Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 12 грудня 2014 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 14.08.2019 рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що 22.10.2015 поки він був на заробітках в Київській області у відповідача соціальні служби вилучили дитину та 19.01.2016 року повернули йому. З того часу вони з сином проживають окремо від відповідача. Дитина потребує коштів на утримання, які відповідач на теперішній час добровільно не надає, сам позивач самостійно не може утримувати дитину. Угоди щодо добровільної сплати аліментів на утримання дитини між ними не досягнуто. Просить стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу) але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даною позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. (а.с. 32) Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, вдруге надала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи відкласти, у зв`язку з її відсутністю в місті (а.с.39, 47), однак доказів відсутності її у місті та поважності причин неявки суду не надала. Правом подати відзив на позов відповідач не скористалася. В зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, враховуючи викладену в заяві позивача думку про можливість винесення заочного рішення, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі зареєстрованому 12 грудня 2014 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6), який рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2019 року розірвано (а.с. 11-12). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7) та копія актового запису про народження № 465 від 16 липня 2015 року з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00035148874 від 19.02.2022, в якому зазначено, що реєстрація народження проведена відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України (а.с. 42, 43-44). Як зазначив позивач в позові 22.10.2015 поки він був на заробітках в Київській області їх син [PERSON] соціальними службами був вилучений у матері, оскільки остання вела асоціальний спосіб життя, не забезпечувала належного виховання та утримання дитини та дитина перебувала в педіатричному відділенні КЗ «Криворізька міська лікарня № 8» ДОР» до 19.01.2016 року, після чого [PERSON] повернули йому, що підтверджується інформацією наданою Сектором з питань усиновлення, опіки та піклування служби у справах дітей виконкому районної у місті ради (а.с. 8). В теперішній час дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні, що підтверджується довідкою Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 13). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини, відповідач в судове засідання не з`явилася, доказів на підтвердження заперечень щодо позовних вимог не надала. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дитини сторони між собою не досягли. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах утримання малолітньої дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини її заробітної плати (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. на користь держави.

Outcome: approved