Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

Позивач 09.12.2021 року звернулася до Київського районного суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовна заява обґрунтована тим, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] . В квартирі зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] , але останній в квартирі не проживає. Договір найму не укладався. Просила визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13.12.2021 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем відзив на позовну заяву не подавався. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує . Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомлений про дату, час та місце розгляду шляхом оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, з клопотаннями до суду не звертався. ДК ЖЕП «Будівельник» в судове засідання представника не направив. Надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Просять позовні вимоги задовольнити. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 10.04.2019 року у встановленому законом порядку зареєстрував своє постійне місце проживання в квартирі [ADDRESS] (а.с. 8,9). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Норми ст. ст. 386, 391 ЦК України передбачають умови та порядок захисту права власності. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено судом, станом на час вирішення даної справи судом, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири [ADDRESS] є ТОВ «Полтавське житлове експлуатаційне підприємство «Будівельник», код ЄДРПОУ 43542907 (а.с. 18,19). Позивач, звертаючись до суду з даним позовом жодних доказів на підтвердження, що вона є власником житлового приміщення, суду не надала. Наданий до суду позивачкою витяг з Державного реєстру, суд не приймає до уваги, оскільки він сформований станом на 14.01.2020 та не є актуальним. Як вбачається з копії паспорта [PERSON] , , місцем реєстрації її місця проживання є [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, позивач не є власником та не зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Тому суд приходить до висновку, що реєстрація місця проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] жодним чином не впливає на права та/чи охоронювані законом інтереси позивача [PERSON] . Крім того,норми ст. ст. 71,72 ЖК України, на які посилається позивач в поданій до суду позовній заяві, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки спірна квартира [ADDRESS] не має статусу житлового приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду (глава 2 ЖК України), а є приватною власністю. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню. У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог відповідно до норм ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не підлягають йому відшкодуванню.

Outcome: dismissed