Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-21 00:00:00

Позивач 01.11.2021 року звернувся до суду з позовом до відповідачки про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України, мотивуючи тим, що він є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є відповідачка [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 16.09.2016 року з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку( доходу ), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду 12.02.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. По даний час з нього на підставі зазначеного рішення суду на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання доньки - [PERSON] . З середини 2016 року відповідачка пішла у відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами і до досягнення дочкою [PERSON] 6 років, не працювала. Починаючи з 2020 року, його заробіток значно збільшився, він став сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірах, які в декілька разів перевищують прожитковий мінімум для дитини її віку та в травні 2021 року дізнався, що відповідач значну частину аліментів витрачає не на утримання сумісної доньки [PERSON] , а на особисті потреби та потреби свого сина. На підставі його заяви від 24.05.2021 року Служба у справах дітей виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області 04.07.2021 року здійснила інспекційне відвідування доньки щодо цільового витрачання відповідачкою аліментів на дитину та надала висновок від 07.06.2021 року про те, що одержувач аліментів забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад 2 прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку, але документального підтвердження цільового використання коштів ( документи, чеки, квитанції, довідки ) та письмові пояснення відповідачка не надала. 16.07.2021 року, з метою матеріального забезпечення майбутнього доньки [PERSON] , він звернувся до відповідачки з листом, в якому запропонував в рівній мірі нести витрати по матеріальному забезпеченню доньки шляхом внесення кожним по 2,5 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на її утримання, а різницю грошових коштів, зокрема тих, які він сплачує на утримання [PERSON] , вносити на її особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України ( у гривнях чи іноземній валюті ), які [PERSON] в подальшому зможе використати на навчання, придбання житла та інші власні потреби, який відповідачка отримала 21.07.2021 року, але відповіді на нього не надала. В кінці липня 2021 року від представника відповідача він отримав «Пропозицію про участь у додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами ( її хворобами )», в якій викладено, що [PERSON] має захворювання, тому представник відповідачки вимагав сплату додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами - її хворобами без надання жодних підтверджень необхідності додаткових витрат на лікування доньки. 04.06.2021 року відповідачка повідомила працівникам Служба у справах дітей виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області, що життєві потреби дитини, у т.ч. лікування - задовольняються. Розмір аліментів, які він сплачує на утримання доньки є достатнім для матеріального забезпечення дитини. Звернення до нього з «Пропозицією…» викликане не турботою про здоров`я, добробут та майбутнє доньки [PERSON] , а лише тим, що [PERSON] усвідомила, що в разі прийняття його пропозиції, частина аліментів буде надходити на банківський рахунок [PERSON] , а тому вона не тільки не зможе витрачати аліменти на своє особисте утримання, а і сама повинна буде заробляти кошти на себе та на утримання доньки і свого сина, аліменти на утримання якого вона не отримує. На дану «Пропозицію…» листом від 16.08.2021 року була надана відповідь, в якій він ще раз запропонував відповідачці розглянути його пропозицію, викладену у листі від 16.07.2021 року, який вона отримала 18.08.2021 року, але відповідь на нього вона також не надала. 20.09.2021 року Служба у справах дітей виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області знову здійснила інспекційне відвідування доньки щодо цільового витрачання відповідачем аліментів на дитину та надала висновок від 20.09.2021 року про те, що одержувач аліментів забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад 2 прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку, але відповідачка знову не надала документів на підтвердження нею цільового використання коштів та не надала письмові пояснення щодо цього. В період з червня по вересень 2021 року ним на утримання доньки [PERSON] було сплачено 73 948, 48 грн. аліментів. За період з 01.01.2017 по вересень 2021 р. на утримання [PERSON] ним сплачено 537 636,26 грн. У 2020 році та за 9 місяців 2021 року на утримання [PERSON] їм було сплачено аліменти на загальну суму 330 396, 99 грн.: у 2020 р. - 170 082, 86 грн., та за 9 місяців 2021 р. - 160 314,13 грн., що підтверджується довідкою Чутівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми ) від 19.10.2021 року № 8711/17.30-36. Середньомісячний розмір отриманих [PERSON] від нього грошових коштів становить : у 2020 р. - 14 173, 57 грн., а за 9 місяців 2021 р. - 17 812, 68 грн. Відповідачка має дохід, який складається з її заробітної плати, яку вона отримує в Чутівському районному суді Полтавської області, де працює архіваріусом, та у фермерському господарстві «Василенко», головою якого вона є, а також дохід від діяльності цього господарства ( його прибутку ). Він вважає, що сукупний розмір грошових коштів у розмірі 5 прожиткових мінімумів, якій буде формуватись шляхом внесенням ним та відповідачкою в рівних частинах по 2,5 прожиткових мінімуму, визначених законом для дитини відповідного віку, щомісячно ( що на день звернення до суду становить 12 550 грн., а з 01.12.2021 року буде становити 13 090 грн. та в подальшому буде збільшуватись ), буде достатнім для матеріального забезпечення належних умов для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку [PERSON] . Різницю аліментів, які він сплачує на утримання доньки [PERSON] за рішенням суду, вважає доцільним вносити на її особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України, які [PERSON] в подальшому ( до досягнення повноліття - за згодою обох батьків, а після досягнення повноліття - самостійно ) зможе використати на навчання, придбання житла та інші власні потреби. Прохав суд захистити права його малолітньої доньки - [PERSON] щодо забезпечення її майбутнього у наступний спосіб : частину аліментів, які відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 16.09.2016 року стягуються з нього - [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2,5 прожиткових мінімумів, визначених законом для дитини відповідного віку, в місяць стягувати на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , а іншу частину аліментів вносити на особистий рахунок неповнолітньої доньки [PERSON] у відділенні Державного ощадного банку України. 28.11.2021 року відповідачка надала суду відзив на позов, зазначивши, що твердження позивача, викладені у позовній заяві, є безпідставними з огляду на таке. Позивач до винесення рішення про встановлення батьківства матеріальної допомоги їй не надавав, під час розгляду справи Ленінським районним судом про стягнення аліментів, вона неодноразово зверталася зі скаргами до різних органів на протизаконний тиск і погрози з боку позивача, який працював на посаді голови Чутівського районного суду Полтавської області. Вона повністю не погоджується з викладеними в позовній заяві твердженнями позивача, а саме : - що значну частину аліментів вона витрачає не на утримання сумісної доньки [PERSON] , а на особисті потреби та потреби свого сина; - що обов`язок батьків в рівній мірі нести витрати по її матеріальному забезпеченню, закріплений у ст.141 СК України та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»; - що аліменти в розмірі 1/5 частини були стягнути з позивача за її доброї волі; - що малолітній доньки [PERSON] було проведено операцію на очах, що потягло за собою величезні матеріальні витрати та планується проведення другої операції, а також величезні витрати потребують додаткові захворювання доньки. Позивач ніколи не цікавився донькою, ніколи її не бачив і всі звернення позивача до служби у справах дітей вона розцінює як намагання помсти з боку позивача та намагання уникнути додаткових витрат. Прохала у задоволенні позовних вимог відмовити. В судове засідання сторони у справі не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивач та його представник в особі адвоката - Панченко О.О. ( а. с. 176 - 177 т. 1 ) підтримали позовні вимоги, прохали їх задовольнити та розглядати справу без їх участі через воєнний стан в Україні. Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області та Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Тому, суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності не з`явившихся сторін, повідомлених належним чином, про що містяться докази в матеріалах справи та за наявності від сторін відповідних заяв і по наявним матеріалам справи. Судом встановлено, що сторони по справі мають сумісну малолітню дитину : дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ( а. с. 13 т.1 ). Малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю - [PERSON] , яка є відповідачкою у позові. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 16.09.2016 року було задоволено позов [PERSON] та визнано позивача [PERSON] батьком - [PERSON] , [INFO] та постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частини усіх видів його заробітку ( доходу ), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду 12.02.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. ( а. с. 15-16 т.1 ). Згідно довідки КНП «Чутівська центральна лікарня» № 2089 від 10.09.2021 року, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку з народження спеціалістами різних рівнів надання медичної допомоги. Встановлений діагноз : вроджений герметичний енцефаліт, реконвалісцент, ГІУ ЦНС кісти лівого судинного сплетіння, судомний синдром, відкрита аортальна протока, легенева гіпертензія новонародженого СН 0 ст., пієлоєктазія правої нирки, анемія передчасно народженої дитини. ( а. с. 109 т.1 ). Позивач є пенсіонером ГУ ПФУ в Полтавській області, заборгованості по сплаті аліментів не має. Відповідачка працює архіваріусом Чутівського районного суду Полтавської області з 17.01.2012 року та є головою фермерського господарства «Василенко» ( а. с. 44, 231 зворот т.1 ). Згідно довідки Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми ) № 2515 від 21.05.2021 року за період з 01.01.2017 року по 01.05.2021 року з позивача [PERSON] стягнуто аліменти, а саме за 2020р. : січень - 14 740,79 грн., лютий - 15 228,99грн., березень - 15 228,99 грн., квітень - 18 557,12 грн., травень - 29 797, 48 грн., червень - 3 421,81 грн., липень - 5 623,66 грн., серпень - 7 604,03 грн., вересень - 23 968,59 грн., жовтень - 7 251,90 грн., листопад - 15 229 грн., грудень - 13 430, 50 грн.; за 2021р. : січень - 15 240,68 грн., лютий - 15 242,88 грн., березень - 25 392,39 грн., квітень - 27 099,71 грн. ( а. с. 18 т.1). Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чутівської селищної ради зробила висновок за № 01-18,46 від 16.02.2022 року про доцільність того, щоб частина аліментів, яку позивач сплачує на утримання доньки [PERSON] , за відрахуванням 2,5 прожиткових мінімумів, визначених законом для дитини відповідного віку, які щомісячно будуть стягуватись на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , вносились на особистий рахунок дитини [PERSON] у відділенні Державного ощадного банку України. ( а. с. 246 - 250 т.1, 1-5 т.2 ). Як вбачається з вказаного висновку, позивач [PERSON] звернувся до комісії з поясненнями про те, що в травні 2021 року він дізнався, що відповідачка [PERSON] значну частину отриманих аліментів витрачає не на утримання доньки, а на особисті потреби та потреби свого сина, тобто [PERSON] діє всупереч інтересам доньки та ухиляється від укладання домовленості з ним щодо щоденного матеріального забезпечення дитини. Відповідно до висновку, відповідачка під час перевірок не надала комісії чеків, квитанцій, інших документів та письмових пояснень для підтвердження цільового використання коштів аліментів ( а. с. 231 т.1 ). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чутвської селищної ради ( протокол № 3 ) від 25.02.2022 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавської області № 27 ( протокол № 3 ) від 25.02.2022 року - розмір аліментів, які [PERSON] у 2021 році сплачував на корись [PERSON] на утримання [PERSON] на підставі рішення Ленінського райсуду м. Полтави від 16.09.2016 року, був необхідним та достатнім для утримання дитини. Щомісячний розмір грошових коштів у розмірі 5 прожиткових мінімумів, визначених законом для дитини відповідного віку, є необхідним та достатнім для утримання дитини [PERSON] [PERSON] може щомісячно надавати матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] у розмірі 2,5 прожиткових мінімумів, визначених законом для дитини відповідного віку. З метою матеріального забезпечення майбутнього малолітньої дитини [PERSON] , доцільно, щоб частина аліментів, яку [PERSON] сплачує на утримання доньки [PERSON] , за відрахуванням 2,5 прожиткових мінімумів, визначених законом для дитини відповідного віку, які щомісячно будуть стягуватись на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , вносились на особистий рахунок дитини [PERSON] у відділенні Державного ощадного банку України. ( а. с. 237 - 243 т.1 ). Відповідачка [PERSON] , подаючи до суду відзив на позовну заяву, інші заяви та клопотання, не надала жодного підтвердження щодо витрат отриманих аліментів від позивача для підтвердження цільового використання коштів аліментів на утримання доньки [PERSON] . Згідно довідки Чутівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми ) від 17.01.2022 року № 439, [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] за період з 01.01.2021 року по 21.12.2021 року сплатив 222 551,98 грн. аліментів, при цьому, середньомісячний їх розмір станом на 31.12.2021 року становить 18 546 грн., що становить більше 7 прожиткових мінімумів для дитини віком від 6 до 18 років. Також, відповідачка [PERSON] є працездатною особою, отримує заробітну плату за місцем роботи, має доходи від діяльності фермерського господарства, а тому, має можливість щомісячно вкладати кошти в матеріальне утримання малолітньої доньки [PERSON] у розмірі 2,5 прожиткових мінімумів, визначених законом для дитини відповідного віку, що з 01.01.2022 року становить 6 540 грн. ( 2,5 прожиткових мінімумів, визначених законом для дитини відповідного віку з 01.01.2022 року становить 6 540 грн. ). За відсутністю подання відповідачкою [PERSON] звітів про витрати отриманих від позивача аліментів на утримання доньки та надання пояснень щодо цільового використання аліментів на доньку, не можна визнати використання аліментів [PERSON] цільовим. Твердження відповідачки, викладені у відзиві, якими остання обгрунтовує свою незгоду з позовними вимогами позивача у більший частині заявлених позовних вимог не стосуються, посилання відповідачки на додаткові витрати щодо лікування доньки і твердження, що отримані аліменти витрачаються лише на доньку, є голослівними і відповідачкою належним чином не підтверджені. Суд вважає слушними викладені у позові тверження позивача в тій частині, що відповідачка використовує отримані аліменти на доньку, особисто для своїх потреб та потреб свого сина, оскільки відповідачка, будучи досвідченою особою, жодного письмового доказу щодо отримання будь-яких грошових доходів, які вона використовувала на утримання доньки, суду не надала. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ч. 1 ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Ст. 17 СК України визначено, що орган опіки та піклування надає допомогу особі у здійсненні нею своїх сімейних прав та виконанні сімейних обов`язків в обсязі та в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю ( договором ) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку ( п. 2 ч. 2 ст. 18 СК України ). Аналіз п. 2 ч. 2 ст. 18 СК України дає підстави для висновку, що критерії правомірності примусу учасника сімейних відносин до певних дій ( бездіяльності ) пов`язуються з тим, що відповідні дії ( бездіяльність ) мають бути обов`язковими для такого суб`єкту. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів визначений «Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину», затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713 ( «Порядок…» ), відповідно до п. 8, 10, якого у ході проведення інспекційного відвідування здійснюється обстеження умов проживання дитини з метою визначення рівня задоволення її індивідуальних потреб. При цьому, береться до уваги розмір аліментів, що сплачуються на дитину. У разі якщо розмір аліментів складає понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку ( на кожну дитину ), підтвердженням цільового використання аліментів на дитину можуть бути : наявність облаштованих відповідними меблями та речами місць для сну та відпочинку дитини; її розвитку та навчання; приміщень для прийняття їжі та санітарно-гігієнічних потреб; обладнання для занять спортом; музичних інструментів; відвідування дитиною навчальних курсів, гуртків та секцій; відкриття на ім.»я дитини банківського рахунку; витрати на оздоровлення та лікування дитини, придбання засобів реабілітації, тощо. За змістом п. 14 «Порядку…» чеки, квитанції, довідки та інші документи для підтвердження цільового використання коштів одержувач аліментів може надати виключно за власним бажанням та за умови їх наявності. Також, виключно за власним бажанням одержувач аліментів може надати письмове пояснення щодо цільового використання аліментів, яке долучається до висновку за результатами проведення інспекційного відвідування. Отже, саме на орган опіки та піклування покладено здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів, який може здійснюватися як власною ініціативою органу, так і за заявою платника. Для платника аліментів у разі нецільового витрачання аліментів передбачено право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Аналогічні висновки зроблено у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2019 року у справі № 711/11054/17 ( провадження № 61-42009св18 ). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912 ) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою ( ч. 3 ст. 51 Конституції України ). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За приписами ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до ЦК України. Положеннями ст. 186 СК України встановлено, що контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів ( крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів ) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно ч. 3 ст. 19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що кожен з батьків зобов`язаний брати участь в утриманні своїх дітей. Один з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний, зокрема, на підставі рішення суду, сплачувати аліменти на її утримання. Одержувачем таких аліментів, як правило, являється особа з якою проживає дитина ( другий і батьків, опікун або піклувальник, тощо ). Сплачені аліменти являються власністю дитини, але їх одержувач має право розпоряджатися ними виключно на потреби дитини і в її інтересах. При цьому, платник аліментів зберігає право здійснювати контроль за цільовим використанням аліментів, що забезпечує дотримання найкращих інтересів дитини. Нецільове використання одержувачем аліментів може мати наслідком зміни їх одержувача або зменшення розміру. Положеннями ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2021 рік, встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який станом на 01 січня 2021 року становить - 2 395 грн. та для дітей віком до 6 років, станом на 01 січня 2021 року становить - 1 921 грн. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Тому, заявлений позов є не тільки обґрунтованим, а й доцільним, заявленим саме в інтересах неповнолітньої дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, п. 1 ст. 6 «Конвенції…» зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( «Серявін та інші проти України» № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року ). Вимога щодо стягнення понесених позивачем судових витрат з відповідачки підлягає задоволенню на підставі ст. 133, 141 ЦПК України.

Outcome: approved