Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить визнати незаконним та скасувати наказ Комунального підприємства Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 10-к/тм від 25.06.2020 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, наказ № 13-к/тм від 17.08.2020 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення та наказ № 208-к/тр від 17.08.2020 про звільнення з займаної посади; поновити її на посаді юриста у Комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації»; стягнути з Комунального підприємства Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.08.2020 по день винесення рішення про поновлення на роботі; стягнути з Комунального підприємства Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» на її користь моральну шкоду в розмірі 80\~000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17.08.2020 року її повторно звільнено з особистих мотивів начальника КП ЛОР «Стрийське МБТІ» з підстав надання нею інформації до компетентних державних органів та органів місцевого самоврядування про діяльність підприємства; через її особисту незгоду з діяльністю адміністрації відповідача; через грубі порушення роботодавцем законодавства про працю та інших законів, а також через її принципову позицію щодо чіткого дотримання законодавства України у своїй роботі на посаді юриста. Вказує, що всі завдання нею було виконано і жодних зауважень по роботі в адміністрації Стрийського МБТІ не було. Зазначила, що факти, викладені в доповідних записках працівниками Стрийського МБТІ мають наклепницький характер, які нічим не доведені. Відеозйомка на робочому місці нею проводилась з метою захисту її прав, оскільки таким чином вона змогла б підтвердити свої дії та слова.\~Вказує,\~що з\~наказом №\~208-к/тр\~про її\~звільнення позивача\~було ознайомлено\~під особистий\~підпис,\~але копію\~цього наказу\~не видано\~та не\~виплачено всіх\~сум,\~що належали\~їй при\~звільненні,\~що є\~порушенням статей\~47\~та 116\~КЗпП України.\~Зазначає,\~що КП\~ЛОР «Стрийське\~МБТІ» було\~заведено дублікат\~трудової книжки,\~який при\~звільненні не\~був виданий\~ [PERSON] \~відповідно до\~Інструкції про\~порядок ведення\~трудових книжок\~працівників.\~Зазначає,\~що наказом\~від 10.06.2020\~№ 12\~про встановлення\~неповного робочого\~часу Стрийське\~МБТІ всупереч\~чинному законодавству\~у зв`язку\~зі змінами\~в організації\~виробництва і\~праці внаслідок\~зменшення об`ємів\~робіт незаконно\~в період\~епідемії Ковід-19\~встановлено їй\~неповний робочий\~день. Вказує, що 30.03.2020 Верховна Рада України внесла зміни до деяких законодавчих актів у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби, зокрема у статтю 21 КЗпП України, де у визначенні поняття трудовий договір виключила вказівку на підпорядкування Правилам внутрішнього трудового розпорядку. Окрім того зазначає, що накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності, які передували наказу про звільнення не містять фактичних та конкретних даних щодо допущених нею порушень, загальні формулювання не пояснюють суть порушень трудової дисципліни, пояснення у неї не відбиралися та жодного разу їй не надавалася можливість ознайомлюватись з доповідними записками працівників, які стали підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Наголошує, що причини звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України не відповідають дійсним обставинам справи та вказівка на систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на позивача трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, на думку позивача, не відповідає дійсності. Щодо незаконності винесеної догани, позивач вказує, що її повторно притягнуто до дисциплінарної відповідальності за відмову ознайомитися з чинною посадовою інструкцією. Зазначає, що такий наказ винесений з особистих мотивів начальника КП ЛОР «Стрийське МБТІ» та адміністрації роботодавця, оскільки вона не вчиняла жодних дисциплінарних проступків, не порушувала трудової дисципліни та належним чином виконувала свої посадові обов`язки юриста, що передбачені ще посадовою інструкцією від 12.01.2016 року. Крім того, покликається на те, що накази про оголошення їй дисциплінарних стягнень від 17.12.2019 року, 20.12.2019 року, 04.02.2020 року оскаржуються позивачем в судовому порядку, а тому не можуть бути визнані як такі що стали підставою для звільнення на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Позивач у позовній заяві вказує, що будь-які дані, що свідчили б про порушення нею обов`язків працівника, визначених ст. 139 КЗпП України, посадової інструкції юриста у оскаржуваних наказах відсутні, а застосування до позивача стягнення у вигляді догани та звільнення ґрунтується не на вимогах трудового законодавства, а тому такі накази підлягають скасуванню як незаконні. Позивач також обґрунтовує, що дії відповідача в зв`язку з порушенням законних прав на працю завдали їй моральних страждань. Вона втратила душевний спокій, здоровий сон, постійно перебувала в роздратованому стані. У позивача виникло психологічне напруження, розчарування та незручності внаслідок порушення «Стрийським МБТІ» прав позивача. Через нервові стреси і глибокі душевні страждання різко погіршився фізичний стан її здоров`я, а саме позивач зазначає, що часто хворіла, перебувала на лікарняних, що крім душевних страждань завдало їй фізичного болю. Позивач [PERSON] та представники позивача адвокат Пилипів О.В. в судовому засіданні позов підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задовольнити. Представник відповідача Комунального підприємства Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» адвокат Попов Д.І. надав пояснення та в яких позовні вимоги заперечив повністю та просив суд відмовити у їх задоволенні. Зокрема зазначив, що 01.05.2019 року був затверджений новий штатний розпис КП ЛОР «Стрийське МБТІ» в якому посади юристів були відсутні (внаслідок ліквідації відділу, скорочення чисельності і штату працівників), а позивача поновлено на посаді за рішенням суду, тому 15.11.2019 року затверджено новий штатний розпис, до якого включено одну посаду юриста з посадовим окладом 6802.00 грн. 20.11.2019 року з метою належного виконання [PERSON] завдань та посадових обов`язків, розроблено та затверджено нову посадову інструкцію юриста, від ознайомлення з якою остання відмовилася, що зафіксовано актами та доповідними записками працівників підприємства в різні періоди. До дати звільнення позивач відмовлялася від ознайомлення з чинною посадовою інструкцією та від її дотримання. Наголошує, що за період з 20.11.2019 року по 17.08.2020 року позивачу надавались окремі розпорядження адміністрації Підприємства щодо необхідності ознайомлення юриста з чинною на підприємстві посадовою інструкцією від 20.11.2019 року. Однак, такі розпорядження керівництва позивачем проігноровано. Вказує, що посадова інструкція юриста від 20.11.2019 року була надана та отримана [PERSON] особисто для ознайомлення, що зафіксовано актами від 17.12.2019 року та в подальшому також скеровувалась поштовим відправленням на адресу [PERSON] та належним чином отримана останньою 07.04.2020 року (Лист від 13.08.2020р. вх.№339), проте проставляти відповідний підпис про ознайомлення з її змістом, юрист відмовлялася й надалі. Крім того позивач відмовлялася виконувати розпорядження начальника виробничого відділу Малюса І.С., якому згідно посадовою інструкції юриста була безпосередньо підпорядкована, а саме: - не виконувала поданих їй для виконання завдань по підготовці документів; - вперто не хотіла підшивати в інвентаризаційні справи підготовлені нею документи; - неодноразово відмовлялася ознайомитися з чинною посадовою інструкцією юриста; - не подала звіти про виконану нею роботу; - не надавала трудову книжку на вимогу інспектора з кадрів. Юрист [PERSON] постійно створювала перешкоди на своєму робочому місці, щоб не дати можливості переходу фахівцю [PERSON] і між ними постійно виникали конфлікти, втручалася в роботу по прийому замовлень фахівцем [PERSON] , чим провокувала клієнтів виражати своє невдоволення стосовно роботи підприємства та створювала нездорову напружену ситуацію в столі замовлень, грубо порушуючи трудову дисципліну і Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників Стрийського МБТІ. Позивач також в різні періоди проводила відеозйомку працівників, та викладала їх фото та відео у соціальні мережі, нав`язувала працівникам Підприємства свою розмову про штатний розпис, заробітну плату, що буде керівником Стрийського МБТІ, залякувала перевірками СБУ та іншими службами, чим перешкоджала роботі працівникам столу замовлень і ставила в незручне становище підприємство перед клієнтами. Представник відповідача наголошує, що позивач використовувала робочий час не за призначенням, а в особистих цілях, замість сумлінного і добросовісного виконання покладених на неї завдань вирішила шляхом написання численних службових, доповідних записок, заяв вимагати непотрібні їй для виконання чітко окреслених завдань документи, друковані нормативні матеріали (кодекси), коментарі, всі договори підприємства, штатний розпис, посадові інструкції інших працівників, плани роботи для інших працівників, а також відомості по витратах підприємства тощо. Вимагала надання їй пояснень як працює «Стрийське МБТІ», за що отримують премії інші працівники, щодо законності дублювання та зберігання реєстраційних справ в технічному архіві Стрийського МБТІ тощо. Вимагала надати інформацію щодо проведення тендерних закупівель на правничу допомогу, відомості щодо вартості оплати послуг. Згідно Відкритого Листа трудового колективу від 16.03.2020 року працівники КП ЛОР «Стрийське МБТІ» висловили недовіру [PERSON] як співпрацівнику і юристу Стрийського МБТІ, зазначивши, що такому працівнику не місце у колективі оскільки [PERSON] своїми діями перешкоджає іншим працівникам виконувати їх трудові обов`язки і підриває авторитет та імідж установи. [PERSON] несумлінно виконує свої трудові обов`язки, здійснює порушення трудової дисципліни і правил внутрішнього трудового розпорядку. Робочий час [PERSON] використовує на власний розсуд в особистих цілях, систематично розміщує під час роботи замітки побутового невиробничого характеру в соціальній мережі «Фейсбук», поміщає там неправдиві наклепи на установу і співпрацівників, чим принижує їх моральну гідність та авторитет підприємства, що впливає на зменшення обсягів замовлень в умовах конкуренції на ринку роботи. [PERSON] не користується авторитетом в колективі, так як ображає і обзиває співпрацівників, поводить себе зверхньо і пихато у спілкуванні з ними, погрожує працівникам столу замовлень перевірками і судами, провокує їх, а потім неправдиво звинувачує у порушенні трудової дисципліни. Трудовий колектив вважає, що юрист [PERSON] не приносить користі підприємству, не працює в інтересах установи, а своїми діями паралізує роботу і створює атмосферу нервозності в колективі, завдає шкоди нормальному функціонуванню підприємства та його виробничій діяльності, створює незручності, що призводять до підриву ділової репутації та зниження престижу Стрийського МБТІ. Представник відповідача наголошує, що наказами начальника КП ЛОР «Стрийське МБТІ» від 17.12.2019 р., 20.12.2019 р., 14.02.2020 р., 25.06.2020 р. [PERSON] вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової та виробничої дисципліни, а тому при звільненні позивача було враховано попередню поведінку працівника. Вважає, що притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності здійснено з дотриманням норм трудового законодавства, у межах строків передбачених ст. 148 КЗпП України, а також з проведеним розрахунком відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, відповідачем не порушено жодних вимог та враховано процедуру і спосіб притягнення до дисциплінарної відповідальності, обрано вірний вид стягнення. Позивачем у свою чергу жодними доказами не спростовано підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги заперечив, просив у їх задоволенні відмовити з наведених вище підстав. Суд, заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Положеннями ст. 3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю. Відповідно до ч.1 ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Недотримання працівником умов трудового договору та правил внутрішнього трудового розпорядку є порушенням трудової дисципліни. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких видів стягнення: догана; звільнення. Згідно положень ст.147 КЗпП України порушення трудової дисципліни - це невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер. Чинним законодавством порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Наявність вини є обов`язковою умовою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Відмова працівника дати письмові пояснення не перешкоджає накладенню на працівника відповідного стягнення. Відповідно до ч. 3 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Відповідно до ч. 4 ст. 149 КЗпП України стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Таким чином, в силу ст.ст. 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 572/1644/17-ц (провадження № 61-42575св18), порушенням трудової дисципліни визнається невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тобто для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Згідно з ч. 1 ст. 151 КЗпП України якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2018 у справі № 761/33305/15-ц, зроблено висновок, що при звільненні за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України потрібно встановити: чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок; чи застосовувалися інші заходи дисциплінарного або громадського стягнення; чи можна вважати його вчинення систематичним невиконання працівником без поважних причин обов`язків. Під час вирішення питання щодо правомірності наказу про звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України суд зобов`язаний перевірити всі накази про накладення дисциплінарного стягнення, які ввійшли в систему для звільнення, незалежно від того, чи оскаржувався кожен наказ окремо в установленому законом порядку. Лише правомірно накладені стягнення можуть враховуватись і бути підставою для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 25 червня 2018 року у справі № 714/395/17, від 13 травня 2020 року у справі №826/1001/16, від 31 липня 2019 року у справі № 808/1509/16. В судовому засіданні встановлено, що наказом Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації №155-к/тр від 14.11.2019 р. «Про поновлення на роботі [PERSON] », позивач поновлена на роботі на посаді юриста Комунального підприємства Львівської обласної ради Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації з посадовим окладом в розмірі 4837, 00 грн. Начальнику виробничого відділу доручено забезпечити допуск до роботи [PERSON] на посаді юриста з 14.11.2019 р. Наказом від 17.08.2020 року № 208-к/тр, на підставі наказу № 13-к/тм від 17.08.2020 року, звільнено юриста [PERSON] за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. В період з 14.11.2019 року (поновлення позивача на роботі за рішенням суду) по день звільнення 17.08.2020 року на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України до позивача неодноразово застосовувались дисциплінарні стягнення за порушення трудової та виробничої дисципліни, а саме 17.12.2019 року, 20.12.2019 року та 25.06.2020 року. 17.12.2019 року на підставі наказу начальника КП ЛОР «Стрийське МБТІ» № 18-к/тм [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової та виробничої дисципліни, яка проявилась у вчиненні дій, що перешкоджали іншим працівникам виконувати свої посадові обов`язки, створення конфліктної ситуації з адміністрацією Підприємства. Вказаний наказ позивач оскаржила до суду (Справа №456/268/20). Постановою Львівського апеляційного суду від 14.02.2021 року рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.07.2020 року про відмову у задоволенні позову залишено без змін. 20.12.2019 року наказом №19-к/тм [PERSON] знову була притягнута до дисциплінарної відповідальності за невиконання розпоряджень адміністрації бюро, порушення трудової та виробничої дисципліни та Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Стрийського МБТІ, що проявилося у невиконанні розпоряджень адміністрації та вчиненні дій, які перешкоджали іншим працівникам бюро виконувати їх посадові обов`язки 17.12.2019 року та 18.12.2019 року. Цей наказ також був оскаржений позивачкою до суду (Справа №456/659/20). Постановою Львівського апеляційного суду від 29.07.2021 року рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.01.2021 року про відмову у задоволенні позову залишено без змін. 25.06.2020р. та 17.08.2020р. [PERSON] знову притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Згідно з\~ч.ч.\~4,\~5\~ст.\~82\~ЦПК України\~обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Предметом спору у цій справі є визнання незаконними наказів КП ЛОР «Стрийське МБТІ» від 25.06.2020р. та 17.08.2020р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивачау виді догани та звільнення її з займаної посади за систематичне невиконання своїх трудових обов`язків. Наказом №10-к/тм від 25.06.2020р. [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності: за відмову виконувати розпорядження начальника виробничого відділу [PERSON] , а саме: - грубо і категорично відмовлялася пересісти за інший робочий стіл в тому самому кабінеті на вимогу начальника виробничого відділу, щоб не створювати прецедентів та сварок з фахівцем [PERSON] ; - вперто не хотіла підшивати в інвентаризаційні справи підготовлені нею документи, мотивуючи, що це не вказано в її посадовій інструкції; - неодноразово категорично відмовлялася ознайомитися з чинною посадовою інструкцією юриста; створення перешкод на своєму робочому місці, щоб не дати можливості переходу фахівцю [PERSON] і між ними постійно виникали конфлікти, втручалася в роботу по прийому замовлень фахівцем [PERSON] , чим провокувала клієнтів виражати своє невдоволення стосовно роботи підприємства та створювала нездорову напружену ситуацію в столі замовлень, грубо порушуючи трудову дисципліну і Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників Стрийського МБТІ. Вказана поведінка юриста [PERSON] перешкоджала нормальній роботі працівників бюро чим порушила підпункти «а», «б», «в», «л» пункту 11 Розділу ІІІ Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Стрийського МБТІ, а саме; (а) працювати чесно і сумлінно, дотримуватись трудової і виробничої дисципліни; (б) вчасно і точно виконувати розпорядження адміністрації; (в) використовувати весь робочий час для виготовлення якісної продукції, утримуватись від дій, які перешкоджають іншим працівникам виконувати їх трудові обов`язки; (л) поводитись гідно, дотримувати правила ввічливості та поважно ставитись до колег по роботі, та пункти 2.1.20, 2.1.21, 2.1.22 посадової інструкції юриста. Судом встановлено, що начальником виробничого відділу [PERSON] у доповідній записці від 27.05.2020 р. №236, що адресована начальнику Підприємства, повідомлялось про те, що юрист Підприємства з 22.11.2019 р. почала працювати у виробничому відділі підприємства і відразу розпочала конфлікти з адміністрацією бюро, порушувала трудову дисципліну і Правила внутрішнього трудового розпорядку, зверхньо і нахабно вела себе по відношенню до працівників виробничого відділу, відмовилася ознайомлюватися з чинною посадовою інструкцією юриста на підприємстві. Неодноразово відмовлялась отримувати та виконувати надані їй плани роботи (завдання), про що неодноразово складалися акти комісією. Не виконувала поставлені їй завдання або не завершувала їх виконання. Вимагала документи, які згідно посадової інструкції могла отримати самостійно у структурних підрозділах бюро. Розпорядження керівника виробничого відділу не виконувала або виконувала частково на власний розсуд, що змушувало інших працівників чи особисто начальника виробничого відділу виконувати цю роботу. З 39 листів підготовлених на звернення юридичних осіб чи державних реєстраторів 23 з них потрібно було переробляти чи доробляти іншим працівникам. Робочий час [PERSON] використовує на власний розсуд, систематично розміщує в соціальних мережах неправдиві наклепи на співробітників і підприємство, чим принижує їх гідність і авторитет бюро. У спілкуванні зі співробітниками та керівником веде себе не ввічливо, зухвало, ображає та обзиває співробітників та створює конфліктні ситуації провокуючи працівників. Також у доповідній вказувалося на той факт, що за період з моменту поновлення позивача за рішенням суду, остання не показує фактичних конкретних результатів виконаної роботи, не подає ніяких пропозицій та не робить конкретних дій організаційно-правового характеру на підприємстві, не розробила і не брала участі у розробленні документів правового характеру, не надала правової допомоги структурним підрозділам бюро, не брала участі у підготовці та укладенні договорів з підприємствами, організаціями, не надала пропозицій по поліпшенню господарсько-фінансової діяльності підприємства, перешкоджає іншим працівникам виконувати їх трудові обов`язки та своїми діями паралізує роботу підприємства. [PERSON] займається переоглядом сайтів в інтернет мережі, що не є продуктивною роботою протягом 8-год. робочого дня, не надає консультацій правового характеру ні працівникам бюро, ні замовникам. [PERSON] не зробила ніяких конкретних дій, що принесли б користь трудовому колективу і установі, а використовує робочий час і матеріально-технічну базу бюро в особистих цілях. [PERSON] своїми діями паралізує роботу підприємства і створює атмосферу нервовості, а колектив підприємства висловив недовіру [PERSON] як співпрацівнику і юристу Стрийського МБТІ у відкритому Листі трудового колективу. У зв`язку з чим начальник виробничого відділу просив притягнути юриста до дисциплінарної відповідальності та перевести юриста на неповний робочий день. Судом встановлено, що доповідними записками від 05.06.2020 р. №256 та 16.06.2020 р. №266 повідомлялось керівництву Підприємства про створення юристом [PERSON] перешкод у роботі фахівцю бюро [PERSON] , унаслідок чого створювалася конфліктна ситуація в столі замовлень. Вказувалося, що юрист втручалась у нормальну роботу фахівця по прийому замовлень, грубо та зухвало розмовляла, провокувала клієнтів виражати свої невдоволення стосовно роботи підприємства та створювала нездорову напружену ситуацію в столі замовлень, чим перешкоджала виконувати обов`язки іншим працівникам. Актом від 23.06.2020 року зафіксовано факт ненадання юристом пояснень щодо постійних порушень трудової дисципліни, агресивного ставлення до наданих доручень та прямих вказівок начальника виробничого відділу [PERSON] , створення постійних конфліктів з фахівцем [PERSON] . Актами від 19.06.2020 р. та 23.06.2020 р. зафіксовано відмову [PERSON] на пропозиції інспектора з кадрів та начальника виробничого відділу ознайомитися з чинною посадовою інструкцією юриста від 20.11.2019 р. Відповідно до доповідної записки інспектора з кадрів [PERSON] від 24.06.2020 р., повідомлялись факти викладені у доповідних записках працівників Підприємства від 27.05.2020, 05.06.2020, 16.06.2020 року, а сааме, що юрист [PERSON] створює конфліктні ситуації на підприємстві, свої посадові обов`язки виконує поверхнево або взагалі їх не виконує, підриває ділову репутацію Стрийського МБТІ. [PERSON] відмовляється виконувати розпорядження начальника виробничого відділу [PERSON] . Юрист [PERSON] постійно створює перешкоди на робочому місці, не дає можливості проходу фахівцю [PERSON] , що створює конфлікти, втручалася в роботу по прийому замовлень, чим провокувала клієнтів та створювала напругу в залі замовлень, грубо порушувала трудову дисципліну і Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників Стрийського МБТІ. У своїх службових записках [PERSON] наводить наклепи на окремих працівників та спотворює реальні обставини справи на власну користь. Також вказано про відмову [PERSON] станом на 24.06.2020 від підпису про ознайомлення з чинною посадовою інструкцією юриста від 20.11.2019 р. У доповідній записці інспектора з кадрів від 24.06.2020 р. пропонувалось, за встановлені постійні грубі порушення юристом трудової і виробничої дисципліни, що проявилось в невиконанні розпоряджень адміністрації та порушень Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Стрийського МБТІ, притягнути [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. 25.06.2020 р. головним інженером [PERSON] доручено юристу надати пояснення щодо порушень трудової дисципліни, а саме щодо відмови в ознайомленні з посадовою інструкцією, відмови в зміні робочого місця в кабінеті №8 для покращення умов праці; створення конфліктних ситуацій в робочий час з фахівцем [PERSON] та агресивного ставлення до наданих доручень, зокрема підшиванні підготовлених юристом документів в інвентаризаційні справи. Внаслідок чого, на ім`я начальника КП ЛОР Стрийське МБТІ юристом подано доповідну записку [PERSON] про психологічний тиск на неї, дискримінацію та необхідність притягнення головного інженера [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за самоуправство та обмеження її у часі щодо виконання завдань. Актом від 25.06.2020 р. підтверджено факт не надання [PERSON] пояснень щодо порушень трудової дисципліни. У відповідності до п.2.1.21 посадової інструкції юриста затвердженої начальником «Стрийського МБТІ» [PERSON] 20.11.2019 р., юрист зобов`язаний дотримуватись трудової та виконавської дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку, охорони праці та санітарних норм, техніки безпеки, експлуатації інструментів, правил протипожежної безпеки. Згідно п.4.1.1 посадової інструкції, юрист несе відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх посадових обов`язків, що передбачені цією посадовою інструкцією, правилами внутрішнього трудового розпорядку та чинним законодавством України. Згідно п. 4.1.4. посадової інструкції, за порушення порядку зберігання та навмисне знищення інформації, надання недостовірної інформації, інформації з обмеженим доступом, розповсюдження конфіденційної інформації. Згідно п. 4.1.6. посадової інструкції, за невиконання чи неналежне виконання завдань начальника бюро, головного інженера та начальника виробничого відділу. У відповідності до п.11, «а», «б», «в», «л» Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Стрийського МБТІ, затверджених начальником Стрийського МБТІ від 12.12.2013 р., (надалі Правила) з якими позивач була ознайомлена, що стверджується її підписом у списку ознайомлених осіб, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, дотримуватись трудової і виробничої дисципліни, вчасно і точно виконувати розпорядження адміністрації, використовувати весь робочий час для виготовлення якісної продукції, утримуватись від дій, які перешкоджають іншим працівникам виконувати їх трудові обов`язки, поводитись гідно, дотримувати правила ввічливості та поважно ставитись до колег по роботі. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу. Виходячи з аналізу норм КЗпП України, у справах, в яких оспорюється незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності, саме роботодавець повинен довести, що притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося без порушення законодавства про працю. Одним з видів доказів у цивільному процесі згідно ст. 72 ЦПК України є письмові докази та показання свідків. Так, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що працює на посаді начальника виробничого відділу КП ЛОР Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації, та юрист безпосередньо є йому підпорядкованим. Ним було написано доповідні записки про те, що позивачка перешкоджала виконувати працівникам свої обов`язки та використовувала свій робочий час не для виконання трудових обов`язків, а для особистих цілей, вела себе зухвало. Грубо відмовлялася виконувати його розпорядження щодо підшивання в інвентаризаційні справи документи, відмовлялася пересісти за інше робоче місце в тому ж кабінеті, щоб не створювати сварок з іншими працівниками, відмовлялася від виконання його розпорядження щодо ознайомлення та підписання посадової інструкції юриста від 20.11.2019 р. Зазначив, що юрист на підприємстві займається своїми справами, веде відеозйомку, викладає в соціальні мережі фото та відео працівників та пише наклепи, вимагає непотрібні для виконання завдань документи, вимагає замість себе виконувати покладені на неї завдання, не подає жодних результатів роботи, грубо та зухвало спілкується з працівниками, не визнає начальника виробничого відділу своїм керівником, хоча він належить до адміністрації підприємтсва, та є її безпосереднім керівником згідно посадової інструкції. Свідок [PERSON] , який працює головним інженером Стрийського МБТІ в судовому засіданні вказав, що [PERSON] не виконувала надану їй роботу, натомість публікувала її в мережі інтернет. Така працювала в кабінеті №8, проте з працівниками у неї склались неприязні відносини, особливо з фахівцем бюро [PERSON] , унаслідок чого створювалася конфліктна ситуація. На пропозицію пересісти за інший робочий стіл в тому самому кабінеті, на вимогу начальника виробничого відділу, щоб не створювати прецедентів та сварок з фахівцем [PERSON] відмовилась, на вимогу надати пояснення щодо порушення нею трудової та виробничої дисципліни пояснень не надала. Категорично відмовлялася ознайомлюватися на підприємстві з чинною посадовою інструкцією від 20.11.2019 року, виконувати розпорядження начальника виробничого відділу [PERSON] та вимагала надати їй всі необхідні документи для виконання поставлених завдань. Неодноразово вимагала виконання завдань замість неї, в розмові веде себе зухвало, ображає працівників, знімає їх на відео без їх згоди та викладає в соціальні мережі. Відмовлялася надавати інспектору з кадрів свою трудову книжку після поновлення на роботі, про що було подано доповідну записку. Що стосується тверджень позивача про те, що вона не могла виконувати належним чином свої посадові обов`язку у зв`язку з неналежною організацією адміністрацією підприємства її робочого місця (відсутність комп`ютера, на якому вона раніше працювала з напрацьованою нею базою документів, непрацюючий принтер, відсутність підключення комп`ютера до мережі Інтернет, нормального освітлення над її столом, відсутність нормативно правової літератури кодексів) суд не приймає їх до уваги, оскільки такі досліджено та встановлено рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.07.2020 р. у справі № 456/268/20, яке набрало законної сили, тому в силу ч.4 ст.82 ЦПК України, не потребують доказування. Крім того встановлено, що 16.06.2020 р. начальником виробничого відділу Малюсом І.С., керівником виробничо-господарського відділу Берчаком В.М. та фахівцем [PERSON] складено акт про те, що 16.06.2020 юристу [PERSON] в кабінеті №8 для уникнення конфліктів та покращення її умов праці було запропоновано змінити робоче місце на її вибір з наявних вільних робочих місць в цьому приміщенні, проте така відмовилась. Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні доводи позивача про те, що її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності з мотивів особистої неприязні до неї безпосереднього керівництва, зокрема з огляду на наявність колективного листа з підписами працівників, згідно з яким 16.03.2020 р. працівники трудового колективу КП ЛОР «Стрийське МБТІ» звернулись з відкритим листом в Стрийський міськрайонний суд Львівської області, оскільки трудовий колектив Стрийського МБТІ обурений поведінкою та ставленням до своїх посадових обов`язків юриста [PERSON] , яка своїми діями перешкоджає іншим працівникам виконувати їх трудові обов`язки і підриває авторитет та імідж установи. [PERSON] несумлінно виконує свої трудові обов`язки, здійснює порушення трудової дисципліни і правил внутрішнього розпорядку. Вона не працює в інтересах підприємства, не подає пропозицій щодо покращення організації правової роботи та розвитку підприємства в цілому, а навпаки надсилає численні безглузді скарги в різні інстанції, які по своїй суті не відповідають фактичному стану речей на підприємстві. Необґрунтованість і безпідставність її скарг показали неодноразові перевірки відповідних органів та установ, які не виявили жодних суттєвих порушень чи недоліків у Стрийському МБТІ. Розгляд її скарг і підготовка відповідей на них забирає час у працівників підприємства, які мали б займатись питаннями організації і забезпечення виробничого процесу. За період роботи з 22.11.2019 р., [PERSON] перебувала 18 днів у відпустці і 39 днів на лікарняному, вона подала на ім`я посадових осіб бюро десятки доповідних, службових записок і заяв, в яких вимагала забезпечити їй особливі умови праці, окремий кабінет, надати друковані видання 13 кодексів України з коментарями, Конституцію України, хоча всі вони є у вільному доступі для роботи в інтернеті, надати їй негайно маркери салатового кольору, коректор, стікери, хоча всіма необхідними канцелярськими та іншими засобами для повноцінного виконання посадових обов`язків вона забезпечена. Робочий час [PERSON] використовує на власний розсуд в особистих цілях, систематично розміщує під час роботи замітки побутового невиробничого характеру в соціальній мережі Фейсбук, поміщає там неправдиві наклепи на установу і співпрацівників, чим принижує їх моральну гідність та авторитет підприємства, що впливає на зменшення обсягів замовлень в умовах конкуренції на ринку роботи. [PERSON] не користується авторитетом в колективі, так як ображає і обзиває співпрацівників, поводить себе зверхньо і пихато у спілкуванні з ними, погрожує працівникам столу замовлень перевірками і судами, провокувала їх, а потім неправдиво звинувачувала у порушенні трудової дисципліни. Трудовий колектив вважає, що юрист [PERSON] не приносить користі підприємству, не працює в інтересах установи, а своїми діями паралізує роботу і створює атмосферу нервозності в колективі, завдає шкоди нормальному функціонуванню підприємства та його виробничій діяльності, створює незручності, що призводять до підриву ділової репутації та зниження престижу Стрийського МБТІ. Трудовий колектив висловив недовіру [PERSON] як співпрацівнику і юристу Стрийського МБТІ. Окрім цього, усі твердження позивача [PERSON] в позовній заяві щодо визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності №10-к/тм від 25.06.2020 р., передують обставинам на підставі яких винесено спірний наказ, оскільки позивач описує події з часу поновлення на роботі 21.11.2019 р., хоча позивач 17.12.2019 р., 20.12.2019 р. притягувалася до дисциплінарної відповідальності та відповідним правовідносинам вже була надана оцінка в судових рішеннях. Окрім цього, суд приходить до переконання, що посилання позивача на неналежні умови праці не можуть бути підставою та не спростовують факту порушення нею трудової та виробничої дисципліни та вчинення дій, які викладені у оспорюваному нею наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності №10-к/тм від 25.06.2020 р. Судом встановлено, що листом від 19.06.2020 р. №1063 юристу [PERSON] було доручено подавати звіт щомісячно протягом 5 робочих днів після закінчення звітного місяця. Вказано, що згідно п. 2.1.22 Посадової інструкції юриста до обов`язків юриста віднесено, в тому числі, виконання окремих доручень начальника бюро. Аналогічне передбачено пп. «б»пункту 11 Розділу ІІІ Правил внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до доповідної записки [PERSON] від 14.08.2020 р.№342 на ім`я начальника Стрийського МБТІ [PERSON] , головний інженер повідомив, що станом на 14.08.2020 року звітів за період з 22.11.2019 р. по 01.06.2020 р. та липень поточного року від [PERSON] не поступало. Зазначив, що окрім дев`яти проектів відповідей на листи та звернення протягом липня юристом [PERSON] не надано інших результатів роботи. В свою чергу, юристом не підготовлено відповіді на запит приватного виконавця, натомість подано шість службових записок, в яких юрист ухилялася від виконання поставленого адміністрацією розпорядження, психологічно тиснула на керівника, погрожувала скаргами голові Львівської обласної ради. На прохання належним чином виконувати посадові обов?язки відповіді так і не підготувала, після чого головним інженером спільно з керівником архіву виконано роботу замість [PERSON] . [PERSON] надалі безпідставно відмовлялася ознайомлюватися з посадовою інструкцією юриста від 20.11.2019 року, чим порушила пп. «б» пункту 11 Розділу ІІІ Правил внутрішнього трудового розпорядку та п. 4.1.6. Посадової інструкції юриста. Аналогічні пояснення надав свідок [PERSON] в судовому засіданні. Вказав, що в робочий час [PERSON] без згоди працівників проводить відеозйомку в робочих приміщеннях бюро та поширює ці матеріали в соціальних мережах, зокрема 25.06.2020 р. поширила інформацію з обмеженим доступом, що виявлено у серпні 2020 року, про що також зазначив у доповідній записці. 17.08.2020 року наказом №13-к/тм про застосування дисциплінарного стягнення, розглянувши доповідну записку інженера [PERSON] від 14.08.2020 року, за невиконання розпоряджень адміністрації бюро без поважних причин, порушення трудової і виробничої дисципліни та Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Стрийського МБТІ, [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Судом встановлено, що в журналі реєстрації звернень працівників підприємства відомості про подання звітів за період з 22.11.2019 р. по 01.06.2020 р. та за червень-липень 2020 р. відсутні. Судом досліджено відповідь [PERSON] № 339 від 13.08.2020 р., де позивач вказувала про незаконність посадової інструкції від 20.11.2019 року, про надання витребуваних звітів, використання інтернету в робочих цілях та ненадання відповіді на повідомлення про зміну істотних умов праці через порушення, на думку позивача, цим повідомленням її конституційних прав та норм КЗпП України. Отже, позивач протягом значного проміжку часу категорично не виконувала посадових обов`язків юриста на Підприємстві. Відтак, розпорядження керівництва Стрийського МБТІ не виконані юристом, а її твердження, що юрист належним чином виконувала свої посадові обов`язки спростовано вищенаведеними доказами. Допитана в судовому засіданні свідок інспектор кадрів [PERSON] повідомила, що юрист створювала конфліктні ситуації на підприємстві, свої посадові обов`язки виконувала поверхнево або взагалі їх не виконувала, підриваючи ділову репутацію Стрийського МБТІ. На неодноразові розпорядження керівництва щодо ознайомлення з чинною посадовою інструкцією юриста від 20.11.2019 року не реагувала. Будь-яких звітів до приймальної начальника Стрийського МБТІ не подавала, відповідні записи в журналі реєстрації звернень працівників підприємства про подання звітів юристом підприємства відсутні. Щодо особи юриста зазначила, що могла зачинятися протягом тривалого часу в кабінеті та не надавати жодної допомоги, роз`яснень працівникам, неодноразово хамила та грубила інспектору з кадрів, подавала заяву в поліцію, відмовлялася від ознайомлення з документами підприємства, а саме колективним договором, особовою карткою, посадовою інструкцією юриста, не надавала протягом тривалого часу трудову книжку, чим перешкоджала інспектору з кадрів виконувати свої посадові обов`язки. Свідок [PERSON] також зазначила, що юристу неодноразово надавалася вказівка ознайомитися з посадовою інструкцією, внаслідок чого інспектор з кадрів намагалася отримати підпис позивача про ознайомлення. Однак, до часу звільнення 17.08.2020 року юрист так і не ознайомилася з чинною на підприємстві посадовою інструкцією юриста від 20.11.2019 року. З матеріалів справи встановлено, що актами від 03.08.2020 р. та 13.08.2020 р. зафіксовано відмову [PERSON] від ознайомлення з чинною посадовою інструкцією юриста від 20.11.2019 р., хоча відповідне розпорядження надавалось. Викладене вище свідчить, що юрист [PERSON] неодноразово не виконувала окремі розпорядження керівництва (начальника бюро, головного інженера, начальника виробничого відділу) про ознайомлення з чинною посадовою інструкцією юриста у різні періоди та кожного разу за невиконання таких розпоряджень була притягнута до відповідальності в межах терміну, визначеному в частині першій\~статті 148 КЗпП України. А тому, покликання позивача на той факт, що її неодноразово притягнуто до дисциплінарної відповідальності за одне й те ж порушення є надуманим та не заслуговують на увагу суду. Свідок [PERSON] , яка працює фахівцем Стрийського МБТІ в судовому засіданні пояснила, що після поновлення [PERSON] працювала з нею в одному кабінеті. Юрист постійно знаходилась в соцмережах, ображала та висвітлювала фото працівників та документи підприємства в інтернеті. Перешкоджала роботі, не давала проходу, підходила до клієнтів і забирала їх в інший кабінет, що надасть фахову допомогу, посилала клієнтів до інших організацій. Говорила, що буде керівником підприємства і все зміниться. Постійно перешкоджала нормальній роботі працівників бюро. Виставляла все в соцмережі та на зауваження не звертала уваги. Особисто свідка [PERSON] ображала, гримала дверима, на зауваження реагувала гостро та криком. Пересісти на інше робоче місце категорично відмовилася. Суд звертає увагу, що в судовому засіданні надали пояснення свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо поведінки [PERSON] на робочому місці, яка слугувала підставою для винесення наказів начальником КП ЛОР Стрийське МБТІ №10-к/тм від 25.06.2020 та 17.08.2020 року №13-к/тм про притягнення до дисциплінарної відповідальності, та такі суд приймає до уваги, підстав ставити їх під сумнів не має, оскільки дані пояснення повністю узгоджуються з фактичними обставинами справи. Що стосується\~твердження позивача\~про порушення\~відповідачем ст.32\~КЗпП при\~винесенні наказу\~від 10.06.2020\~№ 12,\~яким встановлено\~в період\~епідемії Ковід-19\~юристу [PERSON] \~неповний робочий\~час,\~то зазначений\~наказ позивачем\~не оскаржувався,\~та не\~був підставою\~для застосування\~до неї\~дисциплінарного стягнення,\~а отже\~не є\~предметом доказування\~в даній\~справі.\~Крім того,\~позивач була\~звільнена з\~роботи наказом від 17.08.2020 року № 208-к/тр, тоді як неповний робочий час для юриста встановлювався з 20.08.2020 року. Суд надає оцінку тому факту, що в період з 14.11.2019 р. (поновлення позивача на роботі за рішенням суду) по день звільнення 17.08.2020 р. на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, до позивача неодноразово застосовувались дисциплінарні стягнення за порушення трудової дисципліни, а саме 17.12.2019 року, 20.12.2019 року та 25.06.2020 року. Правомірність наказів про застосування дисциплінарного стягнення догани до позивача 17.12.2019 року № 18-к/тм та 20.12.2019 року № 19-к/тм підтверджується висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справах № 456/268/20 та № 456/659/20 відповідно. Перевіряючи правомірність і систематичність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд у відповідності до вимог законодавства та правовим позиціям Верховного Суду перевірив правомірність накладення попередніх стягнень, та вказує, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності здійснено з дотриманням норм трудового законодавства, у межах строків передбачених\~ст.148 КЗпП України, відповідачем не порушено жодних вимог та враховано процедуру і спосіб притягнення до дисциплінарної відповідальності, обрано вірний вид стягнення. Згідно витягу з протоколу засідання профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Комунального підприємства Львівської обласної ради Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації Львівської обласної організації професійної спілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості і побутового обслуговування населення № 5 від 28.02.2019 р., заяву [PERSON] про припинення членства в ППО профспілки працівників ЖКГ, МП і ПОН України задоволено. А тому, [PERSON] не входить до виборного органу, яким є профспілковий комітет. Оскільки [PERSON] не входить до виборного органу, яким є профспілковий комітет, а тому накладаючи дисциплінарне стягнення не було порушено вимог частини 2 статті 252 КЗпП України\~та частини 2\~статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Суд, оцінивши належність, доступність та достовірність кожного доказу окремо, а також у цілому, зокрема проаналізувавши доповідні записки, оспорювані накази №10-к/тм від 25.06.2020 року та від 17.08.2020 року №13-к/тм, згідно яких до позивача застосовано заходи дисциплінарного стягнення, а також показання свідків, письмові докази у справі (акти, доповідні записки, письмові завдання, локальні нормативні документи), приходить до переконання, що у судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, викладені у цих наказах, котрі стали підставою для їх винесення. Притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності здійснено з дотриманням норм трудового законодавства, а саме ст.ст.147-149 КЗпП України. Спірні накази було винесено уповноваженою особою, у межах строків, передбачених ст. 148 КЗпП України. При цьому позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу у розумінні ст.ст.77-78 ЦПК України на підтвердження позовних вимог та таких у судовому засіданні не здобуто, натомість відповідачем доведено факт порушення позивачем [PERSON] Правил внутрішнього трудового розпорядку та трудової дисципліни, а також невиконання посадових обов`язків юриста, за які до позивача могли бути застосовані заходи дисциплінарного стягнення, передбачені ст.147 КЗпП України, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо визнання незаконними та скасування наказів начальника КП ЛОР Стрийське МБТІ №10-к/тм від 25.06.2020 року та від 17.08.2020 року №13-к/тм про притягнення її до дисциплінарної відповідальності. На підставі наведеного, інші аргументи сторін, судом не аналізуються та не досліджуються, оскільки не стосуються предмету позовних вимог і пов`язані з іншими фактичними обставинами, які жодного відношення до розгляду справи не мають. Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця. Аналогічне тлумачення поняття «систематичності» застосоване в ухвалі Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року в справі № 641/6317/16-ц (провадження N 61-41679ск18), від 06 березня 2018 року в справі № 761/33305/15 (провадження № 61-2946св18). Таким чином, працівник може бути звільнений з роботи на підставі п.3 ч.1. ст.40 КЗпП України, якщо після застосування до працівника дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили за давністю і не зняте достроково (ст. 151 КЗпП України), він знову вчинив проступок на роботі. Роботодавець має навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. Безпосередні обов`язки працюючих закріплені у ст. 139 КЗпП України та правилах внутрішнього трудового розпорядку. Завдання та обов`язки працівника, його права та відповідальність закріплюється у трудовому договорі. Саме за невиконання або неналежне виконання працівником з його вини таких трудових обов`язків може настати дисциплінарна відповідальність цього працівника. Крім того, під систематичністю розуміється застосування дисциплінарних заходів за два та більше випадки невиконання службових обов`язків. Судом встановлено, що позивачка систематично (більше двох), без поважних на те причин, не виконувала свої службові обов`язки та до неї раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани, однак вони не дали позитивних результатів, не дисциплінували працівника щодо припинення правопорушень та виконання ним своїх обов`язків. Тому, відповідач, при застосуванні крайнього заходу мав обґрунтовані підстави звільнити [PERSON] на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, пославшись на систематичне, повторне невиконання без поважних причин посадових обов`язків, особою, яка раніше допускала порушення покладених на нього обов`язків, і притягувалась за це до дисциплінарної відповідальності. При цьому, відповідачем враховано положення ст. 149 КЗпП України та дотримано процедуру звільнення позивача. Звільнення проведено у відповідності до діючого законодавства, правомірно та з дотриманням визначеного законом строку та порядку. Порушень трудових прав позивача не встановлено. Дане узгоджується з позицією висвітленою у рішеннях ВС України у справах № 761/27059/18 та № 755/901/18. Наказом від 17.08.2020 року № 208-к/тр на підставі наказу № 13-к/тм від 17.08.2020 року звільнено юриста [PERSON] за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. Наказ № 13-к/тм від 17.08.2020 року був зачитаний позивачу. З наказом №13-к/тм від 17.08.2020 року позивач ознайомилася 17.08.2020 року, про що поставила відповідну відмітку на зворотній стороні Наказу. Наказ № 208-к/тр від 17.08.2020 року був зачитаний позивачу. Поставити відмітку про ознайомлення з наказом № 208-к/тр «Про звільнення [PERSON] » від 17.08.2020 року позивач відмовилася, про що складено відповідний акт від 17.08.2020 року. Копію даного наказу № 208-к/тр було скеровано позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення 17.08.2020 року (ідентифікатор поштового відправлення №8240008072639) за адресою місця її проживання [ADDRESS] , однак поштовий конверт з наказом повернувся на адресу роботодавця з відміткою «за закінченням терміну зберігання», про що складена відповідна довідка. У зв`язку з чим 23.09.2020 року відповідачем повторно скеровано копію наказу № 208-к/тр від 17.08.2020 року про звільнення [PERSON] , який остання отримала 15.10.2020 року (ідентифікатор поштового відправлення №8240809404412). Позивачу при звільненні було також надано оригінал трудової книжки та розрахунковий листок, що не заперечується сторонами. Згідно розрахункового листка (довідки) за серпень 2020 року [PERSON] , посада юрист, позивачу нараховано 5\~825,48 грн. (3\~464.10 грн. оклад та 2\~361,38 грн. компенсація невикористаної відпустки) та утримано 1\~135,97 грн. (військовий збір 87,38 грн. та податок з доходів фізичних осіб 1\~048,59 грн.), належить до виплати 4\~689,51 грн. Позивачу було виплачено аванс 14.08.2020 року у розмірі 2\~400 грн., а тому виплата заробітної плати на момент звільнення становила 2\~289,51 грн. Згідно списку перерахованої з/п від 17.08.2020 року [PERSON] перераховано до виплати 2289,51 грн. та згідно платіжного доручення №683 від 17.08.2020 року [PERSON] 17.08.2020 року, призначення платежу розрахункові за серпень місяць 2020 року. Виплата позивачу авансу в розмірі 2\~400 грн. підтверджується списком перерахованої з/п згідно документа №БТІ-77 від 14.08.2020 та платіжним дорученням №123 від 14.08.2020 щодо виплати заробітної плати за I пол. серпня 2020 року. Отже, остаточний розрахунок з [PERSON] проведено в день звільнення 17.08.2020 року згідно відмітки банку від 17.08.2020 на суму 2\~292,94 грн. із врахуванням комісії банку. А тому відповідачем повністю дотримано вимог статті 116 КЗпП України. Статтею 116 КЗпП України\~визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відтак, твердження позивачки щодо порушення порядку розрахунку після звільнення та видачі трудової книжки не знайшли свого підтвердження в суді та не доводяться документами долученими до справи. Беручи до уваги наведені докази в сукупності слід зазначити, що відповідачем беззаперечно доведено підставність звільнення позивачки з посади юриста на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Факти систематичного невиконання [PERSON] без поважних причин своїх трудових обов`язків доводяться долученими до справи документами, які надані стороною відповідача. Оскаржуваний наказ, на підставі якого позивача звільнено з роботи містить посилання на конкретні та фактичні дані та обставини щодо допущених позивачем систематичних випадків порушення трудової дисципліни. Враховуючи все вищевикладене, надані до матеріалів справи докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини справи, а також враховуючи встановлений порядок при звільненні за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, суд дійшов висновку, що відповідачем дотримано процедури звільнення, а тому відсутні підстави для визнання незаконним та скасування наказу про звільнення позивача. Крім того, оскільки в судовому засіданні не встановлено порушення відповідачем прав позивача в частині звільнення із займаної посади, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Оскільки позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними від розгляду питання законності винесення догани та звільнення працівника, з урахуванням висновку суду про правомірність накладення дисциплінарного стягнення на позивача, а також звільнення за систематичне невиконання обов`язків, в цій частині позов також не підлягає задоволенню. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю.

Outcome: dismissed