Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Новомиргородський елеватор» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги при звільненні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що був прийнятий на роботу у ПрАТ «Новомиргородський елеватор» на посаду змінного монтера з 11.06.2002 року з окладом згiдно штатного розкладу. Пізніше його було переведено на посаду виконуючого обов`язки начальника виробничої дільниці. Керiвництво ПрАТ «Новомиргородський елеватор» тривалий час, а саме з 01.01.2019 року порушує законодавство про працю, не виплачує працiвникам заробiтну плату, про що [PERSON] та iншi спiвробiтники ПрАТ «Новомиргородський елеватор» звернулися до Новомиргородського вiддiлу полiцiї з вiдповiдними колективним заявами. Заява про кримiнальне правопорушення в Єдиному реєстрі досудових розслiдувань, реєстраційний № 12019120220000083. Зважаючи на постiйне порушенням ПрАТ «Новомиргородський елеватор» законодавства про працю, а саме невиплату заробiтної плати з 01.01.2019 року, [PERSON] було прийнято рiшення про звiльнення, про що ним була подана заява від 09.10.2020 року про звільнення з 19.10.2020 року на пiдставi ч.3 ст.38 КЗпП України. В письмовiй заявi про звільнення позивач вказав свої вимоги, а саме: провести з позивачем повний розрахунок та видати належним чином оформлену трудову книжку iз вказанням пiдстави звiльнення. Проте, ПрАТ «Новомиргородський елеватор», відмовляється отримувати вказану заяву, звiльнення не провiв, не видав наказу про звiльнення, запис про звiльнення до трудової книжки не внiс, заборгованiсть по заробiтнiй платi не сплатив, розрахунок не провiв. Згідно рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2021 року трудовий договір, укладений між позивачем та ПрАТ «Новомиргородський елеватор» з 19 жовтня 2020 року розірвано та зобов`язано ПрАТ «Новомиргородський елеватор» видати [PERSON] належним чином оформлену трудову книжку. Керiвництво ПрАТ «Новомиргородський елеватор» переховується, зв`язатися з ними не видається можливим, а тому у позивача взагалi вiдсутня будь-яка можливiсть в добровiльному порядку врегулювати спір. Вiдповiдно до iнформацiї з Єдиного державного реєстру юридичних осiб, фізичних осiб-пiдприємцiв та громадських формувань вiдповiдач Приватне акціонерне товариство «Новомиргородський елеватор» не перебуває у процесi припинення чи у процесi провадження у справi про банкрутство, санації, зокрема вiдомостi про розпорядника майна, санатора. За вказаних обставин позивач вважає, що керівництвом Приватного акціонерного товариства «Новомиргородський елеватор» грубо порушено вимоги трудового законодавства про працю, ці дії є незаконними, а тому змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права, яке гарантоване Конституцією України та нормами трудового законодавства. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд: стягнути з ПрАТ «Новомиргородський елеватор» на користь [PERSON] : заборгованiсть по заробiтнiй платi в сумі 205 411,05 гривень; середньомiсячний заробiток за час затримки розрахунку без урахування податкiв та iнших обов`язкових платежів в сумі 146 945,50 грн.; вихідну допомогу при звільненні у розмірі 28 138,71 грн. Позивач та його представник повідомлені у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, проте представник направив до суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю та просили задовольнити їх, не заперечують проти ухвалення рішення у справі в заочному порядку. Згідно до ст. 128 ч.7 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається юридичним особам за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи; відповідач письмових клопотань про відкладення розгляду справи і заперечень не надіслав. За вищевказаних обставин у відповідності до ст.130 ЦПК України відповідач про час та місце розгляду у справі повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін та зі згоди представника позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до фотокопії трудової книжки серії [NUMBER] позивача 11.06.2002 року прийнято на роботу у ПрАТ «Новомиргородський елеватор» на посаду змінного монтера з окладом згiдно штатного розкладу. 22.12.2008 року його було переведено на посаду начальника виробничої дільниці. Керiвництво ПрАТ «Новомиргородський елеватор» тривалий час, а саме з 01.01.2019 року порушує законодавство про працю, не виплачує працiвникам заробiтну плату, про що [PERSON] та iншi спiвробiтники ПрАТ «Новомиргородський елеватор» звернулися до Новомиргородського вiддiлу полiцiї з вiдповiдними колективним заявами. Заява про кримiнальне правопорушення зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслiдувань, реєстраційний № 12019120220000083. Зважаючи на порушення ПрАТ «Новомиргородський елеватор» законодавства про працю, а саме невиплату заробiтної плати з 01.01.2019 року, було прийнято рішення [PERSON] про звiльнення, про що ним була подана заява про звiльнення з 19.10.2020 року на пiдставi ч.3 ст.38 КЗпП України, що встановлено рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 10 лютого 2021 року (а.с.8-10). У відповідності до рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 10 лютого 2021 року трудовий договір, укладений між позивачем та ПрАТ «Новомиргородський елеватор» з 19 жовтня 2020 року розірвано та зобов`язано ПрАТ «Новомиргородський елеватор» видати [PERSON] належним чином оформлену трудову книжку. Згiдно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Вiдповiдно до вимог ст. 21 КЗпП України, трудовий договiр є угода мiж працiвником i власником пiдприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фiзичною особою, за якою працівник зобов`язуєтъся виконувати роботу, визначену цією угодою, згiдно внутрiшньому трудовому розпорядковi, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фiзична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату i забезпечувати умови працi, необхiднi для виконання роботи, передбаченi законодавством про працю, колективним договором i угодою сторiн. Вiдповiдно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку i провести з ним розрахунок у строки, зазначенi в статті 116 цього Кодексу. Вiдповiдно п. 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працiвникiв, затвердженої наказом Мiнiстерства працi України, Мiнiстерства юстиції України i Мiнiстерства соцiального захисту населення України вiд 29.07.1993 р. № 58 при затримцi видачi трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працiвниковi сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Вiдповiдно до ст. 21 Закону України «Про оплату працi» працiвник має право на оплату своєї працi вiдповiдно до актів законодавства i колективного договору на пiдставi укладеного трудового договору. Згiдно зi ст. 94 КЗпП України роботодавець зобов`язаний регулярно виплачувати працiвникам заробiтну плату. Вiдповiдач не виплачує позивачу заробiтну плату з 01.01.2019 року у результаті чого існує заборгованiсть по заробітній платі в розмірі 205 411,05 гривень (щомісячна заробітна плата в розмірі 9 379,57 грн.), що є порушенням ч. 1 ст. 115 КЗпП України, згiдно з якою заробiтна плата повинна виплачуватися регулярно в робочi днi в термiни, встановленi колективним договором, але не рiдше двох разiв на мiсяць. Вiдповiдно положень ст. 44 КЗпП України при припиненнi трудового договору внаслiдок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, (статтi 38 i 39) працiвниковi виплачуєтъся вихiдна допомога у розмiрi, передбаченому колективнии договором, але не менше тримiсячного середнього заробiтку. Розмiр вихідної допомоги позивача при звiльненнi, який підлягає виплатi вiдповiдачем, становить 28 138,71 грн., виходячи з розрахунку: 9 379,57 * 3 = 28 138,71 грн. Вiдповiдно до ч.1 ст.2 Закону України «Про компенсацiю громадянам втрати частини доходiв у зв`язку з порушенням строкiв ix виплати» компенсацiя громадянам втрати частини доходiв у зв`язку з порушенням строкiв їx виплати провадиться у разi затримки на один i бiльше календарних мiсяцiв виплати доходiв, нарахованих громадянам за перiод починаючи з дня набрання чинностi цим Законом. Згiдно з частиною 1 статтi 116 КЗпП України, при звiльненнi працiвника виплата всiх сум, що належать йому вiд підприємства, установи, організацій, провадиться в день звiльнення. Якщо працiвник в день звiльнення не працював, то зазначенi суми мають бути виплаченi не пiзнiше наступного дня пiсля пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нарахованi суми, належнi працiвниковi при звiльненнi, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повiдомити працiвника перед виплатою зазначених сум. Крiм того, згiдно зi ст.117 КЗпП України, в разi невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi в статтi 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їx розмiр підприємство повинне виплатити працiвниковi його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у абз.1 п.20 постанови вiд 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства пpo оплату працi», установивши при розглядi справи про стягнения заробітної плати у зв`язку iз затримкою розрахунку при звiльненнi, що працiвниковi не були виплаченi належнi йому вiд підприємства, установи, організації суми в день звiльнення, коли ж вiн у цей день не був на роботi, - наступного дня пiсля пред`явления ним роботодавцевi вимог про розрахунок, суд на пiдставi ст. 117 КЗпП стягує на користь працiвника середнiй заробiток за весь перiод затримки розрахунку, а при непроведеннi його до розгляду справи - по день постановления рiшення, якщо роботодавець не доведе вiдсутностi в цьому своєї вини. Сама по собi вiдсутнiсть коштiв у роботодавця не виключає його вiдповiдальностi. Таке ж роз`яснення цієї норми права, крiм наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав i Конституцiйний Суд України у своєму Рiшеннi вiд 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справi щодо офiцiйного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв 'язку з положенням статей 117, 237-1 цього кодексу. Враховуючи викладене, а також позовну вимогу [PERSON] , за межі якої суд не має права виходити, з вiдповiдача підлягає стягненню сума середнього заробiтку за час затримки розрахунку при звiльненнi з часу звiльнення, а саме з 19.10.2020 року по 01.02.2022 року. Середнiй мiсячний заробiток складає 146 945,50 грн. (312,65 гривень*470 днів). Середньоденна заробітна плата складає 312,65 грн. (9 379,57/30). Тож у даному випадку є обґрунтованим стягнення з вiдповiдача суми середнього заробiтку за час затримки розрахунку при звільненні у розмiрi 146 945,50 грн. Зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 2977,20 грн. (992,40 грн. х 3 позовні вимоги). Згідно до ст.268 ч.5 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 08.04.2022 року в судове засідання не з`явилися сторони, при цьому у суду були підстави для ухвалення рішення. Проте, датою ухвалення рішення є не 08.04.2022 року, а 12.04.2022 року, оскільки саме у цей день складено повний текст судового рішення.

Outcome: approved