Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей, за якою просить: визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю - [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за адресою її проживання, які знаходяться на її утриманні. Свої вимоги мотивує тим, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб 28.09.2007 року, який було розірвано відповідно до рішення Московського районного суду м.Харкова від 14.09.2017 року, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дітей. Від шлюбу сторони мають дітей - доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] . Починаючи з 2016 року стосунки у подружжі розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Сумісний бюджет з листопада 2016 року не ведеться. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Спільні діти - донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] мешкають з матір`ю [PERSON] . Між позивачем та відповідачем домовленості про місце проживання дитини не досягнуто. З самого дитинства позивач постійно піклується про дітей. Усі витрати, пов`язані з купівлею одягу, матеріальним забезпеченням дітей та витрати на їх навчання наразі покладені на позивача, діти дуже прив 'язані до матері. Позивач зазначає, що проживання дітей разом з нею відповідає їх інтересам. Позивач зазначає, що має можливість забезпечити дітям належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням, та не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача з дітьми, здійснює медичний догляд за станом здоров`я дітей, здійснює контроль та піклується про стан здоров`я дітей, супроводжує їх до фахівців лікарні. У разі необхідності займається повним та необхідним лікуванням дітей, не шкодуючи на це коштів. Приймає участь у вихованні та розвитку дітей, слідкує за їх навчанням та освітою, забезпечує дітей шкільним приладдям, одягом та взуттям відповідно до сезонів, допомагає їм у навчанні, відвідує дитячі вечори та батьківські збори. Також вона приділяє увагу оздоровленню та відпочинку дітей. На неї покладені обов`язки щодо утримання та забезпечення усім необхідним доньки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] . Також зазначила, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. На теперішній час позивач з дітьми проживає у країні Турція на що батько надав погодження, що підтверджується нотаріальною заявою. Останнє проживання позивача з дітьми в Україні було за адресою: [ADDRESS] . Визначення місця проживання дітей разом з матір`ю необхідно у зв`язку з неможливістю оформленням необхідних документів на дітей. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав клопотання відповідно до змісту якого просив розгляд справи проводити без його участі, уточнив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до змісту якої визнає заявлені позивачем вимоги та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи - Депатаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, відповідно до яких просив розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, в межах заявлених вимог, з наступних підстав. На підставі Свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , встановлено, що батьками дитини - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11,12) Згідно копії Рішення Московського районного суду м.Харкова від 14.09.2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.13) Відповідно до копії Заяви, посвідченої приватним нотаріусом, зареєстрованої в реєстрі №1394, [PERSON] , надав згоду на тимчасовий виїзд до Турецької Республіки з 1 вересня 2021 року по 1 вересня 2024 року малолітнім дітям: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У заяві зазначив, що у разі виникнення необхідності у продовженні зазначеного строку перебування дітей за кордоном, він не буде заперечувати проти цього. Поїздка дітей за кордон відбуватиметься у супровіді їх матері [PERSON] , [INFO] , якій він повністю довіряє та яка взяла на себе зобов`язання протягом терміну перебування за кордоном їх дітей піклуватися про них та забезпечити повернення до України після закінчення терміну перебування за кордоном (а.с.14). Приписами ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до копії інформації, наданої середньою школою Турецької Республіки, [PERSON] навчається у даній школі. Навчанням та розвитком дитини займається її матір, вона приводить і забирає зі школи дитину та бере участь у батьківських зборах. Батько дитини ніколи не цікавився і не направляв жодних запитів для отримання інформації про навчання та розвиток дитини (а.с.15) Згідно Довідки про стан здоров`я [PERSON] , [INFO] , пацієнтка регулярно проходить педіатричне обстеження, не має хронічних захворювань, під час запитів про обстеження пацієнта супроводжує її матір (а.с.21) Відповідно до копії інформації, наданої середньою школою Турецької Республіки, [PERSON] навчається у даній школі. Навчанням та розвитком дитини займається його матір, вона приводить і забирає зі школи дитину та бере участь у батьківських зборах. Батько дитини ніколи не цікавився і не направляв жодних запитів для отримання інформації про навчання та розвиток дитини (а.с.19) Згідно Довідки про стан здоров`я [PERSON] , [INFO] , пацієнт регулярно проходить педіатричне обстеження, не має хронічних захворювань, під час запитів про обстеження пацієнта супроводжує його матір (а.с.17) Відповідно до Довідки Богодухівської міської ради Харківської області від 09.11.2021 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.32) Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області від 05.11.2021 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку Депатаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 84 від 27 січня 2022 року, питання щодо визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , було розглянуто 18.01.2022 на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради на підставі наявних документів. Департамент служб, як представник органу опіки та піклування вважає доцільним визначення місця проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю - [PERSON] . Згідно ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частиною 5 ст.157 СК України передбачено, що той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Згідно ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. В п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено судам, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначаються за згодою батьків, яка досягла 10 років за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначаться нею самою. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, а також частин 7 і 8 статті 7 Сімейного кодексу України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положень ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. При вирішенні судом питання про визначення місця проживання дітей, суд звертає увагу на те, чи мають батьки реальну можливість займатися дітьми, створити їм необхідні умови для виховання і розвитку; рід діяльності батьків, режим їхньої роботи, матеріальне становище батьків. Виходячи з обставин справи, суд приходить до висновку, що комфортне проживання та належне виховання дітей буде забезпечено у разі їх проживання разом із матір`ю. При цьому суд враховує вік дітей - десять та тринадцять років, на час розгляду справи. У такому віці діти безумовно потребують материнської опіки та проживання у звичній для них обстановці. Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. У рішенні Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, рішення у справі «Olsson v/ Sweden (N2) від 27 листопада 1992 року, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Таким чином, виїзди дітей за кордон жодним чином не порушать право батька на участь у вихованні власних дітей, оскільки мають за мету перш за все захист прав дітей. Відповідно до ч.1 чт.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Всі ці обставини у сукупності доводять, що в даний час, враховуючи інтереси малолітніх дітей, створення стабільних та гармонійних умов їх розвитку, зважаючи на необхідність виїздів дитини за межі України, суд вважає необхідним визначити місце проживання дітей з матір`ю. Визнанням позову в поданій до суду заяві відповідач підтверджує доцільність проживання дітей саме з матір"ю, що додаткового доказування не потребує. На підставі викладеного,

Outcome: approved