Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

У грудня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макушев Євгеній Петрович, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 160 від 26 січня 2021 року, що вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., про звернення стягнення на транспортний засіб марки Mercedes-Benz, модель S 450, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2008 року випуску, тип - загальний легковий - загальний седан-В, колір - чорний, державний номер [NUMBER] , зареєстрований ТСЦ 1249 від 26.07.2019 року, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 грудня 2021 року він, рухаючись на належному йому на праві власності транспортному засобі марки Mercedes-Benz, модель S 450, державний номер [NUMBER] , був зупинений працівниками поліції, які йому повідомили, що вказаний автомобіль оголошено у розшук приватним виконавцем Макушевим Є.П. у виконавчому провадженні ВП № 67838057. Звернувшись до приватного виконавця Макушева Є.П. він дізнався про оскаржуваний виконавчий напис № 160 від 26 січня 2021 року, що вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., про звернення стягнення на транспортний засіб марки Mercedes-Benz, модель S 450, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2008 року випуску, тип - загальний легковий - загальний седан-В, колір - чорний, державний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Також, у вказаному виконавчому написі зазначено, що вказане рухоме майно передане в заставу [PERSON] за договором застави, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучер А.А. 26 липня 2019 року за реєстровим № 2890, в якості забезпечення зобов`язань за Договором позики № 26/07/19-10, змінений та доповнений Додатковою угодою № 1 від 25 жовтня 2019 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , строк платежу за яким настав 26 листопада 2019 року. Період за який здійснюється стягнення: з 07.12.2020 року по 18.12.2020 року. За рахунок коштів, виручених від реалізації у встановленому порядку заставленого майна, задовольнити вимоги [PERSON] в сумі 827 853,10 грн. Але, наполягає на тому, що заборгованості перед [PERSON] у вказаному розмірі на дату вчинення виконавчого напису та на теперішній час він не має. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, без отримання письмових доказів законності такої вимоги в частині стягувача та наявності і безспірності стягуваної заборгованості. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання, а за відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, наявності нотаріально посвідченого договору позики, як і не надано доказів на підтвердження виникнення у відповідача права вимоги до позивача. Крім того, не надано доказів направлення боржнику вимоги про погашення заборгованості із відміткою поштового відділення про вручення чи неможливість вручення боржнику такої вимоги. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Як зазначено у договорі застави від 26 липня 2019 року розмір позики становить 149 101,00 грн., тобто менший розмір, ніж передбачено виконавчим написом, а розмір неустойки взагалі сторонами не узгоджений. Більш того, позивач позику погасив. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 26 липня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучер А.А., зареєстрований в реєстрі за № 2890 (а.с. 10-13), відповідно до умов якого заставою забезпечується виконання [PERSON] зобов`язань за договором позики № 26/07/19-10 від 26 липня 2019 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON] , в простій письмовій формі, зі строком виконання 26 жовтня 2019 року, за умовами якого [PERSON] , зокрема, зобов`язаний повернути у строки визначені договором позики [PERSON] грошові кошти в розмірі 149 101,00 грн., що за курсом НБУ на день укладення цього договору еквівалентно 5 850,00 доларів США, неустойку у розмірі та у випадках, передбачених договором позики і цим договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги. Предметом застави за цим договором є рухоме майно заставодавця [PERSON] , а саме автомобіль марки Mercedes-Benz, модель S 450, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2008 року випуску, тип - загальний легковий - загальний седан-В, колір - чорний, державний номер [NUMBER] . Судом встановлено, що 26 січня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентиною Володимирівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 160, про звернення стягнення на транспортний засіб марки Mercedes-Benz, модель S 450, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2008 року випуску, тип - загальний легковий - загальний седан-В, колір - чорний, державний номер [NUMBER] , зареєстрований ТСЦ 1249 від 26.07.2019 року, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , який переданий в заставу [PERSON] за договором застави, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучер А.А. 26 липня 2019 року за реєстровим № 2890, з метою задоволення майнової вимоги [PERSON] за договором позики № 26/07/19-10, зміненим та доповненим Додатковою угодою № 1 від 25.10.2019 року, строк платежу за яким настав 26 листопада 2019 року, та яким за рахунок коштів, виручених від реалізації у встановленому порядку заставленого майна запропоновано задовольнити вимоги в сумі 827 853,10 грн. (з яких: сума заборгованості за позикою - 173 030,00 грн., неустойка відповідно до договору позики - 652 323,10 грн., додаткові витрати пов`язані з вчиненням виконавчого напису - 2 500,00 грн.), період за який здійснюється стягнення - з 07 грудня 2020 року по 18 грудня 2020 року (а.с. 9). 09 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макушевим Євгенієм Петровичем було відкрито виконавче провадження № 67838057 з виконання вищезазначеного виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентини Володимирівни від 26 січня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 160 (а.с. 14-16). Також, 13 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макушевим Євгенієм Петровичем у виконавчому провадженні № 67838057 було винесено постанову про розшук майна боржника [PERSON] , а саме транспортного засобу Mercedes-Benz, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] (а.с. 17-18), а 14 грудня 2021 року винесено постанову про опис та арешт майна (а.с. 19-22). Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] посилався на те, що виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. від 26 січня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 160, вчинений з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, заборгованість є спірною, а також він не отримував жодних вимог про погашення заборгованості, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення виконавчих написів регламентовано главою 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Згідно п. 1.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 глави 16 Розділу ІІ вказаного Порядку визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пункт 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, на який посилається приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. в оскаржуваному виконавчому написі, передбачає можливість стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно п. 3.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2, а саме пункту 13, вбачається, що при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум, в тому числі за наслідками звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, або витребування від боржника майна. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Слід враховувати, що боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. З аналізу вищевказаних норм законодавства вбачається, що при здійсненні виконавчого напису нотаріус повинен пересвідчитись та перевірити безспірність заборгованості боржника. Також обов`язковій перевірці підлягає встановлення строку, з якого у кредитора виникло право вимоги до боржника і чи не сплинув вказаний строк на момент звернення з відповідною заявою до нотаріуса. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними та беззаперечними, та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Позивач у позовній заяві наполягав на тому, що заборгованість за договором позики № 26/07/19-10 від 26 липня 2019 року є спірною, заборгованості у зазначеному в оскаржуваному виконавчому написі розмірі він не має, та жодних повідомлень про заборгованість він не отримував. При цьому відповідач не надав суду документів, які б спростовували такі твердження позивача та не надав доказів на підтвердження існування безспірної заборгованості [PERSON] . Суд зазначає, що про спірність розміру заборгованості позивача свідчить те, що в укладеному між позивачем та відповідачем Договорі застави транспортного засобу від 26 липня 2019 року зазначено, що за договором позики № 26/07/19-10 від 26 липня 2019 року [PERSON] надані грошові кошти у розмірі 149 101,00 грн., в той час як в оскаржуваному виконавчому написі Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. від 26 січня 2021 року, зареєстрованому в реєстрі за № 160, сума заборгованості за позикою зазначена у розмірі 173 030,00 грн., тобто у розмірі більшому, ніж позивач отримав від відповідача при укладенні договору позики. При цьому, матеріали справи містять також розписки про отримання відповідачем від позивача грошових коштів в рахунок часткового погашення заборгованості за договором позики (а.с. 24-26). Викладене дає суду достатньо підстав вважати, що зазначена в оскаржуваному виконавчому написі сума заборгованості позбавлена ознак безспірності. Також, слід зазначити, що до суми, яка підлягає стягненню з позивача за оспорюваним виконавчим написом, нотаріусом безпідставно були включені витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 2 500,00 грн., оскільки можливість стягнення таких витрат шляхом їх включення до розміру безспірної заборгованості за виконавчим написом законом не передбачена. Крім того, ухвалою суду від 29 грудня 2021 року судом було відкрито провадження у вказаній цивільній справі за позовною заявою [PERSON] . У вказаній ухвалі було роз`яснено та запропоновано відповідачу - [PERSON] подати протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали відзив на позов та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, однак не пізніше, ніж у місячний строк з дня поставлення даної ухвали (а.с. 60). Позовну заяву з додатками відповідач [PERSON] отримав 07 лютого 2022 року, що підтверджується його розпискою, наявною в матеріалах справи (а.с. 61). Однак, у встановлений ухвалою суду від 29 грудня 2021 року строк, відповідач [PERSON] відзив на позов не надав та не подав відповідних доказів, які б підтверджували можливі заперечення відповідача. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у вказаній справі, однак відзив на позов не надав, не подавав відповідних доказів, які б підтверджували можливі заперечення відповідача, а також не повідомив про причини неподання відзиву та доказів, а тому суд вважає, що відповідач не подав відзив у встановлений судом строк та докази без поважних причин. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що саме відповідач, звертаючись до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. з заявою про вчинення виконавчого напису зобов`язаний був подати увесь необхідний пакет документів для вчинення виконавчого напису. За таких обставин, приймаючи до уваги неподання відповідачем без поважних причин відзиву на позов, а також доказів, які б підтверджували можливі заперечення відповідача, суд розцінює такі дії відповідача, як визнання ним обставин, на які позивач [PERSON] посилається в обґрунтування позовних вимог. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Під час розгляду справи належних доказів, у розумінні ст.ст. 12, 77, 81 ЦПК України, що відповідачем було надано нотаріусу всі необхідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором, стороною відповідача надано не було. За таких обставин, враховуючи встановлені обставини справи та обставини, на яких наполягає позивач, беручи до уваги спірність заборгованості, з урахуванням того, що відповідачем не було подано у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та докази, які б підтверджували можливі заперечення відповідача, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентини Володимирівни від 26 січня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 160, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем у зв`язку з розглядом справи в суді було сплачено судовий збір у наступних розмірах: - за подання позовної заяви до суду - 908,00 грн.; - за подання до суду заяви про забезпечення позову, яку ухвалою суду від 22 грудня 2021 року було задоволено - 454,00 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 362,00 грн. (908,00 грн. + 454,00 грн. = 1 362,00 грн.). Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 1, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, та

Outcome: approved