Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на частку автомобіля. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 03.09.2007 року по 04.08.2021 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з громадянином [PERSON] . Під час спільного проживання з [PERSON] , у них народилися спільні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких записаний [PERSON] . В останні 9 років, вона з [PERSON] та їхні з ним діти спільно проживали однією сім`єю в квартирі [ADDRESS] . Зазначена квартира належала на праві спільної часткової власності матері [PERSON] - [PERSON] та його вітчиму, які померли в 2012 та 2013 роках відповідно, а квартиру після їх смерті прийняв у спадщину [PERSON] , оскільки на час їх смерті він був зареєстрований за місцем проживання разом з ними і на протязі 6 місяців після смерті кожного, заяв до нотаріальної контори про відмову від спадщини не подавав. [INFO] [PERSON] помер, після смерті його відкрилася спадщина в тому числі у вигляді автомобіля марки CHEVROLET. Вказаний автомобіль був придбаний спільно нею та [PERSON] 05.03.2019 року за їхні спільні кошти та зареєстрований на праві власності за [PERSON] . Спадкоємцями за законом першої черги є: двоє їхніх з [PERSON] малолітніх дітей та відповідач дочка від першого шлюбу. 18.10.2021 року вона подала заяву про прийняття спадщини її малолітніми дітьми після смерті їх батька, [PERSON] , до приватного нотаріуса Дніпропетровської області, м. Кам`янське Кравченко С.Ю., якою відкрита спадкова справа № 68476698 у спадковому реєстрі. На час смерті [PERSON] , відповідач була неповнолітньою, тому вона вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті. У свою чергу до спадкової маси входить і автомобіль марки CHEVROLET, 1/2 частка якого підлягає спадкуванню в тому числі і відповідачем, а право власності на іншу 1/2 частку вказаного автомобіля повинно бути визнано судом за нею, так як вона проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . Тому просить суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою від 15.11.2021 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на частку автомобіля була залишена без руху. 19.11.2021 року позивачем подана уточнююча заява, усунуто інші недоліки (а.с. 27). Ухвалою від 25.11.2021 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано особам, які беруть участь у справі. 24.01.2022 року відповідач надала відзив в якому вказала, що [PERSON] не є і не була офіційною дружиною померлого [INFO] [PERSON] і яка має спільних з ним неповнолітніх дітей, визнала певні факти, які мають значення для розгляду справи, вказала, що позивач не надає до суду відповідних доказів того, що спірний автомобіль придбано за їх сумісні із померлим кошти, а тому він повинен вважатися виключно власністю спадкодавця [PERSON] і складати спадкову масу по цьому факту. Таким чином позивач [PERSON] не може претендувати на 1/2 частку вказаного автомобіля. Відповідач просила поновити строк на подання відзиву на позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на частку автомобіля (а.с. 40, 41). Вказаний строк судом поновлено шляхом постановлення протокольної ухвали. В судовому засіданні за клопотанням позивача прийнята її відмова від допиту свідків [PERSON] , [PERSON] (а.с. 50). В судовому засідання позивач позов та обставини викладені в ньому підтримала в повному обсязі та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Пояснила, що вони з [PERSON] та їх двоє дітей спочатку проживали у малосімейці, а потім у квартирі, яка залишилась після смерті матері та вітчима [PERSON] . У них був спільний бюджет та вони проживали однією сім`єю. Відповідач проти позову заперечувала, пояснила, що позов не визнає в повному обсязі, підтримує викладені у відзиві на позов пояснення. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши сторін по справі, дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, доходить наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] у м. Вільногірську Дніпропетровської області помер [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.08.2021 р. (а.с. 9). Відповідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] їх батьками є [PERSON] (батько) і [PERSON] (мати) (а.с. 10, 11). З наданої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8), вбачається, що [PERSON] належав автомобіль CHEVROLET, модель CAPTIVA, тип загальний легковий - загальний універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , рік випуску 2012, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 3017 від 10.09.2021 р., виданої відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] знятий з реєстрації 06.09.2021 року у зв`язку зі смертю (а.с. 15). [PERSON] зареєстрована з 13.02.2004 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, здійснена реєстрація спадкової справи і [PERSON] є спадкодавцем (а.с. 16). Заповіт за життя [PERSON] не складав і на час його смерті [PERSON] була неповнолітньою і згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті її батька [PERSON] (а.с. 42). Враховуючи копії свідоцтв про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] та Серія [NUMBER] [PERSON] з 30.01.2008 року та [PERSON] з 21.05.2008 року у шлюбі з іншими особами не перебували (а.с. 12, 13). Відповідно до Акта № 480 від 22.10.2021р, складеного депутатом Вільногірської міської ради Штамбургом О.М., за адресою [ADDRESS] , з 2007 по 04.08.2021 рік фактично проживала з [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до довідки № 2546 [PERSON] понесла витрати по похованню [PERSON] до його смерті (а.с. 17). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , яка померла, та іншій особі (а.с. 19, 20). Згідно довідки від 22.02.2022 року [PERSON] з 02.10.2014 року по теперішній час дійсно працює у філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (а.с. 49). У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За приписами ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Сторонам в процесі судового розгляду судом неодноразово роз`яснювались положення вказаних вище процесуальних норма, а також зміст ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. А також положення ст. 43 ЦПК України щодо прав та обов`язків учасників справи. Судом розглянуті усі заявлені сторонами клопотання. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними (ч. 1 ст. 74 СК України). Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю, передусім, є сукупність обставин, що є, згідно із законом, основними ознаками сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків. При цьому посилання позивача на спільне проживання не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в розумінні ст. 74 СК без наявності інших ознак сім`ї, враховуючи те, що позивач не надала допустимих доказів придбання спірного майна внаслідок спільної праці та проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірний автомобіль. Отже, [PERSON] та [PERSON] є батьками двох спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані за місцем реєстрації батька, який помер [INFO] , між собою [PERSON] та [PERSON] у шлюбі не перебували, що встановлено в процесі судового розгляду та визнано відповідачем. Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачки зі спадкодавцем у період з вересня 2007 року до 04.08.2021 року суперечить вимогам ст. 25 СК України, оскільки шлюб позивача був розірваний лише у травні 2008 року, а шлюб [PERSON] у січні 2008 року. Установивши, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі до 2008 року, суд доходить висновку про відмову у встановленні факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2007 року по 21.05.2008 року. Дана позиція, відповідає позиції ВС, що викладена в постанові від 17.06.2020 у справі № 755/18012/16-ц. Оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт спільного проживання однією сім`ю без реєстрації шлюбу з [PERSON] і після розірвання нею шлюбу. Обов`язковою умовою для визнання факту спільного проживання в даній справі, є ведення з померлим спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Сам по собі факт реєстрації [PERSON] , [PERSON] за місцем реєстрації [PERSON] як і наявність у позивача спільних із ним дітей не свідчать про те, що їх батьки проживали сім`єю, вели спільне господарство, мали єдиний бюджет. Згідно Акту № 480 від 22.10.2021року позивач проживала з [PERSON] за певною адресою. Вказаний Акт складено зі слів свідків, які в судовому засіданні не допитані, оскільки відповідне клопотання не було заявлено позивачем і вона посилалась на неможливість забезпечити їх явку в судове засідання з об`єктивних причин. Від допиту свідків [PERSON] та [PERSON] вона відмовилась, оскільки вони зайняті на роботі. Суд вважає вказаний акт депутата неналежним та недопустимим доказом, виходячи з положень ст.ст. 77, 78 ЦПК України і не може прийняти його до уваги. Участь позивача у похованні [PERSON] не може бути належним, достатнім та допустимим доказом факту перебування позивача та [PERSON] у спірний період у фактичних шлюбних відносинах. Те, що позивач [PERSON] з 2014 року, згідно поданою нею довідки від 22.02.2022 року за вих. № 229/23 мала постійне місце роботи не має правового значення для розгляду справи, оскільки не містить інформації щодо предмету доказування. Отже, в суді позивачем не доведено, що вона з померлим постійно спільно проживали, мали спільний бюджет, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин з померлим після розірвання шлюбу позивача, тому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту проживання позивачки та померлого [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу у будь-який період. Вимога позивача про визнання спірного автомобіля спільною сумісною власністю подружжя, та визнання за нею права власності на 1/2 частину зазначеного майна, є похідною від вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю, а оскільки у задоволенні основної вимоги суд відмовляє, то для задоволення і даної позовної вимоги не вбачає підстав. Беручи до уваги вищезазначене, у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача, про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на 1/2 частину майна, суд відмовляє у повному обсязі. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати слід віднести на рахунок позивача відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed