Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

У грудні 2021 року ПАТ «СК «Уніка» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , у якому просило стягнути з відповідача на його користь 64908,17 грн. матеріальної шкоди в порядку суброгації, а також судовий збір. Позовні вимоги мотивує тим, що 19.10.2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» (далі Позивач) та [PERSON] (далі Відповідач) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №833001/4615/0000236, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням користуванням і розпорядженням автомобілем марки «Audi Q5» номерний знак [NUMBER] . 30.06.2019 року о 16:20 год. в м.Одесі по вул. Катерининська, 17 Відповідач [PERSON] керуючи транспортним засобом «Ecars» модель «ES6158KX» без номерних знаків, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Audi Q5» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Факт та обставини події підтверджуються постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30.07.2019 року у справі №522/12180/19 провадження №3/522/7868/19 (додаток 2). Позивачем прийнято рішення про визнання події страховим випадком та виплату на користь страхувальника [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 64 908,17 грн., що підтверджується страховим актом №00307658 від.18.07.2019 року (додаток 9) та наказом № 00307658 від 18 07.2019 року (додаток 10). Страхове відшкодування в розмірі 64 908,17 грн. було виплачено Позивачем на користь [PERSON] шляхом зарахування безготівкових коштів на рахунок ДП «Ауді Центр Віпос», що підтверджується платіжним дорученням №099098 від 19.07.2019 року (додаток 11). Факт виконання відновлювальних робіт на загальну суму 64 908,17 грн. підтверджується актом виконаних робіт ДП «Ауді Центр Віпос» №0000047138 від 06.08.2019 року (додаток 12). Оскільки цивільно-правову відповідальність Відповідача на момент вчинення ДТП застраховано не було, то обов`язок щодо відшкодування збитків у розмірі 64 908,17 грн у повному обсязі покладається на Відповідача. Під час досудового врегулювання справи, Господарським судом Одеської області справи №916/3580/21 за позовом Позивача до ТОВ «ВКФ «ЕЛЕКТРОМОБІЛІ» (додаток 16), було встановлено, що Відповідач, в момент вчинення ДТП, не виконував свої трудові службові обов`язки. оскільки в момент вчинення ДТП Відповідач не виконував свої трудові службові обов`язки, то обов`язок щодо відшкодування збитків у розмірі 64 908,17 грн. у певному обсязі покладається на Відповідача. Позивач намагався в досудовому порядку врегулювати спір, під час телефонної розмови, яка відбулась між представником Позивача та Відповідачем (тел. 068 464-33-17) останній повідомив про відмову у досудовому врегулюванні спору, тому Позивач вимушений звернутись до суду з дійсним позовом. Ухвалою суду від 11.01.2022 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні на 01.02.2022 року. Через неявку сторін 01.02.2022 року розгляд справи був відкладений на 02.03.2022 року. У судове засідання 02.03.2022 року сторони не з`явились, розгляд справи був відкладений на 15.04.2022 року. У судове засідання 15.04.2022 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивача в позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовну заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач поважність причин неявки суду не повідомив та заяв по суті справи не подавав. Україна Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Згідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з неявкою відповідачата неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, не поданням ними відзиву на позову, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. З урахуванням викладеного, зважаючи на обізнаність сторін про існування відповідного спору, суд вважає за можливе вирішити спір по суті за відсутності сторін, сповіщених належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складення цього судового рішення 20.04.2022 р. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.10.2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №833001/4615/0000236 (а.с.6-12), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням користуванням і розпорядженням автомобілем марки «Audi Q5» номерний знак [NUMBER] . 30.06.2019 року о 16:20 год. в м.Одесі по вул. Катерининська, 17 Відповідач керуючи транспортним засобом «Ecars» модель «ES6158KX» без номерних знаків, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Audi Q5» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Факт та обставини події, а також вина відповідача в ДТП підтверджуються постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30.07.2019 року у справі №522/12180/19 провадження №3/522/7868/19, згідно якої [PERSON] визнано винним та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.13). Пошкодження транспортного засобу «Ecars» модель «ES6158KX» визначені довідкою про дорожньо-транспортну пригоду Управління патрульної поліції в Одеській області ідентифікатор картки ДТП в системі НПУ №3019184433153299 (а.с.14-15) 01.07.2019 року [PERSON] звернувся із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку №00307658 від 01.07.2019 року (а.с.17) Актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість) №00307658 від 01.07.2019 року оглянуто транспортний засіб «Ecars» модель «ES6158KX» (а.с.18); Ремонтною калькуляцією №00307658 від 11.07.201S року системи AUDATEX (ліцензований програмно-технічний комплекс з розрахунків вартості з відновлювальних ремонтів транспортних засобів з використанням рекомендованих нормативів заводу виробника та цін на запасні частини, рекомендованих імпортером) та рахунком-фактури ДП «Ауді Центр Вілос» №0000055964 від 05.07.2019 року визначений розмір ремонтних робіт (а.с.19-23). Згідно платіжного доручення №099098 від 19.07.2019 р. ДП «Ауді Центр Вілос» отримав від ПАТ «РВС Банк» в м. Київ 64 908,17 грн.(а.с. 25). Актом виконаних робіт №0000047138 від 06.08.2019 року на замовлення [PERSON] виконані ремонтні роботи по відновленню транспортного засобу «Audi Q5» номерний знак [NUMBER] на загальну суму 64 908,17 грн. (а.с.26). Відповідно до інформації, зазначеної у листі Держаної податкової служби України вих.№1694/5/99-00-12.-10-05 від 17.02.2021 року Відповідач у другому кварталі 2019 року (тобто і в день скоєння зазначеної вище ДТП) отримував доходи тільки у вигляді заробітної плати від КП «РЛП «Тилігульський» (а.с.28). Відповідно до інформації, зазначеної у листі КП «РЛП «Тилігульський» вих.№35 від 16.03.2021 року Відповідач, в день настання ДТП (30 червня 2019 року) фактично був працівником КП «РЛП «Тилігульський», проте саме цей день був для [PERSON] вихідним днем, тобто в день настання ДТП [PERSON] трудових обов`язків у якості працівника КП «РЛП «Тилігульський» не виконував (а.с.29). Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.05.2021 року по справі №916/3580/21 за позовом Позивача до ТОВ «ВКФ «ЕЛЕКТРОМОБІЛІ» в задоволенні позову відмовлено повністю. Яким встановлено, що твердження позивача про те, що [PERSON] є особою, що знаходилась в трудових відносинах з ТОВ «ВКФ «ЕЛЕКТРОМОБІЛІ» є хибним, тому судом до уваги не приймається, так як матеріалами справи не підтверджено. Суд вбачає, що у добровільному порядку, під час телефонної розмови, яка відбулась між представником Позивача та Відповідачем відповідач повідомив про відмову у досудовому врегулюванні спору, а тому можна вважати, що відповідач вимоги страхової компанії не виконав. Згідно частин першої та третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі (деліктне зобов`язання). Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України). Відповідно до статті 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Таким чином Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. У пункту 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Постановою Першої судової палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 755/9320/15-ц, провадження № 61-7833св18 Верховний суд дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією, а судові рішення підлягають зміні із зазначенням, що сума страхового відшкодування стягується з відповідача в порядку суброгації. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. А регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Внаслідок цього (суброгації) страховик виступає замість потерпілого, а тому в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, у зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди, в порядку суброгації. Отже, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума майнової шкоди в порядку суброгації в розмірі 64 908,17 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обстави, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved