Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Позивач в серпні 2021 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . За життя, а саме: 26 березня 2001 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла позивачу [PERSON] . Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карташєвою Н.В. Спадкове майно - це квартира [ADDRESS] . 03 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фісенко Т.П. в Спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу за № 68084897 після смерті [PERSON] . Позивач посилається, що пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини з об`єктивних та поважних причин, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 на території України було встановлено карантин на період з 19 грудня 2020 року по 31 серпня 2021 року з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19. В період карантину багато нотаріальних контор поблизу місця проживання позивача були зачинені, позивач на час дії карантину обмежив своє коло спілкування, а також відвідування будь-яких закладів, установ, організацій та проїзд у громадському транспорті. В подальшому позивач, працюючи в КНП «Київський міський центр крові», перебував у прямому безпосередньому контакті із особами, інфікованими COVID-19, у зв`язку з чим двічі перебував на самоізоляції за період шестимісячного строку, який встановлений для прийняття спадщини. Крім того, позивач зазначає, що він є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON] . Посилаючись на ст.ст. 1217, 1270, 1272 ЦК України, позивач просить суд визначити йому - [PERSON] додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом, залишеної після смерті матері [PERSON] , яка сталася [INFO] , терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою від 31.08.2021 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 01.11.2021 року. В підготовчому засіданні витребувано копію спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] . Відповідач направив відзив на позов в якому просив суд провести розгляд справи відповідно до норм діючого законодавства України та постановити рішення на підставі поданих позивачем доказів. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач явку свого представника у судове засіданні не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Судом ухвалено провести розгляд справи за відсутності представника відповідача на підставі наявних у матеріалах справи доказів та з урахуванням відзиву відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . За життя, а саме: 26 березня 2001 року, [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла позивачу [PERSON] . Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карташєвою Н.В. Спадкове майно - це квартира [ADDRESS] . 03 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фісенко Т.П. в Спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу за № 68084897 після смерті [PERSON] . Із 12 березня 2020 року в Україні ввели карантин у навчальних закладах та низку інших заходів з протидії поширенню коронавірусної інфекції COVID-19. Кабінет Міністрів України ухвалив рішення про тимчасову заборону в`їзду в Україну іноземців та закрив міжнародне пасажирське сполучення. 25 березня 2020 р. надзвичайну ситуацію запровадили по всій Україні. Карантин подовжили до 24 квітня. Закрили заклади торгівлі, крім продуктових магазинів, аптек, автозаправок і банків. Також зупинили роботу метрополітенів у Києві, Харкові та Дніпрі, припинено міжміське й міжобласне автомобільне, залізничне та авіасполучення. 2 квітня 2020 року уряд ухвалив постанову про посилення карантинних обмежень. Таким чином, із 6 квітня 2020 року в Україні карантин став жорсткішим, зокрема заборонили ходити вулицями більш як по двоє та перебувати в громадських місцях без масок чи респіраторів. Протягом 2020 року Кабінет Міністрів України неодноразово продовжував дію карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236, з урахуванням змін від 21 квітня 2021 року № 405, від 16 червня 2021 року № 611, установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 року до 31 серпня 2021 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211, від 20 травня 2020 р. № 392 та від 22 липня 2020 р. № 641. 6-ти місячний строк для прийняття спадщини сплив 14 червня 2021 року, а позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Фісенко Т.П. 03 серпня 2021 року, тобто через півтори місяці після спливу шестимісячного терміну. Відповідно до листа приватного нотаріуса КМНО Фісенко Т.П. від 05 серпня 2021 року № 115/02-14 позивачу рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки такий строк [PERSON] був пропущений. Згідно з довідкою, виданою КНП «Київський міський центр крові» від 02 серпня 2021 року, протягом наведеного періоду позивач, як співробітник центру, двічі (з 15 березня 2021 року по 29 березня 2021 року та з 05 липня 2021 року по 19 липня 2021 року) перебував на самоізоляції, оскільки мав прямий безпосередній контакт з особами, інфікованими COVID-19. Суд погоджується, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини, а саме півтора місяці, з поважної причини: у зв`язку з введенням Постановою Кабміну України за № 1236 від 09 грудня 2020 року карантину на території України, та, враховуючи місце роботи позивача, змушений був перебувати на самоізоляції за місцем свого проживання. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, позивачем пропущено строк на подання заяви про прийняття спадщини в період дії жорсткого карантину на території України, а тому суд вважає, що причини пропуску прийняття спадщини є поважними, в зв`язку з цим позов слід задовольнити.

Outcome: approved