Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки та винагороди, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.09.2018 року відповідачка за договором позики взяла в нього в борг 15 000,00 дол. США для закупки товару. Борг в розмірі 26573,00 дол. США відповідачка зобов`язалась повернути 31.03.2019 року, але повернула тільки 16500,00 доларів США винагороди, залишок боргу склав 10\~073,00 доларів США. В разі неповернення суми боргу в строк відповідачка зобов`язалась сплатити щоденну неустойку в розмірі 25 % від всієї суми. Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 14\~166\~707,00 грн., що складається з винагороди 10\~073,00 доларів США та неустойки за період з 01.08.2019 року по 03.03.2020 року в розмірі 528\~832,50 доларів США. по курсу 23 грн. за 1 долар США. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду невідомі, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.09.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. За даним договором [PERSON] взяла у борг [PERSON] гроші в сумі 15 000 дол. США строком на 6 місяців, які зобов`язалась повернути 31 березня 2019 року. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено винагороду у формі 10 % від суми позики щомісячно до дня фактичного повернення грошових коштів. 31 березня 2019 року сума боргу з 10 % винагороди складає 26 573 дол. США. В разі неповернення суми боргу в строк [PERSON] зобов`язалась сплатити щоденну неустойку в розмірі 25 % від всієї суми. Неустойка згідно ч. 1 ст. 546 ЦК забезпечує виконання договору позики і зменшенню не підлягає. Отже, станом на 31.03.2019 року відповідач [PERSON] на виконання умов договору позики була зобов`язана сплатити позивачу [PERSON] 15 000 дол. США суми позики та проценти за договором позики відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України в розмірі 11 573 дол. США. 30 березня 2019 позивач отримав від [PERSON] та [PERSON] процентну винагороду за користування позикою в розмірі 15 000 дол. США, про що підписав від руки написану розписку. Також згідно розписки без дати [PERSON] отримав від позичальників [PERSON] та [PERSON] в рахунок боргового зобов`язання від 29.09.2018 року 1500 дол. США. Таким чином, станом на 31.03.2019 позикодавцю [PERSON] була повернута сума 16 500 дол. США., з суми у 26 573 дол. США, передбаченої договором. З наведеного вбачається, що боржником була сплачена позивачу сума процентів за договором позики у розмірі 11 573 дол. США та частина суми позики в розмірі 4 927 дол. США, що разом і складає суму 16 500 дол. США. Отже, відповідачем належним чином не були виконані умови договору позики, оскільки станом на 31.03.2019 остання не повернула позивачу суму позики в розмірі 10 073 дол. США (15000 дол. США - 4 927 дол. США = 10 073 дол. США). Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.01.2021 року по справі № 369/11450/19 сума позики в розмірі 10 073 дол. США була стягнута з відповідачки. Таким чином, вирішенню підлягає питання про стягнення з відповідачки на користь позивача неустойки за період з 01.08.2019 року по 03.03.2020 року в розмірі 528\~832,50 доларів США. Згідно ст.\~1046\~ЦК України\~За договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 625 ЦК України визначає що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В договорі позики сторони погодили, що розмір неустойки зменшенню не підлягає. Разом з тим, статтею 203 ЦК України передбачено що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Таким чином, умова договору про неможливість зменшення розміру неустойки прямо суперечить ч. 3 ст. 551 ЦК України. Отже, такий пункт договору є нікчемним в розумінні ч. 2 ст. 215 ЦК України (Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин)). Тому суд,

Outcome: partial