Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

01.12.2021 [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з майна. В позовній заяві позивач посилався на те, що з метою оформлення спадкового нерухомого майна після смерті матері [PERSON] позивач звернулась до державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області Міністерства Юстиції України Кравцової А.І. з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом. [PERSON] на праві приватної власності належало домоволодіння [ADDRESS] . Під час підготовки до видачі свідоцтва про право на спадщину в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було виявлено обтяження номер запису про обтяження № 9995813 від 02.07.2010, вид обтяження: арешт нерухомого майна. Після отримання інформації від нотаріуса позивач звернулась до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі. Позивач отримала відповідь від 16.11.2021 вих. № 32137 в якій зазначається про те, що вона не є стороною виконавчого провадження, а відтак її заява залишена без розгляду. У зв`язку з викладеним просила суд скасувати арешт з житлового будинку [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження № 9995813 від 02.07.2010, що накладений постановою про арешт майна боржника ВП № 43986035 від 15.11.2019 Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управляння юстиції. Ухвалою судді Батманової В.В. від 02.12.2021 було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням сторін (а.с. № 21). Позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності відповідача. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази за принципами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] . Зазначені факти підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 13.10.2020 актовий запис № 1238 (а.с. № 18). [PERSON] на праві приватної власності належало домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. № 14-16). З метою оформлення спадкового нерухомого майна після смерті матері [PERSON] позивач звернулась до державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області Міністерства Юстиції України Кравцової А.І. з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом. Під час підготовки до видачі свідоцтва про право на спадщину в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було виявлено обтяження номер запису про обтяження № 9995813 від 02.07.2010, вид обтяження: арешт нерухомого майна. Після отримання інформації від нотаріуса позивач звернулась до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі. Як вбачається з відповіді від 16.11.2021 вих. № 32137 в якій зазначається про те, що вона не є стороною виконавчого провадження, а відтак її заява залишена без розгляду. Згідно ст. 1220 ЦК України положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом. Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом. Таким чином, після смерті [PERSON] , [INFO] , відкрилася спадщина, до складу якої увійшло спірне майно. [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті матері. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачені ч.ч. 2, 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, арешт знімається в разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно позивач не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. За таких підстав суд вважає за доцільне зняти арешт\~з домоволодіння\~ [ADDRESS] ,\~реєстраційний номер\~обтяження №\~9995813\~від 02.07.2010,\~що накладений\~постановою про\~арешт майна\~боржника ВП\~№ 43986035\~від 15.11.2019\~Жовтневого відділу\~державної виконавчої\~служби Дніпропетровського\~міського управляння\~юстиції. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а відтак позов підлягає задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе розподіл судових витрат по даній справі не застосовувати оскільки іншого способу захисту права у позивача не існує. На підставі викладеного,

Outcome: approved