Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

Позивач в березні 2021 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру загальною площею 31,7 кв.м., житловою площею 12,9 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій та позивачу на праві спільної сумісної власності. Зазначає, що він є єдиним спадкоємцем за законом [PERSON] , однак постановою від 24.09.2020 року йому відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири у зв`язку з тим, що не виділено частку на спільне майно. Просить суд визначити частки власників квартири [ADDRESS] наступним чином: виділити померлій [PERSON] частку в праві власності на квартиру [ADDRESS] в розмірі Ѕ частини квартири; виділити частку [PERSON] в праві власності на квартиру [ADDRESS] в розмірі 1/2 частини квартири. Визнати за [PERSON] право власності на квартиру загальною площею 31,7 кв.м., житловою площею 12,9 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 26.03.2021 р. по справі відкрито загальне позовне провадження. Проведено підготовче судове засідання 08.06.2021 р. та витребовано копія спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] . Від відповідача надійшов відзив на позов в якому просили суд ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства України. В судових засіданнях представник позивача позов підтримувала, з обставин викладених в ньому та просила суд позов задовольнити. В судове засідання призначене 16.02.2022 року представник позивача не з`явилася, подала заяву про закінчення розгляду справи без її участі, позов просила задовольнити. Представник відповідача в своєму відзиві також просив суд розглянути справу без його участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивач є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження та є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Як убачається з копії спадкової справи у строки визначені законом позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 24.09.2020 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири у зв`язку з невиділеною часткою в спільному праві власності на квартиру. Як убачається з наданих суду доказів право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності на підставі договору міни, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою № 21, 02.11.1994 року № 2-3158 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 09.11.1994 року у реєстрову книгу 244 за реєстровим № 1453 . Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Виходячи з вищенаведеного, у суду є всі підстави вважати, що [PERSON] , яка померла [INFO] у спільній сумісній власності на спірну квартиру належала 1/2 частка, а інша 1/2 частка - належить [PERSON] . Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, судом встановлено, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] входить 1/2 частка квартири [ADDRESS] та єдиними спадкоємцем є позивач. Тобто частка позивача, як спадкоємця у спірній квартирі складається з 1/2 частки, а власником іншої 1/2 частки є позивач відповідно до договору міни від 02.11.1994 р. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст.392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою , а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Позивач позбавлений можливості вирішити питання оформлення спадщини у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS] в позасудовому порядку. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на частку квартири після смерті матері , суд беручи до уваги, що позивач згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину у строки, визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України, вважає що його позовні вимоги щодо визнання за ним в порядку спадкування права власності на 1/2 частку спірної квартири підлягають задоволенню. При цьому суд відмовляє, у визнанні права власності в порядку спадкування на всю квартиру, оскільки до спадкової маси належить лише 1/2 її частка. Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, а тому суд відмовляє у задоволенні вимог про виділ померлій [PERSON] частки в праві власності на спірну квартиру. З огляду на викладене, суд задовольняє частково позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial