Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

24.03.2022 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з відповідачкою він перебуває в шлюбі з 08 серпня 2008 року, який було зареєстровано Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки у нього з відповідачкою не склалися, вона має неврівноважену психіку, що доволі часто призводило до скандалів та систематичних образ у його бік. Протягом останнього року подружнього життя їх сімейні відносини суттєво погіршились та наприкінці жовтня минулого року відповідачка пішла жити до свого житла за адресою [ADDRESS] . Йому стало відомо, що відповідачка мала позашлюбні стосунки з іншим чоловіком, з яким підтримує відносини і до теперішнього часу, тому він вважає неприпустимими ці обставини для збереження їх сім`ї, спільне господарство вони з відповідачкою перестали вести протягом останніх п`яти місяців, вони стали жити окремо і припинили шлюбні відносини. Позивач також посилається на те, що, син проживає разом із ним, життям дитини мати майже не цікавиться, вихованням та доглядом дитини у цей складний період життя займається лише він, матеріальне забезпечення дитині також надає він. Відповідачка не працевлаштована і утримувати дитину не в змозі та не заперечує проти того, щоб хлопчик залишився на його утриманні, тому їх малолітній син буде проживати разом з батьком, тобто з ним. Вважає, що збереження шлюбних відносин з відповідачем суперечить їх інтересам та унеможливлює примирення, оскільки їх сім`я розпалася остаточно. Посилаючись на зазначене, позивач у позовній заяві просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2022 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної справи. Ухвалою судді від 05.04.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання. В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в наданій суду заяві представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а також просить розглянути справу без присутності позивача. В судове засідання відповідач не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 14.04.2022 року від відповідача [PERSON] до суду поштою надійшла заява, в якій вона позовні вимоги, викладені у позовній заяві [PERSON] про розірвання шлюбу, підтримала у повному обсязі та просить розглядати справу без її участі. У заяві підтвердила, що можливості зберегти сім`ю з [PERSON] немає, шлюбні відносини між нею та [PERSON] припинились ще у минулому році; кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, спільного сімейного життя та спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, у неї є інша сім`я і вона проживає окремо з іншим чоловіком за адресою [ADDRESS] . Також вказала, що від шлюбу з [PERSON] вони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який постійно проживає з батьком - [PERSON] , який піклується про сина та дитина знаходиться на його повному матеріальному забезпеченні та повному фінансовому утриманні. У даній заяві відповідачка підтвердила, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, вона наполягає на розірванні шлюбу судом та не заперечує і дає згоду на те, щоб малолітній [PERSON] , [INFO] , в подальшому постійно проживав та знаходився на повному матеріальному забезпеченні у [PERSON] , який несе відповідальність за його здоров`я, життя та безпеку і створення нормальних умов для фізичного, духовного та морального розвитку дитини. Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись з заявами сторін, розглянувши справу та дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08 серпня 2008 року між позивачем та відповідачкою був укладений шлюб, який 08 серпня 2008 року було зареєстровано Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області та видано Свідоцтво про шлюб серії Серія [NUMBER] , актовий запис № 481. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Подружні стосунки між позивачем та відповідачкою не склалися в зв`язку із скандалами, які виникали між ними, протягом останнього року подружнього життя їх сімейні відносини суттєво погіршились та наприкінці жовтня 2021 року вони припинили шлюбні відносини, кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, спільного сімейного життя та спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Відповідачка [PERSON] залишила сім`ю та пішла жити до свого житла за адресою [ADDRESS] , де вона проживає окремо з іншим чоловіком, з яким створила сім`ю. Син позивача та відповідачки - [PERSON] , [INFO] , після припинення між ними шлюбних відносин постійно проживає разом з батьком - [PERSON] , який піклується про нього, дитина знаходиться на його повному матеріальному забезпеченні та повному фінансовому утриманні, мати життям дитини майже не цікавиться. Вказане підтверджується як змістом позовної заяви [PERSON] так і наданою суду заявою відповідачки [PERSON] , в якій вона наполягала на розірванні шлюбу з [PERSON] , посилаючись на те, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, примирення між ними неможливе, та зазначила про свою згоду на постійне проживанні їх сумісного сина [PERSON] , [INFO] , з батьком дитини - [PERSON] , який піклується про нього та знаходиться на його повному матеріальному забезпеченні та повному фінансовому утриманні, буде нести відповідальність за здоров`я, життя та безпеку дитини і створення нормальних умов для її фізичного, духовного та морального розвитку. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки жоден з подружжя - [PERSON] та [PERSON] за час знаходження справи у суді не висловив бажання щодо примирення, а натомість, позивач та відповідач у наданих суду заявах наполягають на розірванні шлюбу, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб сторін підлягає розірванню. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по справі - сплачений позивачем судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved