Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

02 березня 2022 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 14126,00 грн. На обґрунтування своїх вимог АТ КБ «Приватбанк» вказує, що відповідно до укладеного договору б/н від 02 березня 2016 року [PERSON] отримав кредит у вигляді початкового кредитного ліміту в сумі 500,00 грн. на картковий рахунок зі сплатою процентів в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Відповідач надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, за станом на 27 січня 2022 року [PERSON] має заборгованість в сумі 14126,00 грн., яку банк просив стягнути з відповідача. В судове засідання учасники справи не викликалися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відзиву на позовну заяву не надійшло. Строки для подання відзиву закінчилися. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи (а.с.79). Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 02 березня 2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір приєднання, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, та надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, у відповідності до п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Судом встановлено, що [PERSON] одержав у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 500,00 грн. підписавши 02 березня 2016 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно цієї заяви [PERSON] згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] зобов`язався виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті банку (а.с.12). 21 листопада 2019 року кредитний ліміт відповідачу було збільшено до 6000,00 грн., а 05 березня 2020 року до 11000,00 грн. (а.с.11). Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Судом встановлено, що зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконав. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором, станом на 27 січня 2022 року [PERSON] має заборгованість перед банком в сумі 14126,00 грн., яка складається з: 11438,53 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 2687,47 грн. - заборгованості за простроченими відсотками (а.с.7?9). З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що всі складові заборгованості, зокрема по відсотках та тілу кредиту, розраховані у відповідності до умов договору, а тому приймаються судом як належний доказ заборгованості. Доказів погашення заборгованості [PERSON] суду не надано. Таким чином вимога позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 02 березня 2016 року ґрунтується на законі та підлягає до задоволення. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн. (а.с.77). На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved