Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача ТОВ «Колексі» про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 23 лютого 2022 року по 26 лютого 2022 рік в сумі 1207,50 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 22 лютого 2022 року він працював на посаді керівника підрозділу з безпеки та охорони, фізичної та майнової ТОВ «Колексі». Зазначає, що 25 лютого 2022 року ним подано заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням, наказом №2 К від 25.02.2022року його звільнено з займаної посади. За твердженням позивача, в день звільнення відповідач не здійснив оплати його праці за період з 23.02.2022року по 26.02.2022року у розмірі 1207,50грн. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, попередньо подавши заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідачем, явки уповноваженого представника у судове засідання не забезпечено, проте 19.04.2022року від ТОВ «Колексі» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не заперечує щодо наявності заборгованості із виплати заробітної плати [PERSON] але посилається на скрутне фінансове становище, що склалось у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив наступні обставини справи. Встановлено, що 22 лютого 2022 року [PERSON] був прийнятий згідно наказу №1К від 22.02.2022року ТОВ «Колексі» на роботу на посаду Керівника підрозділу з безпеки та охорони, фізичної та майнової за сумісництвом з 23.02.2022року, з окладом згідно штатного розпису. В подальшому [PERSON] з 26 лютого 2022 року був звільнений за власним бажанням на підставі заяви від 25.02.2022року з займаної посади, відповідно до наказу №2К від 25.02.2022року ТОВ «Колексі». Із наданої позивачем довідки № КО00-000001 від 26.02.2022року, виданої позивачу ТОВ «Колексі» вбачається, що [PERSON] дійсно займав посаду Керівника підрозділу з безпеки та охорони фізичної та майнової у період з 23.02.2022року по 26.02.2022року за зазначений період заробітна плата становила 1500грн. з відрахуваннями 292,50грн., сума до виплати 1207,50грн. Судом враховано, що відповідачем відповідно до наданого відзиву, підтверджено факт наявності заборгованості із невиплаченої заробітної плати у розмірі 1207,50грн. перед позивачем. Право, що підлягає до застосування, та висновки суду. Відповідно до ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За приписами ст 233 КЗпП України, у разу порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. За приписами ч.ч.1,7 ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає на яку вільно погоджується . Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1. ст.94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату працю», заробітна плата це винагорода, обчислена як правило,у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Судом встановлено, згідно довідки № КО00-000001 від 26.02.2022року, виданої ТОВ «Колексі» [PERSON] займав посаду Керівника підрозділу з безпеки та охорони фізичної та майнової у період з 23.02.2022року по 26.02.2022року. Дохід за вказаний період становив 1500грн. з відрахуваннями 292,50грн., сума до виплати 1207,50грн. У суду відсутні будь які відомості щодо погашення заборгованості перед позивачем із заробітної плати на момент винесення рішення, тому позовні вимоги щодо стягнення з ТОВ «Колексі» на користь [PERSON] нарахованої але не виплаченої заробітної палати у розмірі 1207,50грн. підлягають задоволенню.

Outcome: approved