Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

21.01.2022 позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати виконавчий напис №24705 виданий 30.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 30707,15 грн., таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 1488,60 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 3000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в жовтні 2021 року вона отримала постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. про відкриття виконавчого провадження №67070410 від 08.10.2021. Дана постанова була винесена на примусове виконання виконавчого напису №24705 виданого 30.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 30707,15 грн. Після отримання постанови вона відразу звернулась до відділення даного банку для з`ясування усіх обставин, в результаті чого їй надали довідки, згідно яких три кредитні договори з банком повністю погашені. Крім того, в її інтересах до приватного нотаріуса звернулась адвокат Партика О.В. для отримання виконавчого напису, з якого б вбачалося на погашення якого кредитного договору відбувається стягнення. Згідно отриманої копії виконавчого напису №24705 виданого 30.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., пропонується звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором №612175509 від 12.03.2014, укладеним з Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та задоволено вимоги банку про стягнення з [PERSON] заборгованості за період з 22.03.2021 по 17.06.2021, суму у розмірі: 30057,15 грн., у тому числі: прострочену заборгованість за сумою кредиту 29681,71 грн; прострочену заборгованість за комісією та процентами 375,44 грн. Вказує, що жодної заборгованості перед АТ «Альфа-Банк» за Кредитним договором №612175509 від 12.03.2014 не має, так як вона повністю та вчасно оплачувала усі кредитні зобов`язання перед банком та борг погашений більше як п`ять років тому. Даний кредитний договір був укладений в простій письмовій формі, строком на один рік. Відсутність заборгованості перед банком за договором від 2014 року підтверджується також укладенням 26.12.2018 нового кредитного договору №501098161, щоб було б неможливо при наявності непогашеної заборгованості за попередніми кредитами. Отже, вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. відбулось з порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. 27.02.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій просить в позовній заяві до АТ «Альфа-Банк» відмовити в повному обсязі. В обґрунтування відзиву вказує, що в аналогічному спорі наявний висновок Верховного суду від 23.12.2021 року по справі 189/115/19, де стороною є також АТ «Альфа-Банк», де суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також, зазначає, що є непереконливими доводи і аргументи позивача про те, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник не мав безспірної заборгованості перед стягувачем, а заборгованість не мала такого розміру як зазначено у виконавчому написі. 17.03.2022 представник позивача адвокат Партика О.В. подала клопотання про витребування доказів, в якому просить витребувати від АТ «Альфа-Банк» копію кредитного договору №612175509, укладеного 12.03.2014 між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк». Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в справі №442/428/22 від 17.03.2022 клопотання [PERSON] про витребування доказів від 17.03.2022 задоволено. 06.04.2022 позивачка подала заяву про приєднання письмових доказів, в якій вказує, що окрім Анкети-заяви та додатку від 12.03.2014, яка укладена в простій письмовій формі, інші частини договору існують лише в електронному варіанті на інтернет-сторінці банку, відтак не могли бути фізично нею підписані та нотаріально посвідчені нотаріусом. Представник позивача адвокат Партика О.В. подала клопотання, в якому просить слухати справу без її участі та участі [PERSON] . Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити позов. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з огляду на таке. Судом встановлено, що між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» був укладений Кредитний договір №612175509 від 12.03.2014 року, який не посвідчений нотаріально. Згідно виконавчого напису від 30.08.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №24705, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. пропонує звернути стягнення з [PERSON] за Кредитним договором №612175509 від 12.03.2014, за період з 22.03.2021 по 17.06.2021, в розмірі 30057,15 грн., у тому числі: прострочену заборгованість за сумою кредиту 29681,71 грн; прострочену заборгованість за комісією та процентами 375,44 грн. Згідно Постанови ВП №67070410 від 08.10.2021 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №24705 виданого 30.08.2021. Відповідно до ч.1ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно дост.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст.18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.ст.87-88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу II Порядку). Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений у пп.2.3 п.2 гл.16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, п.п.3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно правовій позиції Верховного суду України, викладеної в Постанові від 5 липня 2017 року у справі за М 6-887цс17: з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такого ж висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата ВС у постанові від 29.03.2019 у цивільній справі №137/1666/16-ц. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Згідно п. 3.1. глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012№ 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Наведений висновок підтверджений правовою позицією ВП ВС, викладеною у постанові від 21.09.2021 у справі №910/10374/17, згідно якої якщо кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, не був посвідчений нотаріально, це дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Отже, судом встановлено, що Кредитний договір №612175509 від 12.03.2014 був укладений між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» у простій письмовій формі, а тому приватний нотаріус вчинив виконавчий напис з грубим порушенням законодавства, а тому позов [PERSON] є підставним та підлягає задоволенню. В частині стягнення з відповідача в користь позивача витрат понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. суд дійшов наступного висновку. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу по даній справі, позивачем долучено Договір про надання правової допомоги від 22.12.2021, Акт прийняття-передачі наданих послуг від 28.12.2021 з детальним описом робіт на загальну суму 3000 грн. та Квитанція до прибуткового касового ордера №52 від 20.01.2022 на суму 3000 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги у розмірі 3000 грн. є обґрунтованими та співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, а тому заяву слід задоволити. На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 1488,60 грн.

Outcome: approved