункту 38.1.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Отже, якщо водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди та якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до водія забезпеченого транспортного засобу. 08.04.2021 року ПрАТ «УПСК» направило [PERSON] претензію за вих. № РУ/003838/20/1 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 58819,14 грн. (а.с.13). За таких обставин, судом встановлено, що [PERSON] є винуватим у вчиненому ДТП з автомобілем марки «INFINITI» державний реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] та якому ПрАТ «УПСК» було виплачено розмір страхового відшкодування в сумі 58819,14 грн. Оскільки [PERSON] після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди та не подав суду доказів, що він повідомив страховика про подію у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, то у ПрАТ «УПСК» виникло право для регресного позову до водія забезпеченого транспортного засобу, тому суд дійшов висновку, що позов є законним, обґрунтованим, підтвердженим належними доказами та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2481,00 гривень. Враховуючи викладене,

Outcome: approved