Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Н.К. про визнання договору дарування недійсним. В обґрунтування позову зазначила, що після смерті матері ( [PERSON] ) по заповіту, успадкувала квартиру [ADDRESS] . В зазначеній квартирі з 2010 року проживав її син [PERSON] з дружиною та донькою [PERSON] . Чоловік позивачки - [PERSON] помер [INFO] , мати [PERSON] померла [INFO] , син позивачки [PERSON] помер [INFO] . Після смерті чоловіка у позивачки значно погіршився стан здоров`я, а після смерті матері та сина, став ще гіршим. Саме в цей період, коли позивачка переживала емоційно тяжкий час, намагаючись усвідомити незворотність втрат, відчуваючи тривогу та самотність, що більше ніколи не буде підтримки та допомоги, яку отримувала за життя чоловіка та сина, активними в житті позички були онука та невістка, які звернулися з проханням подарувати їм квартиру, яку позивачка успадкувала після смерті матері.Повіривши у щирість слів невістки та онуки пробачила їх за те, що під час тяжкої хвороби сина вони не приймали активної участі в його лікуванні, догляді та підтримці, якої він потребував. Позивач весь час доглядала за сином, шукала кошти та купувала дорогі ліки, їздила по лікарнях з надією вишукати інший спосіб лікування, доглядала його до останнього дня, в той час коли невістка та онука не з`являлися до нього у лікарню та не цікавилися його станом. Вважає, що невістка та онука скористалися її безпорадним станом, через тяжкі життєві обставини, які вплинули на ускладнення загального та психічного стану її здоров`я та призвели до хворобливого стану психіки, спекулюючи на почуттях і водночас пропонуючи допомогу та турботу при цьому обіцяючи, що водночас завжди будуть поруч - вмовили укласти договір дарування спірної квартири онуці, який укладений 26.02.2018 та посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Н.К., та зареєстрований в реєстрі за № 453. Відразу ж після підписання договору, позивач зрозуміла, що втратила можливість підтримувати добрі близькі стосунки з невісткою та онукою, так як вони відразу змінили свій настрій до позивачки та запропонували їй жити як вона захоче. Після чого у її житті онука і невістка не з`являються взагалі, не телефонують, не піклуються та не цікавляться її життям та здоров`ям.Викладені обставини підтверджуються висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Кропивницьке відділення за результатами проведення судової психологічної експертизи за № 4732/4733/20-27 від 10.12.2020. Просить задовольнити позов в повному обсязі. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 січня 2021 року відкрито загальне позовне провадження. 22 квітня 2021 року відповідач [PERSON] надіслала до суду відзив. В обґрунтування відзиву зазначила, що починаючи з 2008 року відповідач та її батьки [PERSON] та [PERSON] , проживали в квартирі [ADDRESS] , разом з мамою позивача та відповідно прабабусею відповідача - [PERSON] , яку доглядали до дня її смерті - [INFO] . За життя [PERSON] повідомляла, що після її смерті, вказану квартиру має отримати у власність внук та відповідно батько відповідача та син позивача - [PERSON] , про що було відомо позивачу.Окрім того, чоловік позивача та відповідно дідусь відповідача - [PERSON] який помер [INFO] , за життя висловлював бажання про оформлення квартири [ADDRESS] , на свого сина, батька відповідача - [PERSON] . На початку вересня 2017 року батькові відповідача - [PERSON] стало відомо про існування хвороби.Під час перебування [PERSON] в лікарні, відповідач, мати відповідача, позивач по справі приймали активну участь в його лікуванні, підтримували та доглядали, купували необхідні ліки відповідно до рекомендації лікарів. Тому твердження позивача, що відповідач та її мати не брали участі у лікуванні батька відповідача є не правдивими. [INFO] помер батько відповідача, син позивача - [PERSON] . Похованням займалася мати відповідача, бабуся та відповідач, а згодом відповідачем та її мамою було поставлено пам`ятник, що підтверджується відповідними документами наданими до відзиву.Син позивача - [PERSON] , вже перебуваючи в лікарні висловлював бажання про оформлення квартири [ADDRESS] , на матір відповідача, [PERSON] - невістку позивача.Таким чином, можна стверджувати, що квартира [ADDRESS] , фактично належала сім`ї [PERSON] його дружині та доньці - відповідачу по справі, але лишалося, лише юридично переоформити вказану квартиру, про що було відомо позивачу по справі.Позивач сама обирала приватного нотаріуса, в якого мав би бути посвідчений договір дарування квартири. Вказаний договір був оформлений за кошти відповідача та кошти її мами.26.02.2018 між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] укладений договір дарування, квартири [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Н.К., та зареєстрований в реєстрі за № 453.В день посвідчення договору дарування позивач [PERSON] почувала себе добре, усвідомлювала значення своїх дій, більш того приватний нотаріус переконалася шляхом проведення розмови, що позивач може усвідомлювати значення своїх дій, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії.На наступний день, відповідач пішла влаштовуватися на роботу, та не могла відповідати на дзвінки та повідомлення позивача - своєї бабусі, на що позивач почала надсилати смс- повідомлення з погрозами розірвати договір дарування, оскільки нібито відповідач не хоче з нею спілкуватися, що підтверджується роздруківкою знімку екрану телефону (screenshot), заявою про влаштування на роботу. Також було здійснено адвокатський запит до ПрАТ "ВФ УКРАЇНА" з метою отримання деталізації по дзвінкам та смс - повідомленням за моїм номером [NUMBER] . Весною 2018 року, позивач вирішила забрати автомобіль, який належав її чоловіку [PERSON] , та знаходився в гаражі біля будинку відповідача разом із поліцією. Працівники поліції повідомили відповідачу про необхідність повернення автомобіля позивачу на що відповідач та її мама не заперечувала та відали автомобіль. В подальшому позивач почала ображати маму відповідача, на що відповідач після отримання образ, в збудженому стані через образи відповідала, що позивач немає права ображати маму. Після вказаних подій, відповідач дійсно стала мало спілкуватися з своєю бабусею [PERSON] . Щодо висновку судової психологічної експертизи проведеної експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Кропивницьке відділення за № 4732/4733/20-27 від 10.12.2020. Вказана експертиза є необґрунтованою та викликає сумніви, оскільки виконана без достатньої кількості вихідних даних (письмових доказів про її психологічний стан на час вчинення правочину, свідчень свідків та інше), а ґрунтується лише на медичній документації, яка не містить жодного посилання на психологічний стан [PERSON] , та на особистих поясненнях [PERSON] (зацікавленої сторони).При проведенні судово-психологічної експертизи у справах про визнання недійсними угод, укладених дієздатними особами, особливого значення набуває повнота матеріалів, що надаються для дослідження, а саме даних, що дозволяють провести повний аналіз особливостей психологічних обставин, за яких укладалась угода. Поза зазначених вихідних даних відповісти на вище наведені запитання є більш чим проблематичним (практично неможливим).Якщо є якісь індивідуальні психологічні особливості, особисті риси особи, певні погляди, які змушують сумніватися, що він правильно уявляє собі дійсність, є підстави говорити про те, що вчинявся психологічний тиск на людину. Але щоб вирішити ці питання, психолог має оперувати певними вихідними даними з ситуації щодо укладення угоди. Як правило, цих вихідних даних йому не надають. Приміром, щоб визначити ситуацію як збіг особливо-тяжких обставин, які є умовою для правильного розуміння помилкової угоди, потрібно проаналізувати ці обставини. Опис обставин та ситуації має бути у вихідних даних, які надаються психологу. Тоді психолог дає їм психологічну кваліфікацію. Проте, часто цього не буває. Наприклад, немає даних, що людина на момент підпису договору дарування на квартиру страждала психічними розладами (зазвичай, це люди похилого віку).Вказані обставини свідчать про відсутність достатньої кількості вихідних даних для проведення вказаної експертизи та про необґрунтованість експертного висновку, його суперечність іншим обставинам справи, а тому викликає сумнів в його правильності, а також є таким що ґрунтується на припущеннях.Позивач зазначає, що договір дарування є оспорюваним, недійсним правочином вчинений під впливом тяжких обставин і на край невигідних умовах.Матеріали позовної заяви не містять будь-яких доказів (звернення на консультацію до психолога, довідки про психологічний стан, пояснення свідків, та інше), які б свідчили, що позивач [PERSON] в день посвідчення договору дарування від 26 лютого 2018 року не усвідомлювала значення своїх дій внаслідок тяжких обставин, що виражалося тяжким психологічним станом. У зв`язку з цим просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 21 травня 2021 представник третьої особи - [PERSON] надіслала суду пояснення щодо позову.В обґрунтування зазначила, що 26 лютого 2018 року нею, як приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу посвідчено договір дарування квартири [ADDRESS] , який укладений між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] , та зареєстрований в реєстрі за № 453.Позивача [PERSON] третя особа знає з 1995 року, як знайому за її попереднім місцем проживання. Час від часу [PERSON] зверталася до нотаріуса з різних питань, пов`язаних з нотаріальним оформленням документів.Що стосується безпосередньо обставин, які мають значення для цієї справи пояснює, що приблизно в лютому-березні 2017 року до неї на консультацію звернувся [PERSON] з питання майбутнього оформлення договору дарування квартири [ADDRESS] на його ім`я. При цьому, [PERSON] повідомив що цю квартиру має подарувати його мати [PERSON] .Нотаріусом були вивчені надані [PERSON] документи, в результаті чого встановлено, що власником квартири його мати, [PERSON] , ще не була. Також нотаріусом роз`яснено процедуру оформлення документів на ім`я [PERSON] . В процедурі підготовки та оформлення документів на ім`я [PERSON] , нотаріус двічі з нею зустрічалася і при зустрічах [PERSON] повідомила, що у майбутньому планує оформити зазначену квартиру на ім`я сина. В узгоджений день і час [PERSON] з`явилася до нотаріуса з оригіналами документів, що підтверджували її право власності на квартиру [ADDRESS] . [PERSON] залишила нотаріусу для підготовки договору дарування оригінали документів, що підтверджували її право власності на квартиру [ADDRESS] та повідомила, що інші документи, необхідні для оформлення договору, принесе її онука, [PERSON] . Під час візиту [PERSON] активно спілкувалася, розповідала, що син хворів і помер в листопаді 2017 року, а тепер вона фактично виконує свій обов`язок перед своїм сином, що виражався в переоформленні квартири на онуку, про те що має єдину онуку, розповідала, що проживає в селі та має господарство, тощо. Про ці та інші обставини [PERSON] розповідала нотаріусу, як під час візиту, коли вона прийшла на консультацію, так і під час оформлення договору дарування.В процесі спілкування, безпосередньо перед підписанням договору дарування, приватний нотаріус переконалася, шляхом проведення розмови, що [PERSON] усвідомлює значення своїх дій, їй зрозумілі правової наслідки оформлення договору дарування і вона абсолютно свідомо бажала їх настання.Жодного сумніву щодо усвідомлення значення нотаріальної дії, а саме договору дарування, її наслідків, розуміння змісту роз`яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення щодо вчинення нотаріальної дії, обсягу цивільної дієздатності [PERSON] в нотаріуса не було, тому був посвідчений вказаний договір.Крім того, матеріали позовної заяви не містять будь-яких доказів (звернення на консультацію до психолога, довідки про психологічний стан, пояснення свідків, та інше), які б свідчили, що позивач [PERSON] в день посвідчення договору дарування, 26 лютого 2018 року не усвідомлювала значення своїх дій внаслідок тяжких обставин, що виражалося тяжким психологічним станом. Вважає, що висновок судової психологічної експертизи проведеної експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, Кропивницьке відділення за № 4732/4733/20-27 від 10.12.2020 року є необґрунтованим та викликає сумніви, оскільки виконаний без достатньої кількості вихідних даних (письмових доказів про психологічний стан [PERSON] на час вчинення правочину, свідчень свідків та інше), а ґрунтується лише на медичній документації, яка не містить жодного посилання на психологічний стан [PERSON] , та на особистих поясненнях [PERSON] .Можна зробити висновок, що смерть сина, чоловіка та матері позивача є тяжкими обставинами у житті позивача, але безумовно можна стверджувати, що вказані обставини не спонукали, не змушували, позивача дарувати квартиру відповідачу - онуці (укладати договір дарування від 26.02.2018 року) на вкрай невигідних для неї умовах, оскільки матеріали справи не містять доказів про те, що дарування квартири онуці спонукали тяжкі обставини і вказаний договір дарування був укладений на вкрай невигідних для неї умовах, а тому вважає, що позовна заява є необґрунтованою та безпідставною. 04 червня 2021 року [PERSON] надіслала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить: 1.Визнати договір дарування квартири [ADDRESS] від 26.02.2018 року укладений між [PERSON] і [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Н.К. недійсним, оспорюваним правочином, укладеним під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах та застосувати наслідки недійсності правочину, передбачені ч.1 ст. 216 ЦК України. 2.Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39863949 від 26.02.2018 року, прийняте приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу, [PERSON] . 3.Скасувати записи про право власності на квартиру [ADDRESS] , внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округуЗвіздун Надією Костянтинівною, згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39863949 від 26.02.2018 року. 4.Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі в сумі 2656 грн. 80 коп. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 червня 2021 року прийнято заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 листопада 2021 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду,викликано в судове засідання свідків. В судовому засіданні позивач та представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.Суду позивач пояснила, що син [PERSON] з невісткою та онукою (відповідачем по справі) проживали з 2010 року у квартирі [ADDRESS] , яка належала на праві власності її матері [PERSON] , і яку вона успадкувала після її смерті. Син захворів на рак та помер. За життя, син висловлював бажання, щоб квартира, в якій він проживав з своєю родиною перейшла у власність його дружини, та щоб вона і його донька не залишились без житла. Зазначає, що відповідач та її мати давили на неї після смерті сина, щоб вона переоформила спірну квартиру. Виконуючи волю сина, вирішали подарувала квартиру онуці, оскільки невістка не рідна кров. Після укладення договору дарування онука та невістка заявили, щоб тепер вона жила як забажає та розраховувала на свої сили, перестали з нею спілкуватися та відвідувати. Укладаючи договір вона була в стані, коли не усвідомлювала свої дії, оскільки протягом трьох років поховала чоловіка, мати та сина. В ході судового розгляду, в судовому засіданні 11.05.2022, позивач на питання представника відповідача зазначила, що якби онука відмовилась від спадкування частини квартири, яка належала на праві приватної власності її батькові - [PERSON] ( [ADDRESS] ), то вона б із зазначеним позовом не зверталась би. Відповідач та представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своїх доводів зазначили, що дійсно [INFO] помер батько відповідачки - [PERSON] 26 лютого 2018 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Н.К. посвідчено договір дарування квартири [ADDRESS] , який укладений між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] , та зареєстрований в реєстрі за № 453.Вдень посвідчення договору дарування позивач [PERSON] , почувала себе добре, усвідомлювала значення своїх дій, більш того приватний нотаріус переконалася шляхом проведення розмови, що позивач може усвідомлювати значення своїх дій, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії.На наступний день, відповідач пішла влаштовуватися на роботу, та не могла відповідати на дзвінки та повідомлення позивача - своєї бабусі, на що позивач почала надсилати смс- повідомлення з погрозами розірвати договір дарування, оскільки нібито відповідач не хоче з нею спілкуватися, що підтверджується роздруківкою знімку екрану телефону (screenshot), заявою про влаштування на роботу. Висновок судової психологічної експертизи проведеної експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, Кропивницьке відділення за № 4732/4733/20-27 від 10.12.2020 року є необґрунтованим та викликає сумніви, оскільки виконаний без достатньої кількості вихідних даних (письмових доказів про психологічний стан [PERSON] на час вчинення правочину, свідчень свідків та інше), аґрунтується лише на медичній документації. Крім того, вона є спадкоємицею майна батька, а саме частини квартири по [ADDRESS] , яка належала батькові у порядку приватизації майна, і в якій проживає позивач. Оскільки вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, то відмовитися від успадкування квартири, вже не може, що дуже обурило позивача. Просила у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - Звіздун А.М. в судовому засіданні заперечив проти позову, вважає, що він є необґрунтованим,а викладені в ньому обставини не відповідають дійсності, що дає підстави для відмови в задоволенні позову. Свої обґрунтування виклав в поясненнях щодо позовної заяви про визнання недійсним договору дарування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що зустрічався із [PERSON] в той час, коли хворів її батько, а потім помер. Ініціатором укладення договору дарування, зі слів [PERSON] , була [PERSON] . Відносини між позивачем та відповідачем і її матір`ю погіршились, коли [PERSON] діагностували хворобу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є матір`ю відповідача та дружиною [PERSON] , який помер. Перед смертю чоловік бажав, щоб квартира [ADDRESS] , в якій вони проживали з 2010 року, залишилась у власності її та їх доньки (відповідача). Після смерті [PERSON] , позивач подумала, та вирішила подарувати квартиру онучці, мотивуючи тим, що невістка чужа кров, а онука - рідна. Між нею та позивачем виник конфлікт стосовно автомобіля, який знаходився в гаражі, і яким за життя користувався [PERSON] . Позивач його забрала, на що вона не заперечувала. Для оформлення договору дарування позивач обирала нотаріуса самостійно, оскільки вже не одноразово зверталась за отриманням нотаріальних послуг саме до [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є сусідом позивача у селі Зеле ному, Компаніївського району Кіровоградської області. Підтримують добросусідські відносини, чим міг допомагав позивачу, підвозив до міста Кропивницький, привозив дрова, тощо. Після смерті сина позивач була дуже засмучена, погано себе почувала, висловлювала думку про те, що не хоче жити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є сусідом позивача у селі Зеленому, Компаніївського району Кіровоградської області. Допомагає позивачу по господарству, спілкується з нею. Після смерті сина у позивача почався підніматися тиск, вона зверталась до лікаря. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, щоє сусідкою позивача у селі Зеленому, Компаніївського району Кіровоградської області.Позивач проживає в селі постійно одна, оскільки чоловік та син її померли. Їй одиноко. Дуже важко перенесла смерть сина. Зверталась до лікарів з приводу погіршення стану здоров`я. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є сусідкою позивача за її місцем проживання у м. Кропивницький. Після смерті сина стан позивача був поганий, вона не могла розмовляти, вся тряслась. В неї погіршились відносини із невісткою та онукою. Позивач проживала у селі, а іноді приїжджала у м. Кропивницький. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, щодо відмови в задоволенні позову виходячи з наступного. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] , що проживали в квартирі [ADDRESS] - є батьками відповідача [PERSON] (а.с.64,65). Родина проживала в спірній квартирі з 2010 року, разом із матір`ю позивача [PERSON] , яка була її власником. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про смерть. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продовжили проживати в квартирі [ADDRESS] . Квартирі [ADDRESS] успадкована позивачем після смерті її матері. За життя [PERSON] висловлювала бажання, щоб квартира [ADDRESS] перейшла у власність [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про смерть. За життя [PERSON] виявляв бажання, щоб його дружина та донька - [PERSON] продовжили проживати в зазначеній квартирі та стали її власниками. Чоловік позивачки [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про смерть. 26.02.2018 між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] укладений договір дарування, квартири [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Н.К., та зареєстрований в реєстрі за № 453 (а.с.11-12). Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. За змістом статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Однак, позивач зазначає, що після укладення договору дарування втратила можливість підтримувати добрі близькі стосунки з невісткою та онукою, так як вони відразу змінили свій настрій до неї та відповіли на щирість та мої дії словами щоб вона тепер жила як хотіла. Вважає, що після смерті чоловіка, матері та сина і в неї погіршився стан здоров`я, вона пережила емоційний тяжкий час, перебувала у безпорадному стані, чим скористались невістка з онукою та вмовили укласти договір дарування. Тому вона уклала договір під впливом тяжкої обставини і на край невигідних умовах. Правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 Цивільного кодексу, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути важка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки.Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Відповідне положення міститься у постанові КГС ВС від 12 серпня 2021 року у справі № 910/13092/20. Ознаками правочину, що підпадає під дію статті 233 Цивільного кодексу, є вчинення особою правочину на вкрай невигідних для себе умовах (зокрема, реалізації за низьку оплату майна, що має значну цінність), під впливом тяжкої для неї обставини і добровільно, тобто за відсутності насильства, обману чи помилки. За змістом статті 233 Цивільного кодексу для визнання правочину недійсним необхідно встановити наявність двох обставин: тяжких обставин та вкрай невигідних умов вчинення правочину. Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але змушена це зробити через тяжкі обставини. Тобто має бути причинно-наслідковий зв`язок між тяжкими обставинами та укладеним правочином (його укладання саме з метою усунення обставин). Правочини, що укладаються під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але змушена це зробити через тяжкі обставини. Тяжка обставина є оцінювальною категорією і має визначатися судом з урахуванням всіх обставин справи. Особа, яка оскаржує правочин, повинна довести, що за відсутності тяжких обставин або на зазначених умовах вона взагалі б не уклала б такий правочин. Позивач в судовому засіданні пояснила, що перед смертю її син - [PERSON] , висловлював бажання, щоб квартира, в якій він проживав з родиною, № [NUMBER] , по [ADDRESS] , дісталась у власність його дружині та донці, щоб вони не залишились без житла. Укладаючи договір дарування квартири, фактично, позивач виконувала волю сина, про що вона пояснила в судовому засіданні. Зважаючи на те, що невістка це чужа людина, а онука рідна кров, вирішила подарувати спірну квартиру онуці. Перед укладенням договору його сторони не висловлювали будь-яких домовленостей та сподівань щодо надання відповідачем позивачу допомоги, підтримки, піклування, тощо. Доказів на підтвердження цього не надано. Як вбачається з пояснень сторін, їх взаємовідносини погіршились під час хвороби [PERSON] та після його смерті. Тому посилання позивача на те, що після укладення договору онука відмовилась їй допомагати, піклуватися та цікавитися її життям є безпідставними. Покази свідків, допитаних в судовому засіданні за клопотанням позивача зводяться до того, що онука та невістка позивача не відвідують останню, не цікавляться її життям, не допомагають. Позивач сама проживає у селі та утримує господарство. Після смерті сина позивач була подавлена, зверталась до лікарів з приводу погіршення здоров`я. Щодо обставин укладення договору дарування свідки показів не надали. Більш того, позивач в судовому засіданні зазначила, що звернулась до суду із цим позовом тільки із-за того, щоонука подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , якому належала частка в квартирі в якій проживає вона по [ADDRESS] . Позивач вважає, що онука має намір стати власником квартири, яка належить їй. Тому попереджала [PERSON] відмовитися від спадщини після смерті її батька, в іншому разі вона розірве договір дарування спірної квартири. Під час укладення правочину позивач розуміла свої дії, вчиняла їх без примусу, про що свідчить і пояснення приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Н.К., яка зазначила, що жодного сумніву щодо усвідомлення позивачем значення нотаріальної дії, а саме договору дарування, її наслідків, розуміння змісту роз`яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення щодо вчинення нотаріальної дії, обсягу цивільної дієздатності [PERSON] у неї не було, а тому був посвідчений вказаний договір. Як на доказ позивач посилається на висновки судової психологічної експертизи за № 4732/4733/20-27 від 10.12.2020, проведеної експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Кропивницького відділення. Експерт дійшов висновку про те, що: 1.Виявлені під час дослідження індивідуально-психологічні особливості, такі як емоційна лабільність, ідеалістичний характер уявлень у світогляді, чутливість до зовнішніх впливів, недолік гнучкості поведінкових стереотипів, прагнення будувати свою поведінку відповідно до очікувань значущих людей і їх ціннісних орієнтацій, швидкість виникнення реакцій тривоги, підвищена сугестивність (навіюваність), поступливість, безконфліктність, надмірна вразливість та враховуючи особливість їх загострення під впливом психотравмуючих факторів, призвело до неповного усвідомлення [PERSON] об`єктивності відносин та фактичної сторони справи доситуативного ухвалення рішення підписати договір дарування квартири за адресою [ADDRESS] . 2.Стан емоційної напруги, в якому знаходилась [PERSON] , причиною виникнення якої стала втрата рідних людей протягом короткого часу, переживання горя, а також її подальша зосередженість на суб`єктивних факторах від очікування кінцевого результату підписання договору дарування квартири, а саме прогнозування сприятливих відносин з невісткою та онукою - в сукупності мали істотний вплив на її свідомість та діяльність, що призвело до обмеження адекватної оцінки ситуації та зниження прогностичних і критичних здібностей відносно соціально юридичних наслідків договору і могли сприяти формуванню неправильної думки щодо суті угоди введенню її в оману юридично значущій період. 3.Аналіз індивідуально-психологічних особливостей під експертної, її негативний психоемоційний стан в момент досліджуваної події, який за експертною оцінкою сформувався під впливом визначених обставин, а саме через переживання передчасної втрати рідних, що негативно позначилось і на загальному стан: здоров`я та спричинило послаблення уваги, сприйняття, втомлюваність, розпач і стало підґрунтям того, що [PERSON] не здатна була повною мірою усвідомлювати фактичний зміст власних дій та наслідків, приймати адекватне ситуації рішення під час укладання 26.02.2018договору дарування. 4.З урахуваннямпсихотравмуючих обставин, наслідком яких стали зміни в психічній діяльності під експертної (стрес, тривога, напруга, розпач, а також вплив на поведінку вюридично значимої ситуації певних індивідуально-психологічнихособливостей у вигляді підвищеної сугестивності, поступливості, емоційної залежності, довірливості), [PERSON] , не здатна була повною мірою усвідомлено приймати рішення та повною мірою усвідомлено реалізувати його при укладанні 26.02.2018 договору дарування квартири. Експертиза виконана на замовлення представника позивача - адвоката Мельниченка В.А. При проведенні судово-психологічної експертизи у справах про визнання недійсними угод, укладених дієздатними особами, особливого значення набуває повнота матеріалів, що надаються для дослідження, а саме даних, що дозволяють провести повний аналіз особливостей психологічних обставин, за яких укладалась угода. Поза зазначених вихідних даних відповісти на вище наведені запитання є більш чим проблематичним (практично неможливим). Якщо є якісь індивідуальні психологічні особливості, особисті риси особи, певні погляди, які змушують сумніватися, що він правильно уявляє собі дійсність, є підстави говорити про те, що вчинявся психологічний тиск на людину. Але щоб вирішити ці питання, психолог має оперувати певними вихідними даними з ситуації щодо укладення угоди. Щоб визначити ситуацію як збіг особливо-тяжких обставин, які є умовою для правильного розуміння помилкової угоди, потрібно проаналізувати ці обставини. Опис обставин та ситуації має бути у вихідних даних, які надаються психологу. Тоді психолог дає їм психологічну кваліфікацію. Експертиза виконана на підставі пояснень [PERSON] та копії виписки лікарів з медичної картки. Вказані обставини свідчать про відсутність достатньої кількості вихідних даних для проведення вказаної експертизи та про необґрунтованість експертного висновку, його суперечність іншим обставинам справи, а тому викликає сумнів в його правильності, а також є таким що ґрунтується на припущеннях.Позивач зазначає, що договір дарування є оспорюваним, недійсним правочином вчинений під впливом тяжких обставин і на край невигідних умовах.Матеріали позовної заяви не містять будь-яких доказів (звернення на консультацію до психолога, довідки про психологічний стан, пояснення свідків, та інше), які б свідчили, що позивач [PERSON] в день посвідчення договору дарування від 26 лютого 2018 року не усвідомлювала значення своїх дій внаслідок тяжких обставин, що виражалося тяжким психологічним станом. Медична документація не містить жодного посилання на психологічний стан [PERSON] . Згідно із статтею 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідьвстановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами заправилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Оскільки експертиза виконана без достатньої кількості вихідних даних, суд відхиляє її. При цьому суд вважає, доведеним фактом те, що після смерті рідних - чоловіка, матері, а потім і сина, позивач, перебувала у нестабільному психоемоційному стані, але він не був такий, який не дозволяв би розуміти значення своїх дій та керувати ними. Аналізуючи зібрані у справі докази, а головне пояснення самої позивачки щодо мотивів звернення з ним, пояснення відповідача, які узгоджуються із наданими доказами, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено те, що в день посвідчення договору дарування, 26 лютого 2018 року вона не усвідомлювала значення своїх дій внаслідок тяжких обставин, а фактичним мотивом звернення до суду із зазначеним позовом є незгода із оформленням спадкових прав відповідачем після смерті її батька. За таких обставин, позов задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст.203,233 ЦК України,

Outcome: dismissed