Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

07.04.2022 року [PERSON] звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.03.2014 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Зяньковецької сільської ради Немирівського району Вінницької області, актовий запис №1 . За час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 03.06.2021 р. шлюб між ними був розірваний. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач [PERSON] матеріально позивачці та їх сину не допомагає, участі у вихованні не приймає, внаслідок чого позивачка не має можливості сама утримувати їхнього сина. Відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо утримання дитини. Між позивачкою та відповідачем на момент подання позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. [PERSON] вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу у розмірі ј частини усіх видів доходів, оскільки офіційно працює водієм вантажного автомобіля в ТОВ «Гран Бетон» м.Київ та отримує дохід приблизно 10800 грн., аліменти нікому не платить, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків не має. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, а тому позивачка звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 13.04.2022 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 03.06.2021 року суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с 8-9). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 7)), який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні ( довідка, видана виконавчим комітетом Брацлавської селищної ради № 696 від 22.03.2022 (а.с. 10)) по [ADDRESS] (довідка про склад сім`ї №697 від 22.03.2022 (а.с. 11)). Відповідно до ст. 180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком обох батьків. Згідно статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.11 ЗУ Про охорону дитинства України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов`язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму. Відповідно до ст.ст. 181 ч. 3, 183 ч. 1 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років на даний час становить 2618 гривень на місяць. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 №2017-111 Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії ). Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 07.04. 2022 року. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені судом обставини, зокрема те, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою (матір`ю) та перебуває на її утриманні, відповідач є особою працездатного віку, фізично здоровий, на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб не має ( протилежного не встановлено) та не спростував відсутність можливості надання ним матеріальної допомоги сину, має обов`язок щодо утримання дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved