Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Тячівської державної нотаріальної контори про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , [INFO] , що постійно проживала у [ADDRESS] . Оскільки мати залишила заповіт на його користь, у встановлений законом шестимісячний строк він звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу. В зв`язку з чим державним нотаріусом було здійснено пошук в Державному реєстрі речових прав, в результаті чого було виявлено що, на дане майно накладено заборону відчуження, підстава виникнення обтяження: повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 10.10.1986, видавник: Тячівське відділення Держбанку. Вид обтяження: заборона на нерухоме майно: № реєстра 483015-206, внутр. №ОА01СЕ2524F34A2D3D47, коментарій: 14-20/1986. Особа, майно/права якої обтяжуються (власник): [PERSON] . Назва реєстру: Єдиний реєстр заборон відчужень об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер: Тячівська Державна нотаріальна контора. Зважаючи на те, що обтяження виникло у 1986 році ще за існування радянського союзу, коли ще функціонував Дежбанк СРСР, а радянського союзу не існує вже більше як 30 років, було направлено запит до Національного банку України, який надіслав відповідь з роз`ясненнями, відповідно до якої Український республіканський банк Держбанк СРСР не має правонаступників. Також, у виконавчій службі на виконанні жодних виконавчих проваджень, щодо [PERSON] не перебувають і не перебували. Враховуючи викладене, просить скасувати обтяження накладене Тячівською Державною нотаріальною конторою реєстраційний номер повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 10.10.1986, видавник: Тячівське відділення Держбанку. Вид обтяження: заборона на нерухоме майно: № реєстра 483015-206, внутр. №0А01СЕ2524F34A2D3D47, коментарій: 14-20/1986. Особа, майно/права якої обтяжуються (власник): [PERSON] . Назва реєстру: Єдиний реєстр заборон відчужень об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер: Тячівська Державна нотаріальна контора, відносно майна, що розташоване в [ADDRESS] , зобов`язавши Тячівську державну нотаріальну контору виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження, а саме заборону на відчуження об`єкту обтяжень розташованого за адресою, [ADDRESS] . 02 лютого 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач не скористався своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву. 24 березня 2021 року ухвалою Тячівський районного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з викладених підстав у позовній заяві та просив прийняти рішення, яким скасувати заборону на відчуження житлового будинку. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №10864045 від 15 жовтня 2013 року, власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 180938221244, зареєстрованого на підставі свідоцтва про право власності серії та номер [NUMBER] виданого 18 березня 2005 року виконавчим комітетом Кривської сільської ради, в цілій частині, зазначено [PERSON] . Також, з даного витягу вбачається, що в графі актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень міститься запис про обтяження №2872717, зокрема: підстава виникнення обтяження: повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 10.10.1986, видавник: Тячівське відділення Держбанку; вид обтяження: заборона на нерухоме майно; зміст обтяження: № реєстра: 483015-206, внутр. №0А01СЕ2524F34A2D3D47, коментарий: 14-20/1986; відомості про суб`єктів: Особа, майно/права якої обтяжуються (власник): [PERSON] ; відомості про реєстрацію до 01.01.2013 р.: назва реєстру: Єдиний реєстр заборон відчужень об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер: 4058782, 15.11.2006 14:47:18, реєстратор: Тячівська державна нотаріальна контора (а.с.9-10). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Руське Поле (а.с.30). Згідно копії заповіту, посвідченого 12 лютого 2008 року виконавчим комітетом Кривської сільської ради Тячівського району, Закарпатської області та зареєстрованого в реєстрі за № 16 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , яка проживала в [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все її майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом матиме право, заповідає: [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] , його батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с.38). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 09 грудня 2020 року виконавчим комітетом Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області України, [PERSON] , [INFO] - померла [INFO] , про що 09 грудня 2020 року складено відповідний актовий запис за № 101 (а.с.6). Відповідно до заяви від 12 січня 2021 року, вбачається, що позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу Закарпатської області Бенчак М.Т. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON] , спадкова справа № 4/2021 (а.с.8). Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00029038410 від 24 грудня 2020 року, стверджується, що [PERSON] , до державної реєстрації шлюбу, який був укладений 09 лютого 1962 року з [PERSON] , [INFO] , та розірваний 24 листопада 1967 року, мала прізвище « [PERSON] » (а.с.29). Згідно повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00035212201 від 23 лютого 2022 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який проживав в [ADDRESS] , помер - [INFO] (а.с.32-33). Відповідно до листа за № 24/02-11 від 23 лютого 2022 року приватного нотаріуса Тячівського нотаріального районного округу в Закарпатській області Бенчак М.Т. встановлено, що заведена спадкова справа № 4/2021 року, до майна померлої [INFO] [PERSON] , що проживала в [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , єдиним спадкоємцем є її син позивач [PERSON] , [INFO] (а.с.31). З листа Національного банку України № 27-0006/124944 «Про надання інформації стосовно Держбанку СРСР», вбачається, що Український республіканський банк Держбанк СРСР не має правонаступників (а.с.11). Відповідно до листа від № 20.8-38/1958 від 20 січня 2022 року Тячівського відділу ДВС у Тячівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), встановлено, що відповідно до бази даних «АСВП», «СПЕЦРОЗДІЛ», «АРХІВ» на виконанні Відділу ДВС Тячівського району, відкриті виконавчі провадження відносно громадянки [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , не перебувають і не перебували (а.с.12). Частиною 1 ст. 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує права. У відповідності до положень статті 41, 55 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 року (Закону № 475/97- ВР), визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ст. 317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 76 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ. Пунктом 4 частини 1 статті 4 вказаного Закону державній реєстрації підлягають речові права та їх обтяження, зокрема заборона відчуження та/або користування. Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна регулюються Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 р. № 1127. Згідно з статтею 73 Закону України "Про нотаріат", державний нотаріус чи посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів за місцезнаходженням жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства чи організації про видачу громадянину позички на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. У відповідності до статті 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позички, повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, нотаріус або посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. З метою вдосконалення порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно із підпунктом 5.1 пункту 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладення заборони, повідомлення про зняття заборони. Ураховуючи наведене, а також те, що обтяження у вигляді заборони формально залишає право власності за позивачем, однак суттєво обмежує його право у розпорядженні таким, вирішити питання про відновлення порушених прав позивача шляхом зняття заборони відчуження з нерухомого майна останнього в позасудовому порядку неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом скасування такої заборони та задоволення позовних вимог.

Outcome: approved