Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER] від 07 січня 1981 року. Свої вимоги мотивує тим, що вона народилася [INFO] в м.Нікополі Дніпропетровської області. 07 січня 1981 року на її дівоче прізвище російською мовою « [PERSON] » була видана трудова книжка, серії [NUMBER] . 19 квітня 1980 року вона зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] » на російській мові. Вищевказаний шлюб було розірвано в 1983 році. Факт зміни прізвища було відображено на титульному аркуші трудової книжки. 16 травня 1984 року вона знову зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] ». Вказаний шлюб було розірвано 18 лютого 1986 році, що підтверджується, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , факт зміни прізвища було також відображено на титульному аркуші трудової книжки. 12 березня 1987 року вона змінила своє прізвище на « [PERSON] » (російською мовою). Однак, при розгляді документів вона встановила, що у трудової книжки серії [NUMBER] від 07 лютого 1979 року та дипломі [NUMBER] «Дніпропетровським політехнікум Мінлегнрому СРСР» її ім`я помилково вказано російською мовою « [PERSON] » (на українській мові « [PERSON] »), тобто дане зазначення не збігається з ім`ям, яке вказано з даними паспорту та іншими документами, оскільки вірним її ім`я на українській мові є « [PERSON] ». На підставі викладеного, вона змушена звернутися до суду для встановлення даного факту, який має юридичне значення для неї, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в тому числі, призначення пенсії. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволені заяви наполягала та просила суд її задовольнити (а.с.26). Представник заінтересованої особи - Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за своєї відсутності, будь-які пояснення та заперечення у них відсутні (а.с.21-22). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Нікополі Дніпропетровської області. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: паспорту серії [NUMBER] , виданого 29 листопада 1999 року Нікопольським МВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с.12-13), довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру від 12 грудня 1996 року (а.с.13), прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено як « [PERSON] ». Попри це, як вбачається з матеріалів справи, в тому числі з трудової книжки, серії [NUMBER] , на якій міститься зазначення щодо імені заявниці, як « [PERSON] » (російською мовою), хоча дане зазначення не збігається з іменем, яке вказане в паспорті та інших документах, оскільки вірним її ім`я на українській мові є « [PERSON] » (а.с.5-7). Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що розбіжності в написані ім`я заявниці в трудовій книжці є наявними, а, у відповідності до паспорту громадянки України, картки фізичної особи-платника податків, прізвище, ім`я та по батькові заявниці є « [PERSON] », суд вважає, що вони є суттєвими, допущені описки є очевидними та перешкоджають заявниці у повному обсязі користуватися своїми майновими та немайновими правами, а тому не викликає сумніву той факт, що вищевказаний документи, дійсно, належать [PERSON] . За таких обставин, заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved