Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки виплати розрахунку при звільненні, в обґрунтування позовних вимог заначивши наступне. Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем на посаді різальника металу 3 розряду Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя». 02.08.2021 [PERSON] звільнився із займаної посади на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, відповідно до наказу № 27-ЗВ від 02.08.2021. На момент звільнення відповідач не здійснив розрахунок із заробітної плати та вихідної допомоги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 75430 грн. 19 коп., яка складається з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та 30 000 грн. вихідної допомоги, однак з позивачем не було проведено остаточного розрахунку, чим порушено вимогу ст. 116 КЗпП України. Оскільки відповідач в повному обсязі добровільно заборгованість не виплачує, позивач був змушений звернутися до суду і посилаючись на ст. 117 КЗпП України просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який станом на час подання позову становить 17994 грн. 00 коп., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 9800 грн. 00 коп. Ухвалою судді від 28.09.2021 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи, судове засідання призначено на 26.10.2021, витребувано у відповідача довідку-розрахунок про нараховану але не виплачену позивачеві при звільнені заробітну плату із урахуванням вихідної допомоги, довідку про середньоденний заробіток позивача. 28.10.2021 на адресу суду від відповідача Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» надійшов відзив, у якому представник відповідача Банько С.А. не погоджується з позовом частково, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що 01.10.2021 заборгованість із заробітної плати перед позивачем була погашена у повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень та довідкою, долученими до відзиву. Крім того, зазначає, що заперечує щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки не вважає заявлену суму витрат на правничу допомогу співмірною зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт. 24.11.2021 від представника відповідача Діденко О.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя», зазначив, що проти позовних вимог в частині стягнення заробітної плати та судових витратах відмовити на підставах в викладених у відзиві на позов. 16.12.2021 на адресу суду від представника позивача адвоката Морозова В.С. надійшли пояснення, у яких представник зазначає, що відповідач не у повному обсязі виконав свій обов`язок з розрахунку із позивачем при звільненні, а саме не доплатив вихідну допомогу у сумі 30000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення витрат на правничу допомогу є обґрунтованими, та просить суд їх задовольнити. Ухвалою судді від 20.12.2021 на відповідача у справі Приватне акціонерне товариство «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя», у зв`язку із не виконанням відповідачем ухвали суду від 28.09.2021 та не повідомленням про неможливість подати витребувані вказаною ухвалою докази, накладено заходи процесуального примусу у виді штрафу у сумі 2270 грн. Повторно витребувано у відповідача довідку-розрахунок про нараховану але не виплачену заробітну плату належну [PERSON] при звільненні із урахуванням нарахованої вихідної допомоги та довідку про середньоденний заробіток. 14.01.2022 на адресу суду від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» Бондаренко С.А., на виконання вимог ухвали суду від 20.12.2021, надійшла довідка-розрахунок від 12.01.2022 про нараховану, але не виплачену при звільненні заробітну плату, із зазначенням дати її фактичної виплати, з урахуванням вихідної допомоги, та про середній заробіток. 22.02.2022 від представника відповідача на адрес суду надійшло клопотання про поновлення процесуального строку для подання доказів у справі, просив долучити до матеріалів справи платіжне доручення №168 від 10.02.2022 на підтвердження виплати позивачу вихідної допомоги у розмірі 73848,24 грн. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача адвоката Морозова В.С. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, раніше подавав суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу за відсутності представника відповідача, з урахуванням позиції, зазначеної у відзиві. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У відповідності до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначеній статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем - Приватним акціонерним товариством «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя», що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] . Відповідно до наказу № 27-ЗВ від 02.08.2021 року позивача було звільнено з займаної посади за власним бажанням у зв`язку із невиконанням власником законодавства про працю у відповідності до ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 12-20). Відповідно до Довідки ПАТ «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» від 12.01.2022, станом на день звільнення [PERSON] , а саме 02.08.2021 року, заборгованість по заробітній платі становить 50887,98 грн. Вихідна допомога при звільненні не нараховувалась та не виплачувалась. Сума вихідної допомоги становить 42668, 64 грн. Розмір середньої заробітної плати становить 677, 28 грн. Згідно з Довідкою № б/н від 25.10.2021, ПАТ «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» повідомляє, що заборгованість з заробітної плати [PERSON] в сумі 49624 грн. 19 коп. погашена у повному обсязі 01.10.2021. Що також підтверджується платіжними дорученнями №1089 від 01.10.2021 та №1090 від 01.10.2021 (а.с. 42, 45-46). Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі не проведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності. З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено та позивачем не спростовано, що заборгованість по заробітній платі позивачу, на теперішній час, відшкодована. Зазначені обставини визнані представником позивача у наданих суду письмових поясненнях і, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільності їх визнання, ці обставини в силу положень ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, оскільки відповідачем добровільно виплачена заборгованість по заробітній платі у розмірі 49624,78 грн., отже відповідна сума не підлягає стягненню з відповідача у судовому порядку. При розгляді вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь вихідної допомоги при звільненні, суд виходить з наступного. Статтею 44 КЗпП України передбачено, що при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Судом встановлено, що відповідно до запису в трудовій книжці серії [NUMBER] , позивача звільнено згідно з наказом № 27-ЗВ від 02.08.2021 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, а саме у зв`язку із невиконанням власником законодавства про працю. Отже, у відповідності до положень ст. 44 КЗпП України, відповідач має виплатити позивачу вихідну допомогу. Враховуючи, що на час розгляду справи відповідачем було добровільно сплачено розмір вихідної допомоги при звільненні, і зазначені обставини визнані представником позивача, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільності їх визнання, ці обставини в силу положень ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення розміру середнього заробітку за весь час затримки, суд виходить з наступного. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі за текстом - Порядок), середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Такою подією є звільнення працівника. Абзацем 1 п. 8 зазначеного порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно з наданої відповідачем Довідки ПАТ «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» від 12.01.2022, розмір середньоденного заробітку позивача [PERSON] становить 677 грн. 28 коп. Суд приймає до уваги, що позивач просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі17994, 00 за період з 03.08.2021 року по 14.09.2021 включно, кількість робочих днів у зазначений період з 03.08.2021 по 14.09.2021 становить 30 днів ( 20 в серпні 2021 року, 10 у вересні 2021 року). Таким чином, розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку становить 20318,40 грн., що розраховано шляхом множення середньоденного заробітку позивача (677,28 грн.) на кількість робочих днів у період затримки розрахунку (30 днів). У відповідності до абз. 3 п. 3 Порядку всі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, а винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Тобто згідно з даним порядком довідка про середньоденний заробіток позивача надана без попереднього відрахування податків та зборів. Верховний Суд у постанові від 18.07.2018 в справі № 359/10023/16-ц дійшов висновку, що суд має визначати суму середнього заробітку працівника за час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази невиконання відповідачем свого обов`язку, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, та стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені. Відповідно до приписів підпункт 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, компенсація за затримку розрахунку при звільнені є базою для оподаткування податком з доходу фізичних осіб. В силу ст. 18 Податкового кодексу України відповідач є особою, на яку покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику (позивачу), та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків (позивача). Отже, зважаючи на наведене, сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні має бути виплачена позивачеві після утримання передбачених законодавством податків та зборів. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката Хотько С.С., який представляв інтереси позивача у справі, і факт надання правничої допомоги підтверджено договором про надання адвокатської (правничої) допомоги №23/12/20 від 23.12.2020 року, ордером на надання правничої (правової) допомоги серія АР № 1032364,свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 002316 від 20.08.2019. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, підстав, визначених ст. 82 ЦПК України, для звільнення позивача від обов`язку доказування судом не встановлено. На переконання суду, позивачем та його представником не надано достатніх доказів на підтвердження виконаних адвокатом послуг з надання правничої допомоги та понесених у зв`язку із цим витрат. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, тому не підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial