Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м.Черкаси із позовом до Придніпровського ВДВС у м. Черкаси Центрального МУМЮ (м. Київ) про зняття арешту, в якому просить зняти арешт та заборону на відчуження з 1/3 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , який було накладено на підставі постанови АА 962980 від 22.04.2009 Придніпровським відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції. Позов обґрунтований такими обставинами, 28 вересня 1985 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі РАЦС у м.Черкаси [INFO] [PERSON] помер, про що Черкаським міським відділом державної держаної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління МЮ складено відповідний запис за №2225 та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Після смерті чоловіка залишилось спадкове майно 1/3 частини квартири за адресою [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності. Звернувшись з зайвою до нотаріуса про прийняття спадщини, було встановлено, що на частину квартири, належну померлому, накладено арешт Придніпровським ВДВС Черкаського міського управління юстиції від 22.04.2009, серії АА 962980. Позивач зазначає, що наказом Придніпровського районного суду м.Черкаси від 10.04.2007 року по справі №2н-217/07 з [PERSON] було стягнуто заборгованість у суму 1155.04 грн., однак ухвалою суду від 14.04.2010 року вищевказаний судовий наказ скасовано. Також, відповідно до Єдиного реєстру боржників відкритті провадження відносно [PERSON] [INFO] - відсутні. Крім того, відповідно до листа «Про надання інформації» Придніпровським ВДВС ЧМУЮ повідомлено про те, що постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.04.2009, АА 962980 знищено відповідно до п. 9.9 Наказу МЮ України №2274/5 від 25.12.2008 року, «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби»: Строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік. Таким чином, позивач вважає, що наявність вказаного арешту порушує її цивільні права та інтереси, тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду відкрито судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач, у відкрите судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причину неявки не повідомила. Представник Придніпровського відділу державної виконавчої служби м.Черкаси міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) у відкрите судове засідання не з`явився, проте, до початку розгляду справи по суті надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Правовідносини між сторонами виникли внаслідок захисту права власності та регулюються\~Главою 29 ЦК України,\~ЗУ "Про виконавче провадження". Судом встановлено, що позивач [PERSON] 28 вересня 1985 року зареєструвала шлюб у Відділ РАЦС у м.Черкаси з [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про смерть від 20 серпня 2020 року, Серія № [NUMBER] , виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить, 1/3 частини квартири за адресою [ADDRESS] , що належала спадкодавцеві на праві спільної часткової власності. Спадкова справа №67/2021. Також судом встановлено, що листом від 15.03.2021 №12900 «Про надання інформації» Придніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) встановлено, що постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.04.2009, АА 962980 знищено відповідно до п. 9.9 Наказу МЮ України №2274/5 від 25.12.2008 року, «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби»: Строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з частиною 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом частин 1, 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Пунктом 2 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах при зняття арешту з майна» встановлено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або інші законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1\~ст. 1222 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.\~ст. 1261-1265 цього Кодексу\~(ч. 1 ч. 2\~ст. 1223 ЦК України). Коло спадкоємців за законом, черговість спадкування ними визначена статтями\~1258, 1261-1255 ЦК України. У силу положень ч. ч. 1, 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5\~ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3\~ст. 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Таким чином, прийнявши у визначеному законом порядку спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця [PERSON] , [PERSON] набула права на спадщину, до складу якої входить, зокрема, !/№ частина квартира [ADDRESS] . Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності податкової застави та інших застав за даними відповідних реєстрів. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Отже, наявність арешту на майно спадкодавця [PERSON] перешкоджає позивачу, як спадкоємцю за законом, оформити спадщину на майно, яке остання успадкувала в порядку\~ст. 1268 ЦК України\~після смерті свого чоловіка. Відповідно до ч. ч. 1-3\~ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.99 N 606-XIV\~(у редакції закону, чинній на час накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, загальним способом захисту порушених цивільних прав є припинення дій, які порушують право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно зі\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням викладеного, враховуючи, що наявність обтяження перешкоджає позивачу в повній мірі реалізувати своє право власності на таке майно, зважаючи на відсутність відкритих виконавчих проваджень, суд вважає, що правові підстави для арешту майна відсутні, а його наявність порушує права позивача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved