Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-08 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що вона працює на посаді вчителя біології в ОНЗ «Вороньківський НВК «Ліцей - ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Вороньківської сільської ради. 8 листопада 2021 року директор ОНЗ «Вороньківський НВК «Ліцей - ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Вороньківської сільської ради Марченко С.В. виніс наказ №104-к, яким відсторонив позивача від роботи без збереження заробітної плати у зв`язку з відмовою (ухиленням) від вакцинації проти COVID-19. [PERSON] посилається на відсутність документа, що підтверджував факт її відмови чи ухилення від здійснення щеплення. Наказом МОЗ України №2153 від 4 жовтня 2021 року не встановлено, що діяльність працівників закладів освіти може призвести до поширення ними інфекційних хвороб. Щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, взагалі не передбачено календарем профілактичних щеплень. Всупереч ст.7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» посадовою особою державної санітарно-епідеміологічної служби не було складено подання про усунення позивача від роботи. Ці обставини свідчать про те, що в оскаржуваному наказі відсутні належні правові підстави для відсторонення [PERSON] від роботи. Крім того, ні ст.46 КЗпП України, ні ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» не регламентують порядок відсторонення від роботи працівників, не щеплених від COVID-19. Пункт 416 постанови КМУ №1236 від 9 грудня 2020 року також не містить імперативних приписів про порядок здійснення відсторонення таких працівників від роботи. Натомість, ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» вимагає, щоб відсторонення працівників від роботи відбувалось в порядку, встановленому законом, тоді як постанова КМУ №1236 від 9 грудня 2020 року не являється законом та не може собою підмінювати його. Конституція України не допускає обмеження права на працю у зв`язку з відсутністю у працівника щеплення від COVID-19, встановлення такого обмеження лише підзаконним актом суперечить Конституції України, що було встановлено рішенням КСУ №10-р/2020 від 28 серпня 2020 року. Ці обставини свідчать про те, що оскаржуваний наказ винесений за відсутності визначеного законом порядку відсторонення працівника від роботи. Позивач зазнав протиправного втручання в його право на працю, пов`язане з примушуванням до щеплення. Він був позбавлений можливості заробляти собі на життя власною працею та був підданий дискримінації за ознакою стану здоров`я. 1.2. Тому [PERSON] просить суд визнати протиправним та скасувати наказ директора ОНЗ «Вороньківський НВК «Ліцей - ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Вороньківської сільської ради Марченка С.В. №104-к від 8 листопада 2021 року в частині відсторонення позивача від роботи; зобов`язати відповідача допустити [PERSON] до роботи на посаді вчителя біології; а також стягнути з ОНЗ «Вороньківський НВК «Ліцей - ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Вороньківської сільської ради на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 лютого 2022 року (а.с.24) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 17 лютого 2022 року (а.с.25-26) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження. 2.3. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 3 травня 2022 року (а.с.33-34) було забезпечено участь представника позивача [PERSON] у розгляді цивільної справи в режимі відеоконференції. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. 3.1. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. Крім того, він подав письмові пояснення (а.с.56-58), зі змісту яких вбачається, що розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу [PERSON] за період часу з 8 листопада 2021 року до 24 лютого 2022 року становить 75160 гривень 20 копійок ((25904,03 + 19754,14) : (20 + 22)). 3.2. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що 27 жовтня 2021 року [PERSON] було вручено повідомлення про необхідність пройти вакцинацію від COVID-19 до 8 години 30 хвилин 8 листопада 2021 року. Позивача було попереджено про те, що у випадку ненадання документу про проходження курсу вакцинації його буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати. 8 листопада 2021 року [PERSON] не надала документ, що підтверджував проходження курсу вакцинації від COVID-19. Ця обставина свідчить про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу директора ОНЗ «Вороньківський НВК «Ліцей - ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Вороньківської сільської ради Марченка С.В. №104-к від 8 листопада 2021 року, а також для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, на підставі наказу директора ОНЗ «Вороньківський НВК «Ліцей - ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Вороньківської сільської ради Марченка С.В. №274-к від 25 лютого 2022 року було зупинено дію оскаржуваного наказу та допущено позивача до виконання посадових обов`язків вчителя біології. Ця обставина унеможливлює покладення на відповідача обов`язку допустити [PERSON] до роботи. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. [PERSON] працює на посаді вчителя біології в ОНЗ «Вороньківський НВК «Ліцей - ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Вороньківської сільської ради. Ця обставина підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] , заведеної на ім`я позивача (а.с.11-13). 4.2. 8 листопада 2021 року директор ОНЗ «Вороньківський НВК «Ліцей - ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Вороньківської сільської ради Марченко С.В. виніс наказ №104-к (а.с.14), яким відсторонив [PERSON] від роботи без збереження заробітної плати у зв`язку з відмовою (ухиленням) від вакцинації проти COVID-19. Ця обставина підтверджується копією переліку працівників, які були відсторонені від роботи з 8 листопада 2021 року через відмову (ухилення) від вакцинації проти COVID-19 (а.с.15). 4.3. 25 лютого 2022 року директор ОНЗ «Вороньківський НВК «Ліцей - ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Вороньківської сільської ради Марченко С.В. виніс наказ №274-к (а.с.62), яким зупинив дію попереднього наказу №104-к від 8 листопада 2021 року до завершення воєнного стану в Україні. 4.4. Спірні правовідносини регулюються главою ІІІ «Трудовий договір» КЗпП України та розділом ІІІ «Правове регулювання відносин у сфері захисту населення від інфекційних хвороб» Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. 5.2. Як вбачається з абз.2 п.3.2 рішення КСУ №10-р/2020 від 28 серпня 2020 року, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватись виключно законом - актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1, 3, 6, 8, 9, 64 Конституції України. 5.3. Згідно із ст.46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. 5.4. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. 5.5. Згідно з п.3 Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого наказом МОЗ України №2153 від 4 жовтня 2021 року, обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. 5.6. Відповідно до п.4 ч.3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є змагальність сторін. 5.7. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України вказаний принцип полягає у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5.8. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 5.9. Згідно із ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. Встановлено, що ОНЗ «Вороньківський НВК «Ліцей - ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Вороньківської сільської ради, в якому працює [PERSON] , є закладом дошкільної та середньої освіти. Ця обставина свідчить про те, що на підставі п.3 Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого наказом МОЗ України №2153 від 4 жовтня 2021 року, позивач підлягав обов`язковому профілактичному щепленню проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. У зв`язку з цим 27 жовтня 2021 року [PERSON] було вручено повідомлення про необхідність пройти вакцинацію від COVID-19 (а.с.43), зі змісту якого вбачається, що позивачу було запропоновано зробити вакцинацію проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, до 8 години 30 хвилин 8 листопада 2021 року. Крім того, [PERSON] було попереджено про те, що ненадання документу про проходження курсу вакцинації буде розцінено як відмова (ухилення) від щеплення проти COVID-19 та буде підставою для відсторонення від роботи без збереження заробітної плати з 8 листопада 2022 року. Отримання позивачем повідомлення підтверджується його особистим підписом (а.с.43). Однак всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та її представник [PERSON] не подали жодного доказу на підтвердження того, що станом на 8 годину 30 хвилин 8 листопада 2021 року позивач здійснив вакцинацію проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, або мав протипоказання до проведення щеплень. Зокрема, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження існування вказаних обставин навіть станом на день судового розгляду цивільної справи та ухвалення рішення суду. Ці обставини свідчать про те, що відсторонення позивача від роботи ґрунтується на ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ст.46 КЗпП України. 6.2. Чинне законодавство України, зокрема ст.46 КЗпП України, ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та наказ МОЗ України №2153 від 4 жовтня 2021 року, не покладають на роботодавця обов`язок складати акт про відсутність у працівника щеплень від COVID-19 перед відстороненням його від роботи. Тому відсутність такого акту жодним чином не свідчить про недотримання відповідачем порядку відсторонення [PERSON] від роботи, а також не звільняє позивача та його представника [PERSON] від обов`язку, передбаченого ч.1 ст.81 ЦПК України, довести здійснення [PERSON] вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, або підтвердити наявність у неї протипоказань до проведення щеплень. Відсторонення позивача від роботи є обмеженням права на працю, гарантованого ст.43 Конституції України. Однак вказане обмеження запроваджено не наказом МОЗ України №2153 від 4 жовтня 2021 року, який дійсно є підзаконним нормативно-правовим актом, а виключно законом - ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Тому суд критично оцінює доводи [PERSON] та її представника [PERSON] щодо неконституційності відсторонення позивача від роботи. При цьому спірні правовідносини не регулюються ч.1 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», яка поширюється лише на профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця та туберкульозу. Тому відсторонення [PERSON] від роботи не потребувало ні попереднього включення вакцинації проти COVID-19 до календаря щеплень, ні складення санітарним лікарем подання про відсторонення позивача від роботи. Посилання [PERSON] та її представника [PERSON] на вказані обставини також оцінюються судом критично. Як вбачається з диспозиції норми, що міститься в ч.1 ст.94 КЗпП України та ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітною платою є винагорода, яку роботодавець виплачує працівникові лише за виконану ним роботу. У зв`язку з тим, що в період часу з 8 листопада 2021 року до 25 лютого 2022 року [PERSON] не виконувала трудові обов`язки виключно з її вини, підстави для виплати позивачу заробітної плати відсутні. Чинне трудове законодавство не передбачає виплату заробітної плати працівнику, який відмовляється (ухиляється) від вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Тому суд критично оцінює доводи [PERSON] та його представника [PERSON] про позбавлення позивача можливості заробляти собі на життя власною працею та застосування до нього дискримінації за ознакою стану здоров`я. 6.3. Безумовно, повідомлення відповідачем про необхідність здійснення [PERSON] вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, є втручанням у право на повагу до приватного життя позивача. Однак таке втручання було цілком виправданим, оскільки воно було здійснено згідно із законом, а саме відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ст.46 КЗпП України, а також було вкрай необхідним для захисту здоров`я учнів ОНЗ «Вороньківський НВК «Ліцей - ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Воронь-ківської сільської ради. Ці обставини свідчать про те, що відсторонення [PERSON] від роботи ґрунтується не тільки на чинному законодавстві, а також кореспондується з п.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 6.4. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання протиправним та скасування наказу директора ОНЗ «Вороньківський НВК «Ліцей - ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Вороньківської сільської ради Марченка С.В. №104-к від 8 листопада 2021 року, для зобов`язання відповідача допустити [PERSON] до роботи на посаді вчителя біології; а також для стягнення з ОНЗ «Вороньківський НВК «Ліцей - ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Вороньківської сільської ради середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зокрема в розмірі 75160 гривень 20 копійок, відсутні. Тому у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] , належить відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed