Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.01.2020 року між АТ "Ощадбанк" та\~\~відповідачем укладено договір про приєднання №78199105/110120 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту). Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 08.11.2021 р. виникла заборгованість на загальну суму 57848,14 грн., яка складається з наступних складових: заборгованість за основним боргом 46131,49 грн., проценти за користування кредитом 5805,57 грн., комісія 736,30 грн.; три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 1312,10 грн.; три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 176,14 грн.; витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 3224,87 грн.; витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 461,67 грн., у позові й заявлено відповідну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми заборгованості, а також понесені судові витрати в розмірі 2270,00 грн. У судове засідання позивач не з`явився, в особі представника за довіреністю надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, повідомив також про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку позивача відсутні. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих суду у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, 11.01.2020 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] (відповідач) укладено Договір про приєднання №78199105/110120 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Позичальник ініціював одержання кредиту на споживчі потреби шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) на картковий рахунок [NUMBER] у розмірі 47 000 грн., який було встановлено 14.01.2020 р., строком кредитування на відповідний період дії платіжної картки. Процентна ставка за користування кредитними коштами складає 38% річних. За весь час користування кредитною лінією відповідачем кредит та відсотки сплачувались з\~порушенням строків, встановлених договором, що станом на 08.11.2021 р. призвело до виникнення заборгованості у розмірі 57 848,14 грн., яка складається з наступних складових: заборгованість за основним боргом 46131,49 грн., проценти за користування кредитом 5805,57 грн., комісія 736,30 грн.; три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 1312,10 грн.; три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 176,14 грн.; витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 3224,87 грн.; витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 461,67 грн. Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з договірних правовідносин (кредитного договору), що підтверджується заявою про приєднання №78199105/110120 від 11.01.2020 р., підписаною сторонами, розрахунком заборгованості за вказаним договором (станом на 08.11.2021 р.). Дослідив докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2\~ ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. За ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ч. 1 ст. 612 ЦК України). Підпунктом 3 ч. 1 ст.611 ЦК України передбачено,що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею\~є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Як встановлено судом, з боку відповідача було допущено порушення умов виконання зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості, чим порушені прав позивача та які підлягають поновленню в обраний в даному позові спосіб (ст. 16 ЦК): для суду наявні підстави для задоволення позову повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Outcome: approved