Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

В січні 2022 року позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати її сина [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог вказує, що їй на праві власності належить 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Співласниками іншої 2/3 частини квартири в рівних долях являються [PERSON] [PERSON] . Відповідач не є власником квартири, протягом чотирьох років в квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере. Перешкод в користуванні жилим приміщенням не чиниться. Зазначає, що місце проживання відповідача не відоме. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користуванням майном. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 17 січня 2022 року головуючим суддею в даній справі визначено Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити. Зазначила, що відповідач не проживає в квартирі понад 4 роки. Реєстрація відповідача в квартирі порушує право позивача на вільне розпорядження і користуванням майном. Відповідач в судове засідання не з?явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. 18 лютого 2022 року надіслав на електронну адресу суду заяву (клопотання) про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з?явилися, про розгляд справи повідомлялися судом належним чином. 17 січня 2022 року 2022 року надіслали на електронну адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача та проживає за адресою: [ADDRESS] , пояснила, що відповідач протягом останніх чотирьох років у квартирі [ADDRESS] не проживає. Суд, заслухавши думку позивача, вислухавши пояснення свідка та дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою 30 червня 2021 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] належить на праві власності 1/3 частини квартири [ADDRESS] . (а.с. 6-7). Співвласниками іншої 2/3 частини квартири в рівних долях є [PERSON] та [PERSON] . Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва та довідок про реєстрацію місця проживання, виданими Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА року, вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] з 12.02.1980 року, [PERSON] з 06.10.2011 року та [PERSON] з 08.11.2021 року. Як вбачається з відповіді Оболонського управління поліції ГУНП у м. Києві № 7175/125/51/5105-2021 від 29.12.2021 року, [PERSON] до Оболонського УП ГУНП у м. Києві зі скаргами з приводу неможливості проживання та чинення йому перешкод в проживанні у квартирі [ADDRESS] не звертався. (а.с. 13) Згідно довідки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» № 463-3547 від 24.12.2021 року, з 01.01.2020 року по теперішній час, письмових звернень, заяв та скарг у проживанні за адресою: [ADDRESS] не надходило. (а.с. 14) Відповідно до листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Оболонського району м. Києва № 16-101 від 29.12.2021 року, [PERSON] , 27.02.1990 року, згідно обліково-медичної документації наявної в КНП «ЦПМСД № 1» Оболонського району у період з 2020 року по теперішній час лікарями Центру не спостерігається та викликів лікарів для надання медичної допомоги на дому за адресою: [ADDRESS] , в медичній документації не зафіксовані. (а.с. 15) Дані докази підтверджують факт непрожиття відповідача у квартирі [ADDRESS] . Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не проживає в квартирі понад 4 роки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Жодних доказів, що відповідач користується житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] матеріали справи не містять. Окрім того, відповідач не заперечував проти задоволення пред`явленого позову та в поданій заяві зазначив місце свого постійного проживання м. Прага. Виходячи з наведеного, враховуючи, що право зареєстрованих в квартирі за згодою власника осіб, щодо користування квартирою, є похідним від прав власника на це житло, даних про те, що відповідач фактично проживає за адресою вищезазначеної квартири матеріали справи не містять, а також визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Враховуючи наведене та

Outcome: approved