Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади с. Бориничі в особі Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області в якій просить встановити факт її постійного проживання разом із батьком [PERSON] , який помер [INFO] та визнати за нею право власності на цілий житловий будинок, загальною площею 46,0 кв.м та житловою площею 33,3 кв.м., який знаходиться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Обґрунтування позовних вимог. В обґрунтування позовної заяви позивачка покликається на те, що [INFO] у [ADDRESS] померла її мати [PERSON] . На випадок своєї смерті остання заповіту не склала. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої увійшов належний на праві власності житловий будинок [ADDRESS] . Після смерті спадкодавиці [PERSON] , її чоловік та батько позивачки [PERSON] , будучи спадкоємець першої черги за законом (ст.ст. 1220,1261 ЦК України), відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК прийняв спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час її смерті, однак своїх спадкових прав не оформив та не отримав свідоцтва про право на спадщину за законом. [INFO] у [ADDRESS] помер батько позивачки [PERSON] . На випадок своєї смерті останній 02 листопада 2011 року склав заповіт, яким все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів позивачці. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої, увійшов належний йому на праві власності житловий будинок [ADDRESS] , який він, як спадкоємець за законом першої черги, успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] , однак своїх спадкових прав на вказаний житловий будинок не оформив та не отримав свідоцтва про право на спадщину за законом. Після смерті спадкодавця [PERSON] , позивачка, як спадкоємець за заповітом (ст.ст. 1222, 1223 ЦК України), вважає, що відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК прийняла спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час його смерті, оскільки у зв`язку хворобою останнього та неможливістю самостійно себе обслуговувати з травня 2013 року і до дня його смерті проживала з ним та доглядала за ним. Вважаючи себе такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦПК України, оскільки не подала відповідно до вимог ст.1270 ЦК України, у шестимісячний строк до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. 02 квітня 2019 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , однак нотаріус своєю постановою відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії через відсутність документів, що підтверджують прийняття мною спадщини та відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця. Вважаючи, що її спадкові права порушено, позивачка звернулася із даним позовом до суду. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 04.02.2022 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 28.02.2022./а.с.40-41/ Ухвалою підготовчого засідання від 28.02.2022 підготовче засідання відкладено на 18.03.2022 /а.с.48/ Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 18.03.2022 підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду на 05.05.2022 /ас.с.55-56/. Розгляд справи по суті відбувся 05.05.2022 за участю позивачки та її представника. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. В судовому засіданні 05.05.2022 позивачка та її представник адвокат Чорненький Я.Б. заявлені вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, покликаючись на підстави викладені у позовній заяві. Представник відповідача територіальної громади села Бориничі в особі Ходорівської міської ради Львівської області надіслав відзив на позовну заяву в якій розгляд справи просить здійснювати за його відсутності, також повідомляє про відсутність на час розгляду справи інформації, яка б була підставою щодо заперечення або невизнання позовних вимог. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] проживала разом із своїм батьком [PERSON] до дня смерті останнього в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частинами 1та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позовна будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.08.2008 № 20050370 будинок за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належав [PERSON] /а.с.22/ Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 19.06.2008 у справі №2-539/2008р. за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, який знаходиться у [ADDRESS] /а.с.21/ Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Чорноострівською сільською радою Жидачівського району Львівської області 15.08.2011, [PERSON] померла [INFO] в [ADDRESS], актовий запис №35 /а. с.17/. Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Ходорівської міської ради 28.03.2019 №179 [PERSON] дійсно проживала та була прописана в [ADDRESS] до дня своєї смерті, яка наступила [INFO] , актовий запис №35. Заповіт не посвідчувався. На день смерті в даному господарстві був прописаний та проживав також [PERSON] , [INFO], чоловік /а.с.18/. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) №55697835 від 02.04.2019 приватним нотаріусом Медвідь Н.С. було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] / а.с.19/. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №55697858 від 02.04.2019 інформація відсутня /а.с.20/ Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 12.07.1962, [PERSON] та [PERSON] , одружилися 06.06.1958 /а.с.23/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області 27.08.2013, [PERSON] помер [INFO] в [ADDRESS], актовий запис №35 /а. с.24/. Відповідно до заповіту посвідченого 01.11.2011 секретарем виконавчого комітету Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області Камінською О.Р. та зареєстрованого в реєстрі за №136, [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] , [INFO] /а.с.25/. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №55697880 від 02.04.2019, у Чорноострівській сільській раді Жидачівського району Львівської області 02.11.2011 зареєстровано заповіт [PERSON] за номером у спадковому реєстрі№52880498 /а.с.27/. Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Ходорівської міської ради 22.02.2019 №113 [PERSON] дійсно проживав та був прописаний в [ADDRESS] до дня своєї смерті, яка наступила [INFO] , актовий запис №35. В Чорноострівській сільській раді Жидачівського району Львівської області посвідчувався заповіт в користь доньки [PERSON] . На день смерті в даному господарстві без реєстрації проживала його донька [PERSON] , [INFO], яка доглядала його під час хвороби, вели спільне господарство та займалася похоронами батька /а.с.28/. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , загальна площа будинку 46,0 кв.м., рік побудови 1900 /а.с.29-32/. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу у Львівській області Медвідь Н.С. від 02.04.2019 №17, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв"язку із тим, що не надано докази прийняття спадщини спадкоємцем та відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок на ім`я спадкодавця /а.с.33/. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті 1218,1231 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивачки за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачкою та оцінені судом. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. ст. 1269 та 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановлено законом порядку на підставі ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON] , оскільки на момент смерті останньої постійно проживав із нею, однак не встиг оформити свої спадкові права. Факт спільного проживання [PERSON] із [PERSON] на час смерті останнього, підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, поясненнями свідків, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] із [PERSON] на час смерті останнього, позивачці необхідно для юридичного оформлення спадщини після смерті свого батька. Також, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті спадкодавця, [PERSON] своєчасно та належним чином (у встановленому законом порядку). Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набув або володів спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право власності на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, відповідач проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved