Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-21 00:00:00

18 травня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, зазначивши заінтересованими особами - Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану, Новомосковську державну нотаріальну контору Дніпропетровської області. В обґрунтування заяви, з урахуванням уточнених вимог [PERSON] посилалася на те, що з 25 грудня 2008 року по 30 вересня 2020 року вона та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира належить їй на праві приватної власності. За час проживання однією сім`єю як чоловік та жінка, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, сплачували комунальні послуги, займалися спільним побутом: зробили ремонт у квартирі, придбали меблі та інші предмети домашнього побуту. Зокрема спілкувалися з близькими, родичами та друзями як з боку жінки, так і з боку чоловіка. [INFO] [PERSON] , [INFO] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. [PERSON] вказує на те, що їй не відомо, чи складав [PERSON] за життя заповіт. Також, зазначила, що вона має право спадкування як спадкоємець четвертої черги за законом спадкового майна померлого [PERSON] , так як постійно проживала з ним до моменту його смерті. Однак, вона не може оформити право власності на спадкове майно через відсутність достатніх доказів проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в зв`язку з цим постановою державного нотаріуса Голубової О.С. від 30 квітня 2020 року їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом. В зв`язку з наведеним, в заяві [PERSON] просила суд: -встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, у період з 25 грудня 2008 року по 30 вересня 2020 року. Ухвалою суду від 20 травня 2021 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 26 серпня 2021 року зобов`язано Новомосковську державну нотаріальну контору Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 22 квітня 2022 року до участі у справі в якості правонаступників заінтересованих осіб залучено Новомосковський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)та Новомосковську державну нотаріальну контору Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] , кожен окремо, підтримали вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в уточненій заяві в останній редакції від 13.10.2021 року, просили заяву задовольнити. В подальшому представник заявника звернулася з заявою про розгляд справи у її відсутність. Представники заінтересованих осіб - Новомосковського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Новомосковської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явилися, кожен окремо, згідно заяв просили розглядати справу без їх участі. Суд, заслухавши заявника, її представника та свідків, дослідивши наявні у справі письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] у віці 81 рік помер [PERSON] , [INFO] , про що 30 вересня 2020 року складено відповідний актовий запис № 791, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30 вересня 2020 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на земельні ділянки площею 2,280 га, кадастровий номер 1221455800:01:009:0014 та 2,350 га, кадастровий номер 1221455800:01:008:0024, що знаходяться на території Ювілейної селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, які належать померлому на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серія ЯЕ № 162134 від 03 серпня 2007 року та серія І-ДП № 123471 від 10 липня 2002 року, що підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки № НВ-1204247782016 від 20 грудня 2016 року та № НВ-1204221612016 від 14 грудня 2016 року. На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 23 квітня 2021 року за вих. № 1591. Спадкова справа № 32/2021 після смерті [PERSON] заведена 12 березня 2021 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Голубовою О.С., номер у спадковому реєстрі:67334724, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63900831 від 12 березня 2021 року. Судом встановлено, що за життя [PERSON] залишив заповіт серії НВХ № 015317, посвідчений 27 січня 2017 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кібець Л.Г. за р.№ 29, відповідно до якого належний йому транспортний засіб марки DaewooM 1 T13110, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] заповів [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 63900289 від 12 березня 2021 року (номер у спадковому реєстрі: 601629938). Крім того, за життя [PERSON] залишив заповіт серії НОК № 933560, посвідчений 20 лютого 2020 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г.В. за р.№ 182, відповідно до якого належний йому на праві особистої власності садовий будинок з надвірними побудовами та земельною ділянкою при ньому, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] заповів [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 63900289 від 12 березня 2021 року (номер у спадковому реєстрі: 65553386). Відомості про видані свідоцтва про право на спадщину за законом та заповітом в матеріалах спадкової справи № 32/2021, заведеної після смерті [PERSON] відсутні. Інших спадкоємців за законом та заповітом судом не встановлено. Встановлено, що заявник [PERSON] у визначений законом строк звернулась до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а в подальшому з заявою про видачу свідоцтва про право власності за законом на зазначені вище спадкові земельні ділянки, проте постановою державного нотаріуса Голубової О.С. від 30 квітня 2020 року заявнику було відмовлено у вчиненні відповідних нотаріальних дій, у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт її проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення вимог, суд застосовує наступні норми права. У відповідності до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Частиною 3 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Водночас, Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» defacto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом» Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, зокрема суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю та постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини". Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи [PERSON] зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Заявник в судовому засіданні зазначила, що, мешкаючи однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 25 грудня 2008 року по 30 вересня 2020 року, вона разом з [PERSON] вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали єдиний сімейний бюджет, піклувалися один про одного, допомагали один одному по господарству та виконували інші взаємні обов`язки, які притаманні подружжю. В судовому засіданні свідки [PERSON] й [PERSON] , кожен окремо показали, що з 2008 року заявник [PERSON] із [PERSON] по день смерті останнього проживали однією сім`єю як чоловік та жінка за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, піклувалися один про одного, їм не відомо, чи перебували [PERSON] і [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Судом встановлено, що з 16 жовтня 1964 року померлий [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , актовий запис № 804, якій після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00035394261 від 14 квітня 2022 року. Встановлено, що [PERSON] у віці 66 років померла [INFO] , актовий запис про смерть № 34 від 23 квітня 2007 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті № 00035407471 від 19 квітня 2022 року. Факт проживання [PERSON] , який помер [INFO] з заявником [PERSON] у період з 25 грудня 2008 року по [INFO] однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу підтверджується довідкою виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області від 23 квітня 2021 року за вих.№ 1591, письмовими поясненнями сусідів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також фотокартками з сімейного альбому. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти, на які посилається заявник [PERSON] , а саме, що остання проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, з 25 грудня 2008 року до дня його смерті ( [INFO] ), були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство,мали єдиний сімейний бюджет, піклувалися один про одного, допомагали один одному по господарству та виконували інші взаємні обов`язки, які притаманні подружжю, встановлення даного факту необхідне заявнику для реалізації спадкових прав, у зв`язку з чим вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. За приписами ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved