Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] ,посилаючись на те, що їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 жовтня 2012 року належить житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 60,9 кв.м. 05 листопада 2012 року право власності [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] було зареєстровано в Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» . Позивачка зазначала, що на даний час у житловому будинку по [ADDRESS] , який належить їй на праві власності, зареєстрований, але не проживає з початку 2018 року, її колишній чоловік [PERSON] ,[INFO] . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 червня 2018 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Вказувала, що після розірвання шлюбу, відповідач забрав свої речи та виселився з будинку. При цьому обіцяв в добровільному порядку знятися з реєстрації, але до теперішнього часу цього не зробив. Стверджувала, що за цей час відповідач будинком не цікавився, комунальні платежі не сплачував, участі в утриманні житла не приймав, особистих речей в будинку не тримав та не тримає. Зазначала, що 23 квітня 2021 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , який проживає разом з нею у житловому будинку по [ADDRESS] . Вказувала, що реєстрація відповідача у її будинку, порушує її права, як власника на користування та розпорядження своєю власністю, а саме житловим будинком по [ADDRESS] . Посилаючись на порушення своїх прав, як власника будинку, позивачка просила суд визнати [PERSON] ,[INFO] , таким, що втратив право на користування житловою площею у житловому будинку, що розташований по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 29 листопада 2021 року по справі було відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 19-21). Ухвалою суду від 24 лютого 2022 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 34-35). Представник позивачки, діючий за ордером від 10 грудня 2021 року в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надав заяву про підтримання позовних вимог та просив суд розглянути справу без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі (а.с. 37, 49). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надав заяву в який заперечував проти позовних вимог та просив суд розглянути справу за його відсутності (а.с. 47, 48). Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд, зі згоди позивачки, вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Цивільним Кодексом України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що позивачці у справі [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 жовтня 2012 року належить житловий будинок по [ADDRESS] , загальною площею 60,9 кв.м.(а.с. 6). 05 листопада 2012 року право власності [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] було зареєстровано в Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с.7). . Встановлено, що у житловому будинку по [ADDRESS] , який належить на праві власності [PERSON] зареєстрований відповідач, що підтверджується домовою книгою та довідкою відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 02 грудня 2021 року (а.с.24). Факт не проживання відповідача у житлового будинку по [ADDRESS] , підтверджується актом про не проживання від 03 вересня 2021 року (а.с.11). Встановлено, що 23 квітня 2021 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 16). Після реєстрації шлюбу, позивачка разом з чоловіком проживає у житловому будинку по [ADDRESS] , який належить їй на праві власності. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Судом встановлено, що відповідач був зареєстрований в житловому будинку по [ADDRESS] за згодою позивачки, який вказаний будинок належить на праві власності. Отже, право відповідача на користування спірною житловою площею виникло за згодою власника будинку. Згідно ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає доведеним факт того, що відповідач на момент розгляду справи в житловому будинку по [ADDRESS] , не проживає з 2018 року, тобто більше року. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Отже рішення суду, яке набрало законної сили є підставою для зняття відповідачки з реєстраційного обліку місця проживання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Відповідач по справі своїм правом бути присутнім у судових засіданнях розпорядився на власний розсуд. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі складає 908,00 грн., які сплачені позивачкою при зверненні до суду у повному обсязі (а.с. 1).

Outcome: approved