Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Адвокат Синюк С.Л. від імені та в інтересах позивача звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 2\~804,00 гривень, покликаючись на право регресу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 08 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання призначене на 11:00 год 10 травня 2022 року не з`явилася. Позивач бере участь у справі через свого представника адвоката Синюка С.Л., який скористався правом, наданим ч.3\~ст.211 ЦПК України, подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення такого. Відзиву на позовну заяву не подав. Його представником адвокатом Тиховським Т.О. подано клопотання про проведення судового розгляду за відсутності відповідача та його представника. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку. Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст.12, 81 ЦПК України). Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 17 лютого 2021 року по справі № 464/695/21 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Даною постановою встановлено, що відповідач 19 січня 2021 року о 00.51 год. по вул.Коломийській, 5 у м.Львові, керуючи автомобілем марки "Субару" д.н.з. [NUMBER] , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідним чином не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив наїзд на припарковані автомобілі марки "Опель Астра" д.н.з. [NUMBER] , "Шкода Октавіа" д.н.з. [NUMBER] , "Дачіа Логан" д.н.з. [NUMBER] , завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень, чим порушив п.п.2.3б, 12.1, 13.1 ПДР України. [PERSON] , 19 січня 2021 року о 00.51 год. по вул.Коломийській, 5 у м.Львові, керуючи автомобілем марки "Субару" д.н.з. [NUMBER] , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, не залишився на місці пригоди та не повідомив орган чи підрозділ поліції, чим порушив п.2.10 а, д\~ПДР. Згідно з ч.6 ст.82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки наведена постанова набрала законної сили, тому доказуванню не підлягають факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди з підстав порушення відповідачем правил дорожнього руху\~з пошкодженням транспортних зобів та відмову такого від огляду на стан алкогольного сп`яніння. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Субару», номерний знак [NUMBER] , яким керував відповідач забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АР/0178294 позивача ПрАТ «ПРОСТО-страхування». Позивачем указаний випадок визнано страховим. Указаний випадок ПрАТ «ПРОСТО-страхування» визнано страховим (страховий акт № 150261 від 23 березня 2021 року та потерпілому [PERSON] за його заявою виплачено 2\~804,00 грн страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 5098 від 24 березня 2021 року. Натомість за положеннями ч.1\~ст.1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) (ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). З урахуванням наведеного позивач отримав право вимагати в порядку регресу від відповідача як страхувальника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та самовільно залишив місце пригоди. Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до принципів диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, за якими суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів, оцінюючи аргументи та докази за своїм внутрішнім переконанням, дослідивши всі зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2\~804,00 грн суми сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. У порядку ст.141\~ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 2 270 гривень. Також, позивачем заявлено про відшкодування за рахунок відповідача 2 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. У підтвердження понесених судових витрат представником позивача подано: договір про надання правової допомоги № 1 від 02 січня 2020 року та детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних для надання правової допомоги від 30 вересня 2021 року. Вивчивши подані докази в підтвердження понесення судових витрат у сумі 2\~000 грн (консультація, підготовчі дії та підготовка і подання позовної заяви), такі ґрунтуються на положеннях ст.137 ЦПК України, неспівмірності таких не встановлено, адже стороною відповідача відповідне клопотання не заявлено. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами ч.6 ст.137 ЦПК України. Відтак з урахуванням задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved