Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу № 61 від 19.01.2022 року на праві приватної власності належить будинок в [ADDRESS] , який остання купила у [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Голобської селищної ради від 20.01.2022 року № 35 в будинку [ADDRESS] зареєстрований, однак не проживає з 2018 року по даний час, [PERSON] , [INFO] , - член сім`ї попереднього власника. Позивач вказує, що фактичне місце проживання відповідача їй не відоме, а тому відсутня можливість в позасудовому порядку вирішити питання зняття його з реєстрації місяця проживання. Враховуючи наведене, позивач просила суд визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.04.2022 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак попередньо подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти постановлення заочного рішення в справі. Відповідач [PERSON] , в силу вимог ст. 128 ЦПК України, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав. За вказаних обставин суд, зі згоди позивача, прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення даного позову. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] \~є власником\~житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 295275695 від 19.01.2022 року. Відповідно до довідки Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області від 20.01.2022 року № 35, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак не проживає за вказаною адресою з 2018 року. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивача, а тому відповідач є в даному випадку наймачем житлового будинку, що належить позивачу. У відповідності до вимог ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За викладених вище обставин та зважаючи на вказані норми закону, суд визнає доведеним факт відсутності відповідача за вказаною адресою без поважних причин понад строки, встановлені законом. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна\~має право\~вимагати усунення\~перешкод у\~здійсненні ним\~права користування\~та розпоряджання\~своїм майном\~(ст.\~391\~ЦК України). Суд визнає такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача про те, що реєстрація місця проживання відповідача в будинку позивача перешкоджає їй вільно володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відповідач не подав заперечень та доказів, в той час як позивач довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Таким чином суд визнає порушеним право власності позивача саме відповідачем, а тому це право підлягає захисту судом. Суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що факт відсутності відповідача [PERSON] в будинку [ADDRESS] понад встановлені строки повністю доведений, а тому останнього слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. Крім цього, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved