Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовною заявою,\~в якій\~просив визнати виконавчий напис нотаріуса №23456, виданий 20.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вимог зазначив, що між ним та АТ «Банк Форвард» не було укладено жодних договорів та будь яких інших фінансових відносин між ним та вказаним товариством у нього ніколи не було, про те, що АТ «Банк Форвард» набуло право вимоги його також повідомлено не було. Всі фінансові зобов`язання перед кредитором ПАТ «Русский Стандарт», ним виконано в повному обсязі. АТ «Банк Форвард» не було відправлено на його адресу вимогу про повернення кредиту, а також інші притензії з їх боку дло нього не пред`ялялись. Крім того вказує, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, нотаріусом не дотримано процедури вчинення викиконавчого напису, а саме не перевірив той факт, що заборгованість є безспірною. З огляду на викладене вважає, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню з огляду на відсутність законних підстав вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, відсутність безспірної заборгованості. Ухвалою суду від 10.02.2022 задоволено клопотання представника позивача адвоката Логвінова О.В. та витребувано докази приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. Ухвалою суду від 24.02.2022 у провадженні №2-з/389/30/22 (ЄУН 389/87/22) задоволено заяву позивача про забезпечення позовної заяви та зупинено стягнення у виконавчому провадженні №67429838, відкритому за виконавчим написом нотаріуса №23456, виданим 20.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. На виконання\~ухвали суду\~від 10.02.2022приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. надіслано суду копії наступних документів: виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 20.08.2021 та зареєстрованого в реєстрі за №23456, заяви №95254844 від 11.02.2012, заяви про вчинення виконавчого напису, виписку з рахунку [PERSON] , повідомлення про вчинення виконавчого напису. Позивач у судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Логвінов О.В. подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а справу слухати без його та позивача участі. Не заперечував щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача акціонерного товариства\~«Банк Форвард» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлий належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ухвали Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.05.2022.2022, розгляд справи проводиться заочно. Відповідно до п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі, якщо відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда О.В. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив рогляд справи проводити без його участі. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 20.08.2021 вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №23456. З даного виконавчого напису вбачається, що нотаріус пропонує звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №95254844 від 11.02.2012, укладеним ним з ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Строк платежу по кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за переід з 12.12.2018 по 12.03.2019. Сума повної заборгованості становить 27811 грн. 83 коп, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 18912 грн. 04 коп.; заборгованість за процентами становить 8299 грн. 79 коп., плата за пропуск мінімальних платежів становить 600 грн. 00 коп. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати зі стягувача в розмірі 1100 грн. 00 коп., яка підлягає стягненю з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 28911 грн. 83 коп. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. з метою виконання вказаного виконавчого напису прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №67429838 від 08.11.2021. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документів згідно з Переліком, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З урахування приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості по спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержанням нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з наданих нотаріусом документів, виконавчий напис ним вчинено на підставі наступних документів: заяви про вчинення виконавчого напису, кредитного договору №95254844 від 11.02.2012, виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, документів стягувача та представника стягувача, рішень Єдиного Акціонера від 19.08.2014 та 24.07.2018 про зміну найменування банку. При цьому жодних документів, які б підтверджували право АТ «Банк Форвард» на звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису суду не надано. В обґрунтування вчинення виконавчого напису нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 (далі - Постанова). Однак, вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яку в свою чергу Київським апеляційним адміністративним судом постановою від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною, зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів. Таким чином до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.2 Розділу. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 20.08.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 в редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем. Відтак зазначене свідчить про недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Як вбачається з заяви про вчинення виконавчого напису від 20.08.2021, приватному нотаріусу було надано повідомлення про вчинення виконавчого напису та вимогу про повернення заборгованості. Однак, вказана вимога не має ні вихідної дати документу ні реєстраційного номеру. Крім того нотаріусу не надано підтвердження отримання [PERSON] вказаної вимоги. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №320/8269/15-ц та постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №357/12818/17, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. У випадку недотримання вищенаведеної процедури стягувачем або нотаріусом виконавчий напис визнається таким, що не підлягає виконанню. Крім того, в матеріалах справи взагалі відсутні докази, на підставі яких перейшло право вимоги за вказаним вище кредитним договором до АТ «Банк Форвард», а саме, що зазначене товариство є правонаступником ПАТ «Банк Русский Стандарт», що також наводить на сумнів щодо безспірності заборгованості. З огляду на викладене та враховуючи, що кредитна заборгованість позивача перед відповідачем не є безспірною, виконавчий напис був вчинений на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений та жодним чином не підтверджує наявність заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором №95254844 від 11.02.2012, що є порушенням вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999, суд приходить до висновку про те, що нотаріус не переконався в безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, а тому вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп., що сплачений у провадженні №2/389/25/22 (ЄУН 389/87/22), 496 грн. 20 коп., що сплачений у провадженні №2-з/389/30/22 (ЄУН 389/87/22), а всього 1488 грн. 60 коп. Крім того, згідно з ч.1 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Частиною 7 статті 158 ЦПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. За таких обставин, дійшовши до висновку про необхідність ухвалення рішення про задоволення позову, суд вважає, відповідно до ч.7 ст.158 ЦК України, що заходи забезпечення позову будуть продовжувати діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили. На підставі викладеного, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.18, 256, 257, 258, 261, 266, 267 ЦК України,

Outcome: approved