Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-08 00:00:00

14.12.2021р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кумарівського закладу дошкільної освіти "Зірочка" Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та зобов`язання виплатити невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він працює на посаді кочегара закладу дошкільної освіти "Зірочка" Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. У листопаді 2021 року він стикнувся із грубим порушенням його конституційного права на працю з боку відповідача, яке полягало в тому, що у нього постійно незаконно вимагали на роботі медичну інформацію щодо вакцинації від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, а також почали обмеження права працівника щодо повноцінної роботи. Так, 05 листопада 2021 року, відповідачем йому було вручено Наказ № 12-к про відсторонення від роботи з 08.11.2021р., з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2. Підставою для винесення Наказу стало невиконання ним в установлені терміни наказу МОЗ "Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням" від 04 жовтня 2021 року № 2153. Звертає увагу суду на тому, що ні в трудовому контракті, ні в посадовій інструкції, ні в будь-якому іншому документі, що підписані між ним та відповідачем такого зобов`язання з його боку немає, так само, як і не передбачено повноваження відповідача на відсторонення її з роботи з підстав відсутності вищезгаданого щеплення, а тому просить визнати незаконним та скасувати наказ про відсторонення від роботи, поновити його на роботі та зобов`язати відповідача виплатити невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення. 15.12.2021р. ухвалою судді залишено позовну заяву без руху в зв`язку з несплатою судового збору за подання до суду позовної заяви, надано термін на усунення недоліків. 30.12.2021р. на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків згідно ухвали суду від 15.12.2021р. та долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору за подання двох вимог немайнового характеру. 05.01.2022р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом сторін на 03.02.2022р. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. 03.02.2022р. на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи в зв`язку із необхідністю залучення співвідповідача по справі. Розгляд справи відкладено на 07.02.2022р. 07.02.2022р. на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла уточнена позовна заява, де другим відповідачем вказаний відділ освіти, культури, молоді та спорту Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, за якою позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ про його відсторонення від роботи, поновити його на роботі, зобов`язати другого відповідача виплатити невиплачену заробітну плату за час його незаконного відсторонення та понесені ним судові витрати. Крім того, просив розглядати справу за його відсутності з урахуванням уточненої позовної заяви. 07.02.2022р. ухвалою суду клопотання позивача задоволено, залучено в якості співвідповідача відділ освіти, культури, молоді та спорту Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, судове засідання у справі відкладено на 28.02.2022р. 17.02.2022р. від співвідповідача відділу освіти, культури, молоді та спорту Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області на адресу суду надійшов відзив,у якому, заперечуючи проти позову, співідповідач зазначив,що на виконання наказу МОЗ від 4 жовтня 2021 р. №2153, відповідно до якого обов`язковому профілактичному щепленню підлягають, зокрема, працівники закладів дошкільної освіти, 01 листопада 2021 року позивача було повідомлено про необхідність надання до 05 листопада 2021 року документу, що підтверджує наявність профілактичного щеплення від COVID-19, або ж довідки про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень та вручено відповідне повідомлення. Проте, до 05 листопада 2021 року позивачем жодних документів, щодо наявності профілактичного щеплення від COVID-19, або довідки про абсолютні протипоказання надано не було, в зв`язку з чим, 05 листопада 2021 року за № 12-к, було винесено наказ "Про відсторонення від роботи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ". Вважають, що даний наказ є законним, відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки профілактичне щеплення від COVID-19, є обов`язком, а не правом працівника. Крім того, вважають, що оскільки позивач був відсторонений від роботи і не виконував своїх посадових обов`язків, то позовна вимога про зобов`язання виплатити невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення є безпідставною та незаконною, а тому просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та не стягувати з них судовий збір, оскільки це спричинить збитки. У зв`язку з відрядженням судді Фортуни Т.Ю. на роботу до іншого суду проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, в результаті якого головуючим у справі визначено суддю Закревського В.І. Ухвалою суду від 22.03.2022р. суддею Закревським В.І. прийнято до провадження надану справу, здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, яке призначено на 07.04.2022р., та викликано учасників справи в судове засідання. 07.04.2022р. ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, яке вирішено провести 05.05.2022р. Цієж ухвалою витребувано у співвідповідача по справі відділу освіти, культури, молоді та спорту Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області довідку про ненараховану [PERSON] заробітну плату за штатною посадою кочегара Кумарівського закладу дошкільної освіти "Зірочка" Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за період з 06.11.2021р. по 31.04.2022р. В судове засідання позивач не з`явився, однак в матеріалах справи знаходиться заява про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач Кумарівський заклад дошкільної освіти "Зірочка" Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області в судове засідання не направив свого представника, про дата, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву або доказів заперечень проти позову не надав. Відповідач Відділ освіти, культури, молоді та спорту Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області в судове засідання не направив свого представника, однак у відзиві на позов просив розглядати справу за відсутності свого представника та з урахуванням обгрунтувань відзиву просили відмовити у задоволенні позовних вимог та не стягувати судові витрати. Сторонами до початку розгляду справи по суті не подано будь-яких заяв, клопотань тощо. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] працює на посаді машиніста (кочегара) котельні в закладі дошкільної освіти "Зірочка" Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (а.с.11). З копії наказу директора ЗДО "Зірочка" № 12-к від 05 листопада 2021 року вбачається, що [PERSON] було відсторонено від роботи з 08 листопада 2021 року без збереження заробітної плати. Підставою відсторонення вказано відсутність у [PERSON] щеплення проти COVID-19 (а.с. 12). Відповідно до довідки відділу освіти, культури, молоді та спорту Кам`яномостівської сільської ради про отримані [PERSON] доходи, позивач за період з 01.11.2021р. по 05.11.2021р. отримав доходи на загальну суму 681,82 грн. (а.с. 11). Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Статтею 46 Кодексу законів про працю України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Стаття 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 6 квітня 2000 року №1645-III встановлює, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Відповідно до ч.1-2 ст. 27 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються. Підпунктами 1-2 пункту 41-6 постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 9 грудня 2020 року №1236 (в редакції, чинній на 08.11.2021р.) на керівників державних органів (державної служби), керівників підприємств, установ та організацій покладено забезпечення: 1) контролю за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. За Переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. №2153 обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники: 1) центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; 2) місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; 3) закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Зміст права на працю, закріпленого положеннями частин першої і другої статті 43 Конституції України, крім вільного вибору праці, включає також відповідні гарантії реалізації цього права. Не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватись з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України від 4 вересня 2019 року № 6-р(II)/2019). Оскаржуваний наказ винесений директором закладу, відповідно до статтей 46, 94 Кодексу законів про працю України, статті 1 Закону України "Про оплату праці", статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", статті 17 Закону України "Про охорону праці", наказу МОЗ "Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням" від 04.10.2021р. № 2153, пункту 41-6 постанови КМУ від 09.12.2020р. №1236, що вбачається із самого наказу. Статтею 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" встановлено, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Порядок відмови від здійснення обов`язкових профілактичних щеплень визначений у частині 6 статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", в якій вказано, що якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків. Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються. Суду не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що роботодавцем при відстороненні позивача від роботи у зв`язку із відсутністю у нього щеплення проти COVID-19, дотримано вимог ч.6 ст.12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" в частині отримання письмового лікарського підтвердження про відмову від обов`язкового профілактичного щеплення чи акту, складеного у присутності свідків, в разі відмови дати таке підтвердження, а також вимог ч.2 ст. 27 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" щодо недопуску позивача до роботи саме на підставі подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби. Фактично, директор ЗДО "Зірочка" Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області виніс оскаржуваний наказ, який не засвідчує юридичного факту відмови чи ухилення позивача від обов`язкового профілактичного щеплення, а також факту ненадання ним медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданого закладом охорони здоров`я. Отже, суд дійшов висновку, що винесення директором ЗДО "Зірочка" Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області оскаржуваного наказу, є порушенням вимог частин другої та шостої статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини 2 статті 27 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", відсторонивши позивача від роботи з порушенням вимог законодавства, чим порушив законне право позивача на працю. За таких обставин, враховуючи, що оскаржуваний наказ винесено з порушенням вимог законодавства, а тому позовну вимогу в частині визнання незаконним та скасування наказу директора ЗДО "Зірочка" Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області № 12-к від 05 листопада 2021 року "Про відсторонення від роботи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] " в частині відсторонення від роботи [PERSON] - слід задовольнити. Разом з тим, суд вважає, що оскільки позивач був відсторонений від роботи, а не звільнений, то в задоволенні позовних вимог в частині поновлення на роботі - позивачу необхідно відмовити. Бухгалтерський облік та звітність ЗДО "Зірочка" Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області здійснюється централізованою бухгалтерією при Відділі освіти, культури, молоді та спорту Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, зокрема й в частині нарахування та виплати заробітної плати її працівникам (далі - співвідповідач). Вирішуючи питання щодо вимоги позивача про зобов`язання співвідповідача виплатити йому невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, суд вважає, що такі вимоги підлягають задоволенню частково. В ч. 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Судом встановлено, що в період з 08.11.2021р. - дня відсторонення від роботи позивача, йому було призупинено виплату заробітної плати, що сторонами не заперечується. Оскільки судом встановлено, що в порушення вимог ст. 46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав та із порушенням встановленої процедури відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд вважає, що вимога позивача в частині зобов`язання співвідповідача виплатити позивачу невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи також підлягає задоволенню частково з урахуванням нижченаведених висновків. Положення ст. 235 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування. У випадках стягнення на користь працівників середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, середній заробіток визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарних місяці роботи. При цьому, підстав для стягнення середнього заробітку при відстороненні працівника від роботи норми ст. 235 КЗпП України не містять. Оскільки право позивача на працю з відповідною оплатою було безпідставно порушене відповідачем шляхом видання незаконного наказу від 05.11.2021р. про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, тому в даному випадку ефективним способом захисту порушеного права суд вважає саме зобов`язання співвідповідача відділа освіти, культури, молоді та спорту Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області нарахувати та виплатити позивачу заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, розрахунок якої має бути здійснено у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України щодо визначення середнього заробітку з моменту відсторонення (08.11.2021) по день фактичного допущення до роботи. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання незаконним наказу, зобов`язання відповідача виплатити йому невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають частковому задоволенню з підстав, наведених в мотивувальній частині рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути 908,00 грн. сплаченого ним судового збору при зверненні до суду, по 454,00 грн. з кожного. Враховуючи викладене, та

Outcome: partial