Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду зі вищевказаним позовом. Вказав, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] . У 2007 році його батьки розлучились. З того часу він проживає разом із своєю матір`ю, а батько виїхав та проживає у м.Липовець Вінницької області. На підставі рішення Ямпільського районного суду Вінницької області його батько сплачував на користь матері аліменти на його утримання до досягнення ним повноліття. З 01 вересня 2021 року він навчається на оплатній формі у Вінницькому державному педагогічному університеті ім.Михайла Коцюбинського. Ввесь тягар матеріального характеру пов`язаного із його забезпеченням під час навчання: оплата за навчання, проживання в гуртожитку, харчування, проїзд, забезпечення його одягом, комп`ютерною технікою та іншим необхідним для навчання, фактично несе його мати [PERSON] , оскільки аліменти, які сплачувались його батьком до повноліття у розмірі 1000 грн. лише частково перекривали понесені витрати матері, пов`язані із його навчанням. Так, лише за навчання у 2021-2022 навчальному році, його мати сплатила 19000 грн. та за проживання у гуртожитку за цей період 2600 грн. за перше півріччя. Після досягнення ним повноліття з 07 січня 2022 року його батько вже не надає ні йому, ні його матері жодної матеріальної допомоги, хоча має можливість її надавати. Йому відомо, що батько у минулому році придбав та користується двома автомобілями, один легковий, а другий вантажно-пасажирський автобус, що явно не відповідає рівню його офіційних доходів. Цими автотранспортами він користується за дорученням та не оформляє їх на себе, щоб не сплачувати більший розмір аліментів. У зв`язку із його навчанням на денній формі, він не має можливості працювати, а тому потребує матеріальної допомоги, яку відмовляється добровільно надавати його батько. З урахуваннями вищевикладеного, він змушений звернутися до суду із даним позовом. Просить суд стягувати із відповідача на його користь аліменти у зв`язку із продовженням навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив наступного змісту: на даний час він одружений та в нього на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей. Він являється безробітним та згідно виписки МСЕК у нього 25% втрати працездатності в зв`язку із отриманими травмами на виробництві. Позивач посилається на те, що він нібито придбав легковий автомобіль та вантажно-пасажирський автобус, але жодних доказів не надав. Окрім цього, в позовній заяві [PERSON] не зазначив про майновий статус та доходи, які отримує його мати. Враховуючи вищевикладені обставини, вважає позовні вимоги є необґрунтованими, а сума аліментів, яку просить повнолітній син сплачувати на період його навчання є завищеною. У зв`язку із чим, просить суд позов задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання у твердій грошовій сумі 1000 грн. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] в м.Ямпіль Ямпільського району Вінницької області народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 18 січня 2007 року (а.с.6). З копії договору №4807 про порядок розрахунків між Вінницьким державним педагогічним університетом ім.Михайла Коцюбинського та фізичною (юридичною) особою за виконання договору про навчання №48/04 встановлено, що між [PERSON] та Вінницьким державним педагогічним університетом ім.Михайла Коцюбинського було укладено договір про надання освітніх послуг [PERSON] в період з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року. Загальна вартість освітніх послуг за 2021 -2022 рр. становить 19000 грн. (а.с.9). З копії довідки виданої деканом факультету фізичного виховання і спорту Вінницького державного педагогічного університету ім.Михайла Коцюбинського від 08 вересня 2021 року встановлено, що [PERSON] з 01 вересня 2021 року навчається на першому курсі денної форми навчання за ступенем бакалавр факультету фізичного виховання і спорту Вінницького державного педагогічного університету ім.Михайла Коцюбинського (а.с.10). З копій квитанцій Приватбанк від 27.08.2021 року та від 10.02.2022 року встановлено, що [PERSON] здійснила оплату за навчання сина [PERSON] у Вінницькому державному педагогічному університеті ім.Михайла Коцюбинського в загальній сумі 19000 грн. (а.с.11). З копії квитанції Приватбанк від 30 серпня 2021 року встановлено, що [PERSON] здійснив оплату за проживання в гуртожитку в сумі 2600 грн. (а.с.12). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої є [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої є [PERSON] . З копії довідки виданої Центром надання адміністративних послуг Липовецької міської ради Вінницької області встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . Разом із ним зареєстровані мати [PERSON] , дружина [PERSON] , донька [PERSON] та донька [PERSON] . Діти перебувають на утриманні батька. З копії довідки виданої директором Липовецької районної філії Вінницького обласного центру зайнятості від 21.04.2022 р встановлено, що [PERSON] на даний час не перебуває на обліку у Липовецькій районній філії Вінницького обласного центру зайнятості та в інших центрах зайнятості України як безробітний. З копії виписки з акту огляду МСЕК від 31.07.2017 року встановлено, що [PERSON] має 25% втрати працездатності у зв`язку із травмою на підприємстві. З копії трудової книжки серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] на даний час офіційно не працевлаштований. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов`язку батька утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчатися. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Як роз`яснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. №3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частиною 1 ст.199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріально допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу (ч.1 ст.200 СК України). Відповідно до положень ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України у п. 20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] - син відповідача досяг 18-річного віку; продовжує навчання на денній формі та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги; відповідач є працездатною особою, оскільки на противагу цьому суду відповідачем доказів не надано, а тому як батько має обов`язок по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання. Підстав для звільнення [PERSON] від обов`язку утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, судом не встановлено. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан відповідача, наявність у нього на утриманні неповнолітніх дітей, часткову втрату його працездатності, а також те, що він ніде не працює, а також суд враховує позицію позивача, розмір вартості навчання, проживання в гуртожитку, здійснення оплати за переїзд до місця навчання та у зворотному напрямку; витрати на засоби індивідуальної гігієни, на харчування, одяг, канцелярські вироби та приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і аліменти на утримання сина, який продовжує навчання з відповідача слід стягнути у твердій грошовій сумі 2600 гривень, до закінчення навчання, тобто до 30.06.2025 року, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Оскільки стягуючи саме такий розмір аліментів, суд враховує і те, що сина також має утримувати і мати, а не тільки батько. Тому в іншій частині заявлених вимог суд вважає за необхідне відмовити у зв`язку із недоведеністю. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення аліментів 31 березня 2022 року за вхід.№1688, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 31 березня 2022 року. Згідно ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ч.1 ст.141 ЦПК України суд має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір", у розмірі 992 грн. 40 коп. З урахуванням наведених мотивів суд при вирішенні цього спору застосував такі норми права: ст.ст. 180, 181, 182, 184, 199, 200, 201 Сімейного Кодексу України.

Outcome: partial