Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

В березні 2016 року представник позивач [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом до Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення Корделівської сільської ради, визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на землю. Вимоги обґрунтовував тим, що згідно рішення 16 сесії 6 скликання Корделівської сільської ради 10 квітня 2013 року прийнято рішення надати [PERSON] дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо складання документів на встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,22 га в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно довідки від 11.09.2014 року за № 1144 виданої виконкомом Корделівської сільської ради зазначено, «що згідно земельно-кадастрової документації гр. [PERSON] була наділена земельна ділянка площею 0,05 га в [ADDRESS] . В 1995 році при обмірі земельної ділянки, якою коричтується [PERSON] фактично становить 0,22 га. З 1995 року і по теперішній час [PERSON] користується даною земельною ділянкою та сплачує земельний податок». Відповідно до витягу із земельно-кадастрової книги Корделівської сільської ради за № 410 зазначено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,22 га. При виготовлені технічної документації в 2013 році позивачу стало відомо, що розмір земельної ділянки на якій зробив заміри спеціаліст становить 0,1952 га, що не співпадає з фактичним розміром земельної ділянки 0,22 га, що підтверджується висновком про погодження проекту землеустрою та не відповідає п. 1 рішення Корделівської сільської ради, де зазначено, що надати дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,22 га в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Також позивачу стало відомо від виконавця робіт по землеустрою [PERSON] , що розмір земельної ділянки у нього зменшився за рахунок збільшення земельної ділянки у сусіда гр. [PERSON] .. Позивач попросив у виконавця робіт по землеустрою встановити реальний розмір земельної ділянки 0,22 га, однак позивач отримав відмову, оскільки, як виявилось внаслідок помилки частина земельної ділянки (частина подвір`я) вже приватизована, [PERSON] , в якого вже виготовлений державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №494239. На даний час позивач не може належним чином оформити земельну ділянку, оскільки частина земельної ділянки, а це майже 0,0337 га згідно прийнятого рішення відповідачем було передано третій особі, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору [PERSON] із порушенням законодавства України, без жодних на те підстав, чим порушує законні права власника земельної ділянки. Фактично у позивача протиправно, без рішення сільської ради, без рішення суду вилучають частину земельної ділянки, а це частина подвір`я, під`їзд до будинку, тому позивач змушений звернутись до суду для захисту своїх прав. 16.06.2016 року до суду за вх. № 3521/16 від представника третьої особи [PERSON] [PERSON] надійшло заперечення на позовну заяву. Ухвалою суду від 27.02.2018 року по справі призначено судову земельно-технічну експертизу. Під час проведення експертизи було неодноразово задоволено клопотання експерта про уточнення питань поставлених експерту та про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи. Ухвалою суду від 10.07.2020 року по справі призначено додаткову судову земельно-технічну експертизу. Ухвалою суду від 30.03.2021 року проведено заміну неналежного відповідача з Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області на Корделівський старостинський округ Калинівської об`єднаної територіальної громади. Ухвалою суду від 22.10.2021 року проведено заміну неналежного відповідача з Корделівського старостинського округу Калинівської об`єднаної територіальної громади на Калинівську міську раду Вінницької області. Представник позивача [PERSON] адвокат Корнійчук С.А. в судове засідання не з`явився, однак надіслав на електронну адресу суду заяву за вх. № Еп-663/22 від 18.03.2022 року, відповідно до якої просить провести судове засідання без участі позивача і його представника, позов задовольнити у повному обсязі, а також покласти судові витрати на відповідача. Відповідач уповноважений представник Калинівської міської ради Вінницької області Трохименко М.В. в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] та його представник адвокат Путілін Є.В.\~ в судове засідання не з`явилися. Згідно поданих судових дебатів позовні вимоги позивача не підтримують та не визнають. Просять у задоволенні позову відмовити в повному обсязі у зв`язку з безпідставністю та необгрунтованістю та спливом строків позовної давності. Розгляд справи провести у їх відсутність. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що\~ учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України\~ доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 77, 79, 80 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення 16 сесії 6 скликання Корделівської сільської ради 10 квітня 2013 року прийнято рішення надати позивачу [PERSON] дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо складання документів на встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,22 га в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно довідки від 11.09.2014 року за № 1144 виданої виконкомом Корделівської сільської ради зазначено, «що згідно земельно-кадастрової документації гр. [PERSON] була наділена земельна ділянка площею 0,05 га в [ADDRESS] . В 1995 році при обмірі земельної ділянки, якою коричтується [PERSON] фактично становить 0,22 га. З 1995 року і по теперішній час [PERSON] користується даною земельною ділянкою та сплачує земельний податок». Відповідно до витягу із земельно-кадастрової книги Корделівської сільської ради за № 410 зазначено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,22 га. При виготовлені технічної документації в 2013 році позивачу стало відомо, що розмір земельної ділянки на якій зробив заміри спеціаліст становить 0,1952 га, що не співпадає з фактичним розміром земельної ділянки 0,22 га, що підтверджується висновком про погодження проекту землеустрою та не відповідає п. 1 рішення Корделівської сільської ради, де зазначено, що надати дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,22 га в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Також позивачу стало відомо від виконавця робіт по землеустрою [PERSON] , що розмір земельної ділянки у нього зменшився за рахунок збільшення земельної ділянки у сусіда гр. [PERSON] .. Позивач попросив у виконавця робіт по землеустрою встановити реальний розмір земельної ділянки 0,22 га, однак позивач отримав відмову, оскільки, як виявилось внаслідок помилки частина земельної ділянки (частина подвір`я) вже приватизована, [PERSON] , в якого вже виготовлений державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 494239. На даний час позивач не може належним чином оформити земельну ділянку, оскільки частина земельної ділянки, а це майже 0,0337 га згідно прийнятого рішення відповідачем було передано третій особі, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору [PERSON] із порушенням законодавства України, без жодних на те підстав, чим порушує законні права власника земельної ділянки. Фактично у позивача протиправно, без рішення сільської ради, без рішення суду вилучають частину земельної ділянки, а це частина подвір`я, під`їзд до будинку. Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Згідно з ч. 2 ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. За приписами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно ст. ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків ... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, ренти, іншими цивільно- правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини (ст. 81 ЗК України). За правилами ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст. 126 ЗК України). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права та обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. ст. 391-393 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Відповідно ст. 155 Земельного Кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року №7 Пленум ВС України роз`яснив, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб га земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст.153 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування завданих збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.16 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, що викладені в абзаці 2 пункту 2 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року №7 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного суду України від 19 березня 2010 року №2), судам підсудні справи за заявами, зокрема, щодо визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах пов`язаних із правом власності на земельні ділянки недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 22 травня 2013 року та від 24 квітня 2013 року, які прийняті за результатами перегляду судових рішень з підстави, передбаченої п.1 ч. 1 ст.355 ЦПК України, у справах №6-33 цс 13, №6 - 14 цс 13, та в силу імперативних положень ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковими у правозастосуванні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник суміжної земельної ділянки тертя особа [PERSON] повідомив дружину позивача про необхідність звільнення земельної ділянки, яка належить позивачу та по сьогоднішній день ним використовується. Згідно Акту обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] від 12.10.2015 року було встановлено, що у [PERSON] розмір земельної ділянки зменшився за рахунок чого збільшився розмір земельної ділянки у [PERSON] . Тобто, фактично розмір земельної ділянки у [PERSON] значно збільшився за рахунок земельної ділянки позивача, а це частина подвір`я, яка межує із подвір`ям гр. [PERSON] . Відповідно до висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 69 від 28.12.2019 року за наслідком проведеного візуально-інструментального обстеження та наданих на дослідження результатів виконання топографо-геодезичних робіт з визначенням крайніх поворотних точок меж земельної ділянки на теперішній час, встановлено, що площа земельної ділянки, яку фактично використовує [PERSON] по [ADDRESS] , становить 0,2089 га. Конфігурація, проміри земельної ділянки з розташованими будівлями та спорудами схематично відображені на плані меж в додатку 4 до висновку експерта. За наслідком проведеного візуально-інструментального обстеження та наданих на дослідження результатів виконання топографо-геодезичних робіт з визначенням крайніх поворотних точок меж земельної ділянки на теперішній час встановлено, що площа земельної ділянки, яку фактично використовує [PERSON] по [ADDRESS] , становить 0,1998 га. Порядок користування земельною ділянкою з розташованими будівлями та спорудами схематично відображені на плані меж в додатку 4 до висновку експерта. За наслідком проведеного візуально-інструментального обстеження та наданих на дослідження результатів виконання топографо-геодезичних робіт з визначенням крайніх поворотних точок меж земельної ділянки на теперішній час, встановлено, що площа земельної ділянки, яку фактично використовує [PERSON] по [ADDRESS] , становить 0,2089 га. Конфігурація, проміри земельної ділянки з розташованими будівлями та спорудами схематично відображені на плані меж в додатку 4 до висновку експерта. Детальніше схематично відображено на плані меж в Додатку 4 до висновку експерта, де відображено місце (перетину) накладання землекористування між ділянками [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] . В результаті візуально-інструментального обстеження відповідно до вимог нормативних документів в галузі землевпорядкування співставлення крайніх поворотних точок меж земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні [PERSON] визначених в результаті виготовлення Технічної документації 2013 року з межами земельної ділянки, кадастровий номер 0521683603:01:002:0012, яка належить [PERSON] відповідно до правовстановлюючих документів (Державний акт серія ЯГ 494239) та Технічної документації 2005 року встановлено, що земельні ділянки не накладаються та не мають місце перетину в частині спільної межі, яка позначена червоною лінією від т.1 до т.6 - 55,35м; т.6 до т.5 - 42,19 м, що зображені на схематичному плані співставлення в додатку 5 до висновку експерта. В результаті співставлення зовнішніх розмірів по периметру крайніх поворотних точок меж земельної ділянки [PERSON] відповідно до Технічної документації 2013 року з зовнішніми розмірами по периметру земельної ділянки [PERSON] по фактичному користуванню на теперішній час (система координат 1963 р.) встановлено, що земельна ділянка, яка являються об`єктом дослідження, має розбіжності між собою, що відображено на схематичному плані в Додатку 6 до висновку експерта (детально в дослідній частині висновку). В результаті співставлення зовнішніх розмірів по периметру земельної ділянки [PERSON] визначених правовстановлюючими документами з зовнішніми розмірами по периметру земельної ділянки [PERSON] по фактичному користуванню на теперішній час (система координат 1963 р.) встановлено, що земельна ділянка, яка являється об`єктом дослідження, має розбіжності між собою, що відображено на схематичному плані в Додатку 7 до висновку експерта (детально в дослідній частині висновку). В результаті співставлення зовнішніх розмірів по периметру земельної ділянки кадастровий номер 0510100000:01:131:0002, яка належить [PERSON] відповідно до правовстановлюючих документів (технічної документації 2005 року та державного акту ЯГ 494239 (XML з бази ДЗК)) з зовнішніми розмірами по периметру земельної ділянки [PERSON] по фактичному користуванню на теперішній час (система координат 1963 р.) встановлено, що земельні ділянки №№ 11,15, які являються об`єктами дослідження, частково перетинаються, площа перетину (накладки) становить 0.0109 га, що відображено на схематичному плані в Додатку 8 до висновку експерта з зовнішніми розмірами по периметру: від точки т. 1 до т.5 - 114,01м; т.5 до т.6 - 42,82 м; т.6 до т.7 - 25,39м; т.7 до т.8 - 22,52м; т.8 до т.9 - 1,60м; т.9 до т. 1 - 7,00м та заштриховано червоним кольором. Отже, в даному випадку наявне порушення меж (або накладання) земельної ділянки кадастровий номер 0510100000:01:131:0002 [PERSON] (згідно меж, визначених правовстановлюючими документами) з боку земельної ділянки [PERSON] відповідно до фактичних меж визначених на теперішній час. Детальніше відображено на схематичному плані в Додатку 8 до висновку експерта, де місце порушення меж затушована червоним кольором. В тому числі, в результаті проведених співставлень досягнуто висновку, що координати поворотних точок меж земельної ділянки, кадастровий номер 0510100000:01:131:0002, яка належить [PERSON] відповідно до правовстановлюючих документів не відповідають координатам поворотних точок спільної межі між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] по фактичному користуванню (на теперішній час). Деталі таких розбіжностей, в тому числі конфігурація, площа, місце перетину (накладання) детальніше наведено у дослідній частину висновку та відображено на схематичному плані в Додатку 4, 8 до висновку експерта. Таким чином, із наведеного слідує, що рішення Корделівської сільської ради 15 сесії 4 скликання від 19.04.2005 року, яким [PERSON] затверджено технічну документацію із з виготовлення державного акту на право власності на землю; внесено зміни в рішення 12 сесії 22 скликання сільської ради від 15.08.1997 року; передано [PERSON] у власність 0,1837 га земель, в тому числі 0,1837 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; видано [PERSON] державний Акт на право власності на земельну ділянку в с. Корделівка, Калинівського району площею 0,1837 га є протиправним та підлягає скасуванню. Оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №494239 (кадастровий номер №05216836803:01:002:0012), на земельну ділянку площею 0,1837 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд та будівель по [ADDRESS] був виданий на підставі рішення 15 сесії 4 скликання Корделівської сільської ради від 19.04.2005 року, суд вважає, що його також слід визнати недійсним. З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити в повному обсязі. Обставини, на які посилався представник третьої особи [PERSON] адвокат Путілін Є.В.\~ у поданих запереченнях, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, за проведення експертизи. Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд вважає необхідним вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. Позивач [PERSON] просив залишити за ним судові витрати по справі, а саме витрати за проведення експертизи та оплату судового збору. На підставі викладеного, суд вбачає підстави для задоволення вимоги позивача про залишення за ним судових витрат по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved