Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просив стягнути з ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» відшкодування збитків на суму 60541,80 грн. та моральну шкоду в сумі 20000,00 грн., а також витрати на правничу допомогу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.12.2020 року він на своєму автомобілі Skoda Oktavia, д.н. [NUMBER] , з дизельним двигуном заїхав на автозаправну станцію «ОККО» №63, за адресою: м. Київ, проспект Академіка Палладіна, 33. Зупинившись біля колонки він повідомив заправнику (оператору колонки) про свій намір заправити дизельне пальне Pulls та направився до каси, де також чітко оголосив своє замовлення, скориставшись своєю карткою Fishka [NUMBER] та здійснив розрахунок. Після заправки автомобіля [PERSON] від`їхав від автозаправної станції «ОККО» №63 приблизно 11 км. та зупинив свій автомобіль на приватній території. 01.01.2021 року при спробі позивача завести двигун автомобіля, виявилося, що він не працює. Оскільки в святкові дні станції технічного обслуговування не працювали, [PERSON] доставив на евакуаторі свій автомобіль на СТО лише 06.01.2021 року. За результатами попереднього огляду, а саме проведення діагностики паливної системи було виявлено пошкодження, яке сталося внаслідок того, що дизельний двигун автомобіля працював на бензині та в паливній системі дизельного автомобіля позивача знаходився бензин. Пізніше позивач зайшовши до свого особистого кабінету Fishka 1008940211585, виявилося, що на автозаправній станції «ОККО» №63 було заправлено 20 л. бензину марки Pulls 95 замість дизельного пального Pulls. Внаслідок пошкодження паливної системи двигуна на автомобілі, що належить позивачу, було неможливо рухатись, у зв`язку з чим позивач скористався послугами евакуатора вартістю 850,00 грн. Після проведення попередньої діагностики, огляду та з`ясування причин пошкоджень автомобіля, працівниками СТО матеріальні збитки були оцінені в суму більше ніж 70000,00 грн. З метою зменшення витрат на відновлення автомобіля позивачем було окремо розшукано та придбані окремі запчастини зазначені фахівцями на СТО, вартістю 5197,00 грн. та 40900,00 грн. Вартість послуг СТО з діагностики, ремонту, чистки паливної системи двигуна, заміні автозапчастин та налаштуванню склала 12995,00 грн. Таким чином, на думку позивача, внаслідок помилки працівників автозаправної станції «ОККО» №63 позивач поніс матеріальні збитки в сумі 60541,80 грн. Крім того, протиправними діями працівників ТОВ «ООКО-ДРАЙВ» завдано позивачу моральних страждань і вимагає докладання додаткових зусиль для відновлення порушених прав і організації свого життя. Моральну шкоду позивач оцінює в сумі 20000,00 грн. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19.10.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 28.10.2021 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 19.01.2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між виходом з технічного ладу вказаного автомобіля та діями відповідача, оскільки позивачем до позову не долучено доказів, що 31.01.2020 року на АЗС ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» оператором АЗС було здійснено заправку саме автомобіля Skoda Oktavia, д.н. [NUMBER] та послуги заправки надавались саме [PERSON] . Крім того, позивачем не надано доказів, що заправка автомобіля відбувалась саме працівниками відповідача та доказів того, що позивачем дійсно було замовлено дизельне паливо, а не бензин. У наданому позивачем акті виконаних робіт від 06.02.2021 року не міститься відомостей про причину технічних несправностей автомобіля Skoda Oktavia, д.н. [NUMBER] , у зв`язку з усуненням яких ФОПП Яциненко Є.Є. надано ремонтні послуги та використано матеріали на вказану в акті суму. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.05.2022 року у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля Skoda Oktavia, д.н. [NUMBER] , з дизельним двигуном (а.с. 4). Як зазначив позивач, 31.12.2020 року він на своєму автомобілі Skoda Oktavia, д.н. [NUMBER] , з дизельним двигуном заїхав на автозаправну станцію «ОККО» №63, за адресою: м. Київ, проспект Академіка Палладіна, 33. Зупинившись біля колонки він повідомив заправнику (оператору колонки) про свій намір заправити дизельне пальне Pulls та направився до каси, де також чітко оголосив своє замовлення, скориставшись своєю карткою Fishka [NUMBER] та здійснив розрахунок. Після заправки автомобіля [PERSON] від`їхав від автозаправної станції «ОККО» №63 приблизно 11 км. та зупинив свій автомобіль на приватній території. Однак, на наступний день автомобіль не завівся у зв`язку з несправністю двигуна. За результатами попереднього огляду, а саме проведення діагностики паливної системи було виявлено пошкодження, яке сталося внаслідок того, що дизельний двигун автомобіля працював на бензині та в паливній системі дизельного автомобіля позивача знаходився бензин. Отже, позивач вважає, що діями працівників відповідача йому було завдано матеріальних збитків, на що слід зазначити наступне. Ввідповідно до чеку від 31.12.2020 року № 046036667769888, виданому ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» АЗС № ОККО 63 (м. Київ, проспект Академіка Палладіна, 33) та роздруківки з особистого кабінету Fishka №1008940211585 вбачається, що 31.12.2020 року на АЗС №ОККО 63 було придбано 20 літрів бензину Pulls 95 на загальну суму 599,80 грн. (а.с.6-7). Згідно із актом виконаних робіт від 06.02.2021 року, виданим СТО «ТУРБОМІКРОН» на замовлення [PERSON] , по ремонту автомобіля Skoda Oktavia, д.н. [NUMBER] , виконано роботи паливної системи на суму 12995,00 грн. (а.с. 12). Крім того, для виконання вказаних робіт позивачем були придбані автозапчастини на загальну суму 40900,00 грн. та 5197,00 грн. (а.с. 9-11). Крім того, позивачем були оплачені послуги евакуатора в сумі 850,00 грн. (а.с. 8). Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 60541,80 грн. Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно зі статтею 16 Закону України «Про захист прав споживачів» шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1442 затверджено Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, які, зокрема, визначають порядок роздрібної торгівлі бензином, дизельним пальним, газом, маслами, мастилами. Згідно з пунктом 11 Правил шкода, завдана життю, здоров`ю споживача або його майну внаслідок використання нафтопродуктів неналежної якості, підлягає відшкодуванню суб`єктом господарювання в повному обсязі та в порядку, установленому законодавством. Відповідно до пунктів 34, 35 Правил заправка автомобілів та інших транспортних засобів населенню провадиться оператором АЗС через паливо -, масло - та газороздавальні колонки. Дозволяється також відпускати нафтопродукти (крім скрапленого вуглеводневого газу) в тару споживача (металеві каністри). Заправка автотранспортних засобів провадиться за допомогою оператора АЗС або водієм самостійно під наглядом оператора. До спірних правовідносин, враховуючи існування між сторонами споживчих відносин, підлягають застосуванню відповідні правила Закону України «Про захист прав споживачів», а також спеціальні правила про роздрібну купівлю-продаж. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що договір це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковими документами). Згідно із частиною 11 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача розглядаються після пред`явлення споживачем розрахункового документа, а щодо товарів, на які встановлено гарантійний строк, - технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, з позначкою про дату продажу. Під час продажу товару продавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу. Відповідно до статті 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю у зв`язку з придбанням товару, що має недолік, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. Відповідно до статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування йому майнової та моральної шкоди. Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У постанові Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі № 161/626/17 (провадження № 61-31017св18 ) міститься висновок, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Розглядаючи спір про відшкодування заподіяної шкоди, суд повинен з`ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв`язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками. Відповідно до статей 76-81, 265 ЦПК України вказані обставини підлягають встановленню на підставі належних та допустимих доказів, які оцінюються самостійно судом в їх сукупності. До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, слід зазначити, що однією із засад судочинства є, зокрема, визначена статею 12 ЦПК України змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 67 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Положеннями статті 83 ЦПК України передбачено, що позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач на його обґрунтування зазначила лише те, що відповідачем були неякісно надані послуги із заправки належного їй автомобіля, що призвели до технічної несправності транспортного засобу та спричинили позивачу збитки, пов`язані з ремонтом належного його автомобіля, придбанням невідповідного продукту, що спричинило також моральну шкоду. Однак жодних доказів на підтвердження зазначених обставин позивач суду не надав. До матеріалів справи позивачем долучено лише фіскальний чек на придбання 31.12.2020 року бензину Pulls 95 на суму 599,80 грн. З даного фіскального чеку не можливо встановити, що відбувалася заправка саме вказаного у позові автомобіля та саме позивачем. Крім того, судом не видається можливим встановити причинно-наслідковий зв`язок між виходом з технічного ладу вказаного автомобіля та діями відповідача, оскільки позивачем до позову не долучено доказів, що 31.12.2020 року на ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» АЗС № ОККО №63 за адресою: м. Київ, просп. Академіка Палладіна, 33 було здійснено заправку саме автомобіля Skoda Oktavia, д.н. [NUMBER] , та заправка автомобіля відбувалася саме позивачем, який є його власником. Крім того, позивачем не надано доказів, що заправка автомобіля відбувалася саме працівниками відповідача та доказів того, що позивачем дійсно було замовлено дизельне паливо, а не бензин. Такими доказами могли б бути записи з камер відеоспостереження, показання свідків, письмові запити на адресу відповідача тощо, однак позивачем таких доказів до матеріалів позову не долучено, та клопотання про їх витребування, у разі неможливості самостійно надати такий доказ, не заявлено. У наданому позивачем акті виконаних робіт від 06.02.2021 року не міститься відомостей про проведення діагностики автомобіля Skoda Oktavia, д.н. [NUMBER] , та відомостей про причину технічних несправностей даного автомобіля, у зв`язку з усуненням яких СТО «ТУРБОМІКРОН» надано ремонтні послуги та використано матеріали, які купив позивач на вказані в акті, видаткові накладній №GC00001 від 25.01.2021 року, квитанціях УкрСиббанк №49533691 та №51177828 сумах. Крім того, позивач стверджує, що вона зверталася до відповідача з вимогою щодо організації ремонту автомобіля та покриття всіх витрат. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, не надано доказів, що саме неправомірними діями відповідача йому було спричинено шкоду та що таку шкоду було дійсно спричинено, не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та настанням негативних наслідків, пов`язаних з виходом з ладу автомобіля. До того ж, позивач, реалізуючи на власний розсуд свої права, визначені статтею 43 ЦПК України щодо подання доказів, заяв та клопотань тощо, в обґрунтування даної своєї позиції шляхом витребування доказів, які передбачені правилами статті 84 ЦПК України, не скористалась та не витребувала у встановленому законом порядку доказів, необхідних їй для обґрунтування своїх вимог. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оцінивши у сукупності досліджені судом докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності та достовірності, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Враховуючи наведене, відсутні передбачені статтями 1166, 1192 ЦК України підстави для цивільної відповідальності ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» перед [PERSON] , а тому, відповідно, відсутні і передбачені статтею 1167 ЦК України підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки такі вимоги є похідними від вимог про відшкодування майнової шкоди. Таким чином, позов [PERSON] є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed