Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 січня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №03. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені біля дев`яти місяців, причиною цьому стали різні погляди на подружнє життя, часті сварки. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, тому строк для примирення надавати недоцільно. Після розірвання шлюбу, неповнолітнього сина залити проживати біля неї. Позивач в судове засідання не з`явилась, надіслала заяву, відповідно до якої просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив не надав, тому суд, у відповідності до ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 січня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №03, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області, 26 січня 2008 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області 31 липня 2008 (а.с.7). За змістом\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Спільне життя у сторін не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим. Тому, згідно положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про визначення місця проживання дитини суд дійшов висновку про відмову в задоволенні даних вимог, виходячи з наступного. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. У відповідності зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. На підставі ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що позивачем не зазначено жодних обґрунтувань та не надано доказів у підтвердження наявності спору між сторонами щодо місця проживання дитини [PERSON] , у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. На підставі ст.110, 112, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial