Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом\~згідно якого\~просить суд\~ухвалити рішення,\~яким визнати[PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 24 травня 2021 року, зареєстрованим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О. В. та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №258017467, №258019992. Позивач стверджує, що у вказаному будинку, окрім неї, також зареєстровані: її чоловік [PERSON] , дочка [PERSON] та син попереднього власника будинку ? [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №3172 від 08 грудня 2021 року. [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, але там не проживає з 01 січня 2005 року, його речей у будинку немає, комунальні платежі не сплачує. [PERSON] , як власник житла, змушена звернутися за захистом своїх прав, оскільки відповідач створює їй перешкоди і позбавляє можливості використовувати об`єкт права власності, зокрема, оформити пільгу на житлово-комунальні послуги (субсидію). Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 лютого 2022 року відкрито провадження у справі №536/4/22 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 березня 2022 року закрито підготовче провадження у справі №536/4/22 та призначено справу до судового розгляду по суті. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час, дату і місце судового розгляду справи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із статтею 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночкою О. В., зареєстрованого в реєстрі за №373, [PERSON] продав, а [PERSON] купила житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Так, відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] належить право власності на об`єкти нерухомого майна ? житловий будинок з господарськими будівлями та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 24 травня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №373. Згідно довідки виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради №3172 від 08 грудня 2021 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 08 грудня 2021 року до складу сім`ї (зареєстровані) за адресою: [ADDRESS] , входять ? власник [PERSON] , чоловік [PERSON] , дочка [PERSON] та [PERSON] . Із виписки виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради №3172 від 08 грудня 2021 року із домової книги села Садки №36 Кременчуцького району убачається, що [PERSON] , [INFO] , прибув із с. Пришиб Кременчуцького району на проживання у [ADDRESS] . Відповідно до акта про фактичне місце проживання (без реєстрації), складеного за підписом голови домогосподарства [PERSON] , депутата виборчого округу Пісня А. В., посадової особи сільської ради [PERSON] , зі слів свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає з 01 січня 2015 року по 08 грудня 2021 року. Отже, відповідач не проживає за місцем реєстрації, а тому такими діями порушує право позивача щодо вільного користування та розпорядження належним їй майном. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями статті 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до вимог статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з положеннями статті 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 386 Цивільного кодексу України та статтею 150 Житлового кодексу Української РСР, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Між тим, положеннями статті 405 Цивільного кодексу України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, ураховуючи, що відповідач за місцем реєстрації фактично не проживає більше року, обов`язків щодо утримання житла не виконує та визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved