Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги тим, що 09.06.2020р. між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №10692046-02-16-01, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом, яким є автомобіль марки «Kia Rio», номерний знак [NUMBER] . До позовної заяви додано копію постанови Приморського районного суду м.Одеси від 04.12.2020р., з якої вбачається, що 15.10.2020р. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ VITO 113», номерний знак [NUMBER] , в м.Одесі по вул.Спиридонівській, навпроти будинку №18/24, в порушення п.п.2.3б, 10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Kia Rio», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. [PERSON] звернулася із заявою на виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «ВУСО», працівниками якого 19.10.2020р. було здійснено огляд пошкодженого автомобіля та складено відповідний акт. Згідно рахунку-фактури №АД-00001839 від 21.10.2020р. загальна вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля марки «Kia Rio» склала 32967,39грн. та у вигляді страхового відшкодування була виплачена ПрАТ «СК «ВУСО» на користь потерпілої особи. При цьому, автомобіль, яким керував відповідач на момент вчинення ДТП, не був забезпечений жодним договором страхування. 08.02.2021р. між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги №08/02/2021, за умовами якого остання отримала право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №10692046-02-16-01 від 09.06.2020р. Відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, але він її проігнорував та жодних виплат не здійснив. Позивачка зазначила, що 10.02.2021р. між нею та Адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ ГОРИЗОНТ» в особі голови цього об`єднання - адвоката Мазуренка С.С. був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги №17 та до нього додаткова угода №2 Акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги від 15.03.2021р., відповідно до якої за надання вказаних послуг вона повинна сплатити кошти в розмірі 11863,80грн. У зв`язку з викладеним, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь збитки в порядку регресу в розмірі 32967,39грн., витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 962,48грн., а також витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 11863,80грн. В судове засідання представник позивачки не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.85). Відповідач в судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позов в частині стягнення з нього збитків в порядку регресу в розмірі 32967,39грн. визнає, в задоволенні іншої частини позову просить відмовити, а справу розглянути без його участі (а.с.88). Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов до наступного. 09.06.2020р. між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №10692046-02-16-01, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом, яким є автомобіль марки «Kia Rio», номерний знак [NUMBER] (а.с.6). З наявної в матеріалах справи постанови Приморського районного суду м.Одеси від 04.12.2020р. вбачається, що 15.10.2020р. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ VITO 113», номерний знак [NUMBER] , в м.Одесі по вул.Спиридонівській, навпроти будинку №18/24, в порушення вимог п.п.2.3б, 10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Kia Rio», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.15). Факт настання цієї дорожньо-транспортної пригоди підтверджується також протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №076565 від 15.10.2020р. (а.с.17) та письмовими поясненнями [PERSON] (а.с.18). 19.10.2020р. [PERSON] надала ПрАТ «СК «ВУСО» письмові пояснення про настання події з наземним транспортним засобом (а.с.19). Також, 19.10.2020р. ПрАТ «СК «ВУСО» спільно з [PERSON] складено акт (протокол) огляду ТЗ - заяву на виплату страхового відшкодування (а.с.20). Згідно рахунку-фактури №АД-00001839 від 21.10.2020р. загальна вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля марки «Kia Rio», номерний знак [NUMBER] , склала 32967,39грн. (а.с.28) та у вигляді страхового відшкодування була виплачена ПрАТ «СК «ВУСО» на користь страхувальника, що підтверджується страховим актом №2067864-1 від 26.10.2020р. (а.с.30) та довідкою-підтвердженням заліку страхового відшкодування (а.с.31). 08.02.2021р. між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги №08/02/2021, за умовами якого остання отримала право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №10692046-02-16-01 від 09.06.2020р. (а.с.32-34), про який [PERSON] було повідомлено листом від 09.02.2021р. №2067864-1 (а.с.38). Також, 09.02.2021р. ФОП [PERSON] на адресу [PERSON] було надіслано акт (вимогу) №2067864-1 про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с.40). В матеріалах справи відсутні відомості про те, що [PERSON] вказані збитки були відшкодовані. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч.1 ст.1188 цього Кодексу визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст.29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч.1 ст.1191 ЦК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування збитків в порядку регресу є обгрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову (правничу) допомогу в розмірі 11863,80грн. суд дійшов такого висновку. За змістом ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно ч.8 ст.141 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002р. «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Верховний Суд у постанові від 23.11.2020р. по справі № 638/7748/18 зазначив, що інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 10.02.2021р. між позивачкою та Адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ ГОРИЗОНТ» в особі голови цього об`єднання - адвоката Мазуренка С.С. був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги №17 (а.с.43-44). Позивачка надала додаткову угоду №2 Акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги від 15.03.2021р. до договору про надання правової (правничої) допомоги №17 від 10.02.2021р., в якій наведено розрахунок вартості правової (правничої) допомоги у цивільних та адміністративних справах, відповідно до якої за надання вказаних послуг вона повинна сплатити кошти в розмірі 11863,80грн. У графі цього розрахунку «Характер правової допомоги» зазначена вартість такої послуги, як представництво інтересів позивача в Суворовському районному суді м.Одеси стосовно позову про відшкодування шкоди в порядку регресу, спричиненої [PERSON] , яка становить 4394грн. за дві години (а.с.45). Встановлено, що позовна заява ФОП [PERSON] , яка підписана адвокатом Мазуренком С.С., надійшла до Суворовського районного суду м.Одеси 13.08.2021р., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями (а.с.53-54). 07.09.2021р. Суворовським районним судом м.Одеси постановлено ухвалу про передачу справи за позовом ФОП [PERSON] за підсудністю для розгляду до Савранського районного суду Одеської області (а.с.57-58). З матеріалів справи вбачається, що жодного судового засідання з її розгляду в Суворовському районному суді м.Одеси не відбулося. Вказана справа надійшла до Савранського районного суду Одеської області 08.11.2021р. та ухвалою суду від 12.11.2021р. було відкрито провадження у справі, призначено перше судове засідання на 20.12.2021р. (а.с.70), про що адвоката Мазуренка С.С. повідомлено належним чином (а.с.71-72). 13.12.2021р. від адвоката Мазуренка С.С. до суду надійшли заяви про розгляд справи за його відсутності (а.с.73, 75), а 17.12.2021р. він звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи (а.с.78). В судове засідання, призначене на 03.05.2022р. представник позивачки - адвокат Мазуренко С.С. не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.85). Таким чином, жодного судового засідання за участю адвоката Мазуренка С.С. не відбулося, а тому суд, враховуючи складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), їх обсяг та необхідність, вважає безпідставно завищеними послуги з надання правової (правничої) допомоги в розмірі 11863,80грн. Обгрунтованим, розумним і пропорційним до предмета спору суд вважає гонорар адвоката за професійну правничу допомогу в розмірі 5000грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Також, згідно ч.ч.1, 2 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки сплачений останньою згідно квитанції №57421 від 02.08.2021р. судовий збір в сумі 908,00грн. Враховуючи наведене,

Outcome: partial