Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов обґрунтовує тим, що він є власником будинку [ADDRESS] . Вказує, що у вказаному будинку зареєстрована відповідачка, яка в ньому не проживає протягом останніх п`ять років. Відповідачка не сплачує комунальних платежів, особистих її речей у будинку немає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у зв`язку з відсутністю в ньому протягом року. Ухвалою суду від 11 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 8 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, у заяві від 03.05.2022 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити; не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник третьої особи у заяві від 03.05.2022 просив здійснювати розгляд справи без його участі. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9). З довідки Департаменту ЦНАП Луцької міської ради від 27.10.2021 №15441 вбачається, що у зазначеному будинку зареєстроване місце проживання відповідачки (а.с. 10). Позивачка вказує, що відповідачка не проживає у вказаному будинку протягом останніх п`яти років, особистих речей немає, участі в утриманні будинку не бере. Вказане підтверджується і листом Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області від 05.08.2021 №33711/50/04-21 (а.с. 11). Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 391 ЦК України визначено, що\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно. Відповідно до частин першої, другої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно із частиною першою\~статті 383 ЦК України\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Положеннями\~статті 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач втратив інтерес до житла, в якому зареєстровано його місце проживання, оскільки понад п`ять років у ньому фактично не проживає, участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг не приймає, а тому він втратив право користування даним житловим приміщенням. Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачці чиняться перешкоди у користуванні квартирою та проживанні в ній, про поважність причин її відсутності понад рік, наявність між нею і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання її такою, що втратила право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було. Оскільки [PERSON] не проживає у будинку [ADDRESS] , заперечень проти визнання її такою, що втратила право користування цим будинком не подала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. На підставі наведеного та

Outcome: approved