Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить : визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №11687, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною від 27.05.2021 щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 006-26034-110411 від 11.04.2011 року заборгованості в розмірі 18\~857,53 грн. Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» на користь [PERSON] понесені судові витрати. В обґрунтування\~пред`явлених вимог\~зазначив\~наступне.\~Предметом даної позовної заяви є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 11687 від 27.05.2021 року, який було вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з громадянина України, яким є [PERSON] , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованості за кредитним договором №006-26034-110411 від 11.04.2011 року у розмірі 18 857,53грн. Позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, подається протягом 3 років з моменту його вчинення до суду за місцем реєстрації позивача або за місцем знаходження відповідача. Повідомляє суду, що з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» позивач жодних договірних відносин не мав, також останній не згодний з нарахованою сумою заборгованості за кредитнім договором № 006-23034-110411 від 11.04.2011 року. 14.12.2021 з офіційного сайту «Дія», він дізнався про те, що відносно нього постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. відкрито виконавче провадження № 67809813 від 08 грудня 2021 року, щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. (далі - третя особа), про стягнення з громадянина України, яким є [PERSON] (далі-позивач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованості за кредитним договором № 006-23034-110411 від 11.04.2011 року у розмірі 18 857, 53 грн. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження позивач дізнався про зміст виконавчого напису нотаріуса від 27 травня 2021 року про стягнення з нього на підставі кредитного договору №006-23034-110411 від 11.04.2011 року, укладеного з AT «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, відповідно до змісту виконавчого напису, на підставі договорів відступлення прав вимоги став відповідач, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал». За виконавчим написом нотаріуса сума заборгованості перед відповідачем за 15.04.2020 року по 07.04.2021 року становить 17 657, 76 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 10 876, 00 грн.; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 6 781, 76 грн., також за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача в розмірі 1 199,77 грн.; загальна сума заборгованості становить 18 857, 53 грн. Звертає увагу суду, що позивачем з ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір №006-26034-110411 від 11.04.2011 року на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, але ж із заявою про вчинення виконавчого напису до нотаріуса звернувся відповідач, втім жодних доказів на підтвердження відчуження права вимоги матеріали виконавчого провадження не містять. Вказані обставини не дають підстав вважати вказаний у виконавчому написі розрахунок заборгованості безспірним, а виконавчий напис таким, що вчинений відповідно до чинного законодавства України. Після введення в березні місяці 2015 року тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» та з 05.10.2015 року та введення процедури ліквідації банку з 05.10.2015 року позивач карткою не користувався. Пролонгації строку кредитної лінії з початку ліквідації ПАТ «Дельта Банк» не було і не могло бути. Кредитори не вчиняли жодних дій щодо примусового стягнення заборгованості по договору №006-23034- 110411 від 11.04.2011 року до 27.05.2021 року. Таким чином, при вчиненні спірного виконавчого напису, було порушено імперативні вимоги ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», у зв`язку з тим, що з дня виникнення права вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] кредитних коштів минуло більше трьох років. В порушення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за №1172, оскаржуваний нотаріальний напис було вчинено не на нотаріально посвідченому договорі та без засвідчення стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків їх погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. не мала повноважень вчиняти виконавчий напис № 11687 від 27.05.2021 року, тому вимушений звернутися до суду з даним позовом. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Повідомляє суду, що позивач жодного разу не отримував ні від ПАТ «Дельта Банк», ні від його начебто правонаступників повідомлення про зміну кредитора в зобов`язанні з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором, на підставі якого було вчинено виконавчий напис. Також за весь час не отримував жодних претензій від відповідача щодо погашення нібито існуючої заборгованості, відомостей про її розмір, а тому позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорювати вимоги відповідача, або ж їх виконати, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Вважає, що виконавчий напис винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки на сьогоднішній день передбачена можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. При вчиненні виконавчого напису не дотримано принципу безспірності заборгованості, оскільки відповідачем, всупереч законодавства, не було надано нотаріусу документів, які б підтверджували право відповідача вимоги до позивача за кредитним договором, який він уклав з банком 11 квітня 2011 року, а нотаріус, в свою чергу не перевірив зміст та наявність договорів, на які вказав у виконавчому написі та на які відповідач посилався як на підставу виникнення у нього права вимоги про стягнення заборгованості, він не згоден з нарахованою сумою заборгованості у розмірі, який визначив стягувач, вважає дану заборгованість по кредитному договору спірною. Як вбачається з копії договору між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» №006-26034-110411 від 11.04.2011 року, укладено договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки № [NUMBER] зі встановленням ліміту кредитної лінії 1 800,00 грн. кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. У виконавчому написі зазначено, що: «Строк платежу за кредитним договором № 006-26034-110411 від 11.04.2011 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. стягнення заборгованості проводиться за період з 15.04.2020 року по 07.04.2021 року. Сума заборгованості складає 18 857, 53 грн. Згідно 4,1 ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно умов кредитного договору, строк платежу настав саме 11.04.2012 року, після спливу якого, а саме на наступний календарний день - 12.04.2012 року у кредитора виникає право вимагати повернення боргу, яке останній має право реалізувати на протязі трьох років тобто строком до 12 квітня 2015 року. Ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п. 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Отже, для вчинення виконавчого напису, повинно одночасно настати дві умови: перша умова: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; друга умова: з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Так, з дня виникнення права вимоги, а саме з 12.04.2012 року і до дня вчинення виконавчого: напису - 27.05.2021 року, минуло більше ніж три роки, а отже на момент звернення кредитора до нотаріуса, останнім пропущено трьохрічний строк, на протязі якого кредитор має право вимагати повернення заборгованості. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача: (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). З огляду на вищевикладене, приватним нотаріусом неправомірно проігноровано факт пропуску кредитором трьох річного строку, на протязі якого кредитор має право вимагати повернення заборгованості, що суперечить приписам ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» та пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Крім того, п.п. 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Слід зазначити, що п. 2. Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172, був визнаний незаконним та нечинним, на підставі Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. За даних обставин, з моменту визнання Київським апеляційним адміністративним судом, на підставі вищевказаної постанови суду, незаконним та нечинним пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не відносяться до документів, що підтверджують безспірність заборгованості, а тому на них не може бути вчинено нотаріусом виконавчого напису. Ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За даних обставин, виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, адже вчинений з грубим порушенням норм Законодавства України. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», п. 284 Інструкції та п.1 Переліку. Укладений між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем кредитний договір, який був підставою для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. В той же час приватним нотаріусом, при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, визнані нечинними з дня їх прийняття. Таким чином, в даному випадку у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису, кредитний договір не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться, у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Також звертає увагу суду щодо тексту оспорюваного виконавчого напису, приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністру України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально досвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підстав для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 року у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року яка, згідно інформації ЄДРСР, опублікована 13.11.2017, тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 була відновлена. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2С17 №92. Вказане свідчить про те, що на момент вчинення виконавчого напису п. 2 Переліку був нечинним, а тому застосуванню приватним нотаріусом не підлягав. Отже, вважає виконавчий напис вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за написом та безспірності характеру правовідносин сторін, отже вимога відповідача не є безспірною, та не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису. Враховуючи все вищевикладене, позивач вважає, що є достатні правові підстави вважати виконавчий напис №11687, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. від 27.05.2021 року, щодо звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 006-26634-110411 від 11.04.2011 року, вчиненим з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, відзиву на подавав, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О., в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин нявки суду невідомі. У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: виконавчий напис (а.с. 13), договір (а.с. 14-15), заява про примусове виконання рішення (а.с. 15), договір про відступлення право вимоги (а.с. 37-39), додаток до договору про відступлення право вимоги (а.с. 40), претензія (а.с. 41). Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом. Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Суд,

Outcome: approved