Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

07 червня 2021 року до суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позов мотивовано тим, що між Публічним акціонерним товариством Альфа-Банк" та відповідачем [PERSON] 10.07.2015 року укладено кредитний договір за № 490942682, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 14603,03 грн зі сплатою 39,9 % річних. 14.11.2016 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" укладено договір факторингу № 4-АБ/КІ, відповідно до якого ПАТ "Альфа-Банк" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи", а ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 490942682 від 10.07.2015 року, укладеного між ПАТ "Альфа-Банк" та боржником. Таким чином, ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло право грошової вимоги до відповідачів, а ПАТ "Альфа-Банк" втратив такі права. 26.12.2018 року між ТОВ "Кредитні ініціативи" та ТОВ "ФК "Веста" було укладено договір факторингу № 2019-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ "Кредитні ініціативи" відступило ТОВ "ФК "Веста" а ТОВ "ФК "Веста" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 490942682 від 10.07.2015 року, укладеного між ПАТ "Альфа-Банк" та боржником. Таким чином, ТОВ "ФК "Веста" набуло право грошової вимоги до відповідача, а ТОВ "Кредитні ініціативи" втратило такі права. 16.01.2019 між ТОВ "ФК "Веста" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ "ФК "Веста" відступило ТОВ "Вердикт Капітал", а ТОВ "Вердикт Капітал" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 490942682 від 10.07.2015 року, укладеного між ПАТ "Альфа-Банк" та відповідачем. Таким чином ТОВ "Вердикт Капітал" наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ "ФК "Веста" втратило такі права. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3 % річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 18.05.2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 32908,68 грн., з яких: нараховані 3% річних становить 1307,87 грн, втрати від інфляції 2962,31 грн, заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 14518,58 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 14119,92 грн. Позивач зазначає, що станом на день подання позовної заяви відповідач не повернув отримані від позивача кредитні кошти за вказаним кредитним договором. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 14.06.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі за обставин, викладених в позовній заяві (а.с. 9). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача - адвокат Трембач В.В. в судовому засіданні 15.11.2021 позовні вимоги не визнав повністю, просив відмовити у їх задоволенні, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів набуття права вимоги ТОВ « Вердикт Капітал» за кредитним договором № 490942682 від 10.07.2015 року, укладеним між ПАТ "Альфа-Банк" та відповідачем. Вказав, що долучений до позовної заяви Додаток 1 до договору факторингу № 4-АБ/КІ від 14 листопада 2016 року, відповідно до якого ПАТ "Альфа Банк" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи", а ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 490942682 від 10.07.2015 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Альфа-банк" та [PERSON] , містить лише підпис фактора - ТОВ "Кредитні ініціативи". Протокольною ухвалою суду було витребувано повний текст Додатку 1 до договору факторингу № 4-АБ/КІ від 14 листопада 2016 року, відповідно до якого ПАТ "Альфа Банк" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи", а ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 490942682 від 10.07.2015 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Альфа-банк" та [PERSON] , оскільки в матеріалах позовної заяви міститься лише витяг, де є підпис лише фактора - ТОВ "Кредитні ініціативи". Ухвала суду на час розгляду справи не виконана, Позивачем даний документ до суду не надано. В судове засідання 19.04.2022 сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі з урахуванням зазначених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством Альфа-Банк" та відповідачем [PERSON] 10.07.2015 року укладено кредитний договір за № 490942682, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 14603,03 грн зі сплатою 39,9 % річних (а.с. 11, 14). Відповідно до п.2.3 Кредитного договору, датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій - 13.07.2020. За умовами кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному Додатком до Публічної пропозиції на оформлення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, а позичальник в свою чергу зобов`язувався здійснювати сплату грошових коштів. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, відкривши позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 14 603,03 грн. За період користування кредитними коштами Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість Позичальником за кредитним договором в повному обсязі не погашена. З долученого до справи розрахунку заборгованості за кредитом, вбачається, що загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3 % річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 18.05.2021 року становить 32908,68 грн., з яких: нараховані 3% річних становить 1307,87 грн, втрати від інфляції 2962,31 грн, заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 14518,58 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 14119,92 грн. 14.11.2016 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" укладено договір факторингу № 4-АБ/КІ, відповідно до якого ПАТ "Альфа-Банк" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи", а ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 490942682 від 10.07.2015 року, укладеного між ПАТ "Альфа-Банк" та боржником. Таким чином, ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло право грошової вимоги до відповідачів, а ПАТ "Альфа-Банк" втратив такі права. 26.12.2018 року між ТОВ "Кредитні ініціативи" та ТОВ "ФК "Веста" було укладено договір факторингу № 2019-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ "Кредитні ініціативи" відступило ТОВ "ФК "Веста" а ТОВ "ФК "Веста" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 490942682 від 10.07.2015 року, укладеного між ПАТ "Альфа-Банк" та боржником. Таким чином, ТОВ "ФК "Веста" набуло право грошової вимоги до відповідача, а ТОВ "Кредитні ініціативи" втратив такі права. 16.01.2019 між ТОВ "ФК "Веста" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ "ФК "Веста" відступило ТОВ "Вердикт Капітал", а ТОВ "Вердикт Капітал" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 490942682 від 10.07.2015 року, укладеного між ПАТ "Альфа-Банк" та відповідачем. Таким чином, ТОВ "Вердикт Капітал" наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ "ФК "Веста" втратив такі права. Тому просить стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 32908,68 грн. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частин 1 та 2 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборону, вимог розумності та справедливості (статті 627 ЦК України). За змістом частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України (параграф 1 глава 71) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами глав 47 - 49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України, передбачено якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина 1 статті 611 ЦК України). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги статтей 549, 550, 551 ЦК, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини 1 статті 611 ЦК) з першого дня прострочення та доти, доки зобов`язання не буде виконане. З матеріалів справи вбачається, що між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] 10.07.2015 року було укладено кредитний договір № 490942682. Підписавши даний кредитний договір, відповідач погодився з умовами договору. Як вбачається із матеріалів справи позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитним коштами. З долученого до справи розрахунку заборгованості за кредитом, вбачається, що загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3 % річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 18.05.2021 року становить 32908,68 грн., з яких: нараховані 3% річних становить 1307,87 грн, втрати від інфляції 2962,31 грн, заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 14518,58 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 14119,92 грн. Як на підставу для відмови у задоволенні позову представник відповідача посилався на те, що із долучених до позову матеріалів достовірно не встановлено, що право вимоги за кредитним договором між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] перейшло до ТОВ "Вердикт Капітал", оскільки долучені до позовної заяви докази містять сумніви, зокрема, долучений до позовної заяви Додаток 1 до договору факторингу № 4-АБ/КІ від 14 листопада 2016 року, відповідно до якого ПАТ "Альфа Банк" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи", а ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 490942682 від 10.07.2015 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Альфа-банк" та [PERSON] , містить лише підпис фактора - ТОВ "Кредитні ініціативи" та не містить підпису клієнта - ПАТ «Альфа-Банк». Дослідивши документи, які стосуються договорів факторингу та наступного договору відступлення прав вимоги, були встановлені такі обставини. 14.11.2016 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" укладено договір факторингу № 4-АБ/КІ, відповідно до якого ПАТ "Альфа-Банк" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи", а ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 490942682 від 10.07.2015 року, укладеного між ПАТ "Альфа-Банк" та боржником (а.с. 17). Таким чином ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло правом грошової вимоги до відповідача, а ПАТ "Альфа-Банк" втратило такі права. 26.12.2018 року між ТОВ "Кредитні ініціативи" та ТОВ "ФК "Веста" було укладено договір факторингу № 2019-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ "Кредитні ініціативи" відступило ТОВ "ФК "Веста" а ТОВ "ФК "Веста" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 490942682 від 10.07.2015 року, укладеного між ПАТ "Альфа-Банк" та боржником. Таким чином, ТОВ "ФК "Веста" набуло право грошової вимоги до відповідача, а ТОВ "Кредитні ініціативи" втратило такі права. 16.01.2019 між ТОВ "ФК "Веста" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ "ФК "Веста" відступило ТОВ "Вердикт Капітал", а ТОВ "Вердикт Капітал" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 490942682 від 10.07.2015 року, укладеного між ПАТ "Альфа-Банк" та відповідачем. Таким чином, ТОВ "Вердикт Капітал" набуло правом грошової вимоги до відповідача. Відповідач в судовому порядку вище зазначені договори не оскаржував, жодних відомостей про їх недійсними суду не надав. Оскільки станом на час звернення позивача до суду зобов`язання боржника з повернення кредиту належним чином не виконане, використані позичальником кошти у добровільному порядку в повному обсязі не повернуті, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статтею 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Обставини, наведені позивачем в позовній заяві, відповідачем не спростовані, відомостей про погашення заборгованості не надано. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, підлягають до задоволення. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, з відповідача на користь відповідача підлягає стягненню 2270,00 грн судового збору. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать втрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 20 000 грн. Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Так, для підтвердження витрат на правову допомогу позивачем було надано Договір про надання правової допомоги №05-03/2021 від 05.03.2021 (а.с. 67-70), заявку на надання юридичної допомоги №16 від 08.03.2021 (а.с. 72), витяг з акту №1 про надання юридичної допомоги від 23.03.2021 (а.с. 73). Однак, з наданого платіжного доручення не вбачається, що була сплачена вартість наданої позивачу правової допомоги саме у даній справі. Тому суд не вбачає підстав для стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "Вердикт Капітал" вартості такої правової допомоги. Крім того, з витягу та акту також достовірно не можливо встановити, що правова допомога надавалась саме у зв`язку із позовною заявою ТОВ "Вердикт Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Outcome: partial