Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи МТСБУ, в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування майнової шкоди 95 157,67 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 27.04.2021 приблизно о 17-00 [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Хонда», рухаючись на перехресті вул. Харківське шосе та Брацлавська в м. Києві, в порушення п. 10.1, 16.1 ПДР України, повертаючи ліворуч, не надав дорогу автомобілю позивача «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] , скоїв зіткнення з автомобілем, що призвело до механічних пошкоджень автомобіля. Постановою Дарницького районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної ДТП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. Відповідно до Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 378/06-21, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] , складає 95 157,67 грн. 06.05.2021 позивач звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП та заявою на відшкодування шкоди, проте йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки даний випадок не є страховим по причини того, що шкода була завдана в результаті керування відповідачем мопедом з відсутнім номерним знаком. У зв`язку із зазначеним позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 14.12.2021 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Сторони, в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк, не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. При цьому, ухвала про відкриття провадження по справі, матеріали позовної заяви з додатками були направлені відповідачу. Відповідач відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, не надав. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (стаття 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що 27.04.2021 приблизно о 17-00 в м. Києва на перехресті вул. Харківське шосе та Брацлавська відбулася ДПТ за участю автомобіля «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та мопеда «Хонда», під керуванням [PERSON] , в результаті чого було пошкоджено автомобіль позивача. Відповідно до Постанови Дарницького районного суду м. Києва від 09.07.2021 у справі №753/12087/21, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення п. 10.1, 16.6 ПДР України, та накладеного адміністративне стягнення. (а. с. 6 -7). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки на момент ДТП цивільна відповідальність відповідача не була застрахована,30.04.2021 [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування, однак у виплаті страхового відшкодування було відмовлено (а. с. 16, 17). Згідно звіту про оцінку вартості збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 378/06-21, вартість матеріального збитку, нанесеного позивачу внаслідок пошкодження автомобіля «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] , становить 49 786,48 грн., а вартість відновлювального ремонту - 95 157,67 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі абзацом 2 частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Позивачем надано докази на підтвердження завданих йому збитків, у вигляді витрат, які він мусить зробити, для відновлення свого майна (вартості відновлювального ремонту) у розмірі 95 157,67 грн., Таким чином суд, дослідишви матеріали справи, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Разом з позовною заявою позивачем заявлені вимоги щодо відшкодування судових витрат у справі, які складаються зі сплаченої суми судового збору, витрат на проведення оцінки вартості відновлювального ремонту 3 000,00 грн. та витрати на правничу допомогу, які позивач планує понести у розмірі 28 000,00 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому у відповідності і до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 951,58 грн. сплаченого судового збору. Що стосуються відшкодування витрат на правничу допомогу та на провдення оцінки вартості заподіяної шкоди, то суд вважає відмовити у їх стягненні, оскільки позивачем не надано суду доказів на їх підтвердження.

Outcome: approved