Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

03.03.2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана заява про встановлення юридичного факту. Свої вимоги заявник мотивує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 30.09.1988 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.08.2014 року, [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок був придбаний [PERSON] та її чоловіком [PERSON] у шлюбі, тобто є спільним сумісним майном подружжя. На даний час вона [PERSON] , бажає продати даний будинок. При зверненні до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Курако К.Л., з приводу оформлення договору купівлі-продажу даного житлового будинку, листом № 354/02-14 від 30.08.2021 року, [PERSON] роз`яснено, що проведення даної угоди (яка передбачає письмову згоду другого з подружжя), буде можлива тільки після надання судового рішення про встановлення юридичного факту, а саме: підтвердження факту знаходження у шлюбі [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з розбіжностями у прізвищах. Дані змінення у прізвищах вищевказаних осіб, виникли в [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з отриманням паспортів громадян України (після розпаду СРСР) та є технічною помилкою у їх написанні. У зв`язку з викладеним, позивачка просить суд встановити юридичний факт, а саме, що [PERSON] [INFO] , з 03.12.1982 року, перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO] , та вони дійсно є дружиною та чоловіком. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.03.2022 року провадження по справі відкрито. В судове засідання заявник не з`явився, надав на адресу суду заяву, відповідно до якої заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності. В судове засідання представник заінтересованої особи Роздільнянського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився надав на адресу суду заяву, де просить справу розглянути за відсутності заінтересованої особи. В судове засідання заінтересована особа [PERSON] не з`явився, надав на адресу суду заяву, де просить справу розглянути за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив наступне. Згідно договору купівлі-продажу від 30.09.1988 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.08.2014 року, [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане Жовтневим РАГС м. Одеси, актовий запис № 852 від 03.12.1982 року, [PERSON] (рос. мова) та [PERSON] (рос. мова), вказані як чоловік та дружина. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , її дошлюбне прізвище вказано як [PERSON] ) Відповідно до Форми № 1 паспортного відділу Роздільнянського РВ УМВС, прізвище та ім`я по батькові вказано [PERSON] (рос. мова). Також у п. 5 данної Форми № 1 вказано «состою в зарегистр. браке с [PERSON] отделом ЗАГС Жовтневого райисполкома г. Одесы [INFO] ». Дана форма № 1, була виготовлена 02.06.1997 року, у зв`язку з обміном паспорту. Відповідно до копії домової книги [ADDRESS] , вказано, що [PERSON] та [PERSON] проживають та зареєстровані за однією адресою. Згідно відмітки у п. 7 «семейное положение (рос. мова)», військового квитка серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] (рос. мова), вказано «женат жена [PERSON] », тобто дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до свідоцтв про народження доньок [PERSON] та [PERSON] , батьками вказано « [PERSON] и [PERSON] » (рос. мова). Також у подяках з учбових закладів доньок, у яких [PERSON] та [PERSON] вказані як батьки. Сімейні сумісні фотографії [PERSON] та [PERSON] , які зроблені у різні роки життя, при різних обставинах, також підтверджують їх факт знаходження у шлюбі. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке було видане повторно 03.04.2010 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, зроблено відповідний актовий запис за № 852, в якому вказано що шлюб зареєстрований 03.12.1982 року між [PERSON] та [PERSON] , змінено прізвища після реєстрації шлюбу на [PERSON] та [PERSON] відповідно. При зверненні до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Курако К.Л., з приводу оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку, листом № 354/02-14 від 30.08.2021 року, [PERSON] роз`яснено, що проведення даної угоди (яка передбачає письмову згоду другого з подружжя), буде можлива тільки після надання судового рішення про встановлення юридичного факту, а саме: підтвердження факту знаходження у шлюбі [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з розбіжностями у прізвищах. Згідно листа Роздільнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) № 181/24.28-76 від 21.01.2022 року на запит [PERSON] та [PERSON] про видачу повторного свідоцтва про їх шлюб або внесення змін у актовий запис про шлюб на виправлення прізвища, їм у цьому відмовлено та рекомендовано звернутися до суду про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до листа Роздільнянського відділу ГУДМС в Одеській області, щодо отримання паспорта громадянина України у зв`язку з обміном на прізвище [PERSON] , позивачці було також відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право безперешкодного звернення людини до суду за захистом своїх прав гарантується ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Белле проти Франції» суд зазначив, що частина 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві (Bellet v. France, 04/12/1995, Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36). Порядок розгляду справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, врегульовано у главі 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Розділу IV «Окреме провадження» Цивільного процесуального кодексу України, зокрема щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Суд має право встановлювати юридичні факти тільки за додержання таких умов: а) це мають бути юридичні факти, тобто такі, які тягнуть за собою виникнення, зміну чи припинення правовідносин; б) заявниками у цих справах можуть бути тільки громадяни; в) коли чинне законодавство допускає судовий порядок встановлення даного факту; г) коли в іншому порядку його встановити не можна; ґ) при встановленні факту не повинен вирішуватися спір про право. При вирішенні питання про цивільну юрисдикцію справи суди повинні враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено позасудовий порядок встановлення певних фактів або визначені факти, які у даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Пленум Верховного Суду України у пунктах 1 та 7 своєї постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 звертає увагу судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить\~виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Встановлення юридичного факту щодо знаходження у шлюбі, має суттєве юридичне значення, так як [PERSON] , позбавлена можливості розпоряджатися на даний час та у майбутньому, належним їй майном, яке придбано у шлюбі з [PERSON] . Виходячи з викладеного та здійснюючи аналіз поданих доказів, необхідно дійти висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт знаходження у шлюбі (факт що має юридичне значення), а саме те, що [PERSON] , [INFO] , є дружиною та знаходиться у шлюбі з [PERSON] [INFO] , з 03.12.1982 року. Даний факт ніким не оскаржується і має для заявника юридичне значення, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved