Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Печінка П.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про визнання недійсним заповіту. Посилається на те, що 27 квітня 2021 року її матір`ю [PERSON] було складено та посвідчено старостою села Личківці Чортківського району [PERSON] за реєстровим номером 18-б заповіт, за яким вона заповіла все своє майно своєму сусіду - [PERSON] , який не являється членом сім`ї померлої, а є сторонньою для неї особою. [INFO] [PERSON] померла. Про наявність заповіту позивачці стало відомо під час похорону. За місяць до смерті в [PERSON] було виявлено, що вона страждає на постінфарктний кардіосклероз, розвинувся віковий склероз, незадовго до того перенесла інфаркт. Внаслідок припинення приймання мочогінних таблеток, стан здоров`я стрімко погіршився, з`явилась задишка, набряки ніг. На момент складання заповіту мати позивача перебувала в тяжкому психоемоційному та фізичному стані, тому відповідач скориставшись цим та відсутністю поряд рідних членів сім`ї, схилив її до складання заповіту у свою користь всупереч її вільному волевиявленню. Вважає, що у зв`язку із похилим віком та незадовільним станом здоров`я [PERSON] не могла усвідомлювати значення своїх дій, тому її волевиявлення при складанні оспорюваного заповіту не відповідало її внутрішній волі. Також підставою для визнання недійсним заповіту є й порушення встановленого порядку його посвідчення, оскільки [PERSON] не могла самостійно пересуватись, тому в тексті заповіту та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій мало б бути зазначено, що нотаріальна дія вчинялася поза приміщенням органу місцевого самоврядування, а саме за адресою місця проживання [PERSON] - [ADDRESS] . 17.11.2021 року надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує щодо позовних вимог та просить відмовити в позові [PERSON] . Зазначає про те, що 27.04.2021 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений старостою села Личківці Гусятинської селищної ради Гусятинського району Тернопільської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 18-6, за яким все своє майно заповіла [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, [INFO] [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дудки Н.М. із заявою про прийняття спадщини (Спадкова справа № 67671694). Жодних доказів того, що волевиявлення [PERSON] не було вільним та не відповідало її внутрішній волі, позивачем не надано. Також безпідставними та необґрунтованим вважає посилання сторони позивача на те, що при складанні заповіту мало місце порушення встановленого порядку його посвідчення, оскільки в заповіті не вказано про те, що нотаріальна дія вчинялася поза приміщенням органу місцевого самоврядування. 09.12.2021 року представником позивача адвокатом Печінкою П.В. подано відповідь на відзив, в якому він вказує на те, що оскільки заповіт був посвідчений перед самою смертю заповідачки (за декілька днів до смерті) яка страждала хворобою, що призвела до її смерті, то тільки через це та хвороба не може вважатись легкою. Відповідач скористався важким становищем заповідача під час хвороби, застосовуючи психологічний вплив діяв проти її справжньої волі, на вигідних лише для себе умовах. Приховування у офіційних документах стану здоров`я заповідачки з боку третьої особи вказує на поєднаність дій з відповідачем, направлених на одержання останнім вигоди від одержання спадкового майна від сторонньої особи, яка не є членом сім`ї [PERSON] 17.12.2021 року представником відповідача адвокатом Башуцьким І.Я. подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому вказує на те, що доводи представника позивача про те, що відповідач не перебував у сімейних та рідинних відносинах із заповідачем [PERSON] та не мають значення, оскільки остання своє волевиявлення виразила у заповіті. Надуманими і безпідставними вважає посилання на психологічний тиск відповідача на [PERSON] , а також на домовленість з третьою особою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоч належним чином була повідомлена про день час та місце слухання справи. Представник позивача [PERSON] адвокат Печінка П.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи. Представник відповідача [PERSON] адвокат Башуцький І.Я. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] з наведених у відзиві підстав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи в його відсутності. В письмовій заяві від 12.11.2021 року зазначає про те, що позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Посилається на те, що ним як посадовою особою Личковецького старостинського округу Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області - старостою села Личківці, 27 квітня 2021 року було посвідчено заповіт [PERSON] та внесено до Книги обліку і реєстрації спадкових справ у відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування(далі-Порядку), затверджений Наказом МУ від 11.11.2011 №3306/5. [PERSON] була дієздатною та не визнавалась судом недієздатною, а також вона не мала психічних розладів внаслідок яких вона була б не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Заповіт власноручно підписаний заповідачем, що є свідченням її вільного волевиявлення. У зв`язку з тим, що [PERSON] було важко самостійно пересуватись, на її прохання посвідчення заповіту відбувалось по місцю її проживання, що передбачено п.2.1. розділу II Порядку. Ненаписання у заповіті повної адреси(назви вулиці) місця вчинення нотаріальної дії та причини, по якій дія вчиняється поза межами органу місцевого самоврядування, не може свідчити про недотримання ним вимог закону при його складенні та посвідченні. Вислухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив обставини та визначив відповідно до них наступні правовідносини. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч.1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7,8,10). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.06.2021 року повторно виданого Гусятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (а.с.16). Із заповіту, датованого двадцять сьомого квітня дві тисячі двадцять першого року, посвідченого старостою села Личківці, Гусятинської селищної ради Гусятинського району Тернопільської області [PERSON] слідує, що [PERSON] , [INFO] , жителька с. Личківці, Гусятинського району Тернопільської області, на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за Законом буде мати право заповідає [PERSON] , [INFO] . Зміст статтей 1241, 1254, 1307 Цивільного Кодексу України [PERSON] роз`яснено. Заповіт складено старостою села Личківці, на особисте прохання заповідача [PERSON] з її слів написано за допомогою загальноприйнятих технічних засобів о «10» год. «00» хв. Цей заповіт складено і посвідчено в двох примірниках, один з яких залишається на зберіганні у справах виконавчого комітету Гусятинської селищної ради с.Личківці, Гусятинського району Тернопільської області, а інший видається заповідачу. Текст заповіту прочитано вголос і власноруч підписано в селі Личківці Гусятинського району Тернопільської області. Заповіт записаний [PERSON] зі слів [PERSON] . До підписання прочитаний уголос заповідачем [PERSON] і власноручно підписаний нею у присутності [PERSON] . Особу її встановлено і дієздатність перевірено. Зареєстровано в реєстрі за №18-6, стягнуто державного мита: 0,85 коп. (а.с. 42). Згідно Витягу з реєстру для реєстрації нотаріальних дій №6 старостою сіл Личківці, Трибухівці, за порядковим номером 18-6 від 27.04.2021 року зареєстровано та посвідчено заповіт [PERSON] , жительки с. Личківці, Чортківського району Тернопільської області (а.с.14). Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №64787271 від 19.05.2021 року наданого приватним нотаріусом Гусятинського районного територіального округу Тернопільської області Дуткою Н.М. зареєстровано спадкову справу №67671694 до майна померлої [PERSON] (а.с.43). Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує, що складений [PERSON] 27 квітня 2021 року заповіт є недійсним через допущені порушення при його посвідченні третьою особою щодо його форми та посвідчення, зокрема не зазначення місця та причини складання заповіту поза приміщенням органу місцевого самоврядування, а також у зв`язку з тим, що на момент посвідчення вказаного заповіту заповідач за станом здоров`я не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що негативно вплинуло на її свідомість та свободу волевиявлення, тому волевиявлення заповідача на складання заповіту в користь відповідача не було вільним і не відповідало її волі. Відповідно до ч.ч.1-3,5,6 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Згідно статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Загальні вимоги до форми заповіту встановлено статтею 1247 ЦК України, якою передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення та має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Частиною першою статті 225 ЦК України встановлено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У пункті 18 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Постановою Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у пункті 16 роз`яснено, що правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї з сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 13.03.2017 року у справі № 6-2833цс16 для визначення наявності стану, в якому громадянин не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.) на момент укладення угоди, суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент укладення угоди особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. На підтвердження позовних вимог стороною позивача надано копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №701 від 09.08.2021 року, виданої КНП «Гусятинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Гусятинської селищної ради Амбулаторії загальної практики сімейної медицини смт.Гусятин, згідно якої [PERSON] , [INFO] , жителька с. Личківці, Чортківського району Тернопільської області 24.03.2021 перебувала на огляді із діагнозом: ІХМ, кардіосклероз, постінфарктний (по даних ЕКГ), фібриляція передсердь з тахісистолією шлуночків СН ІІ Б, Анемія? (а.с.12). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є родичкою позивача та померлої [PERSON] . З кінця 2020 року вона часто навідувалася до [PERSON] по місцю її проживання в с.Личківцях, де остання проживала сама. Однак, в березні 2021 року її стан здоров`я погіршився та вона обстежилася у сімейного лікаря. Стало відомо, що вона перенесла інфаркт. До медичного закладу їхати не хотіла, лікувалась вдома. 25 квітня 2021 року, коли вона приїхала до неї, то [PERSON] перебувала в незадовільному стані, з набряками, ймовірно «блудила», оскільки сплутала із своєю дочкою-позивачем. Вважає, що дієздатність [PERSON] в момент підписання заповіту можна поставити під сумнів, оскільки вона була в дуже важкому хворобливому стані. На її думку, [PERSON] не могла усвідомлювати свої дії щодо складання заповіту. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона являється сусідкою [PERSON] , з останньою проживає через дорогу та часто ходила до останньої допомагати, так як вони проживали у добрих стосунках. В квітні 2021 року, за два тижні перед її смертю, вона часто приходила до [PERSON] , яка не могла пересуватись. Допомагали також інші сусіди, [PERSON], [PERSON] . Її чоловік з відповідачем кілька раз піднімали її на ліжко. Перед смертю [PERSON] казала, що склала заповіт на відповідача [PERSON] , бо той «напосівся». Вважає, що [PERSON] розуміла те, що вона дає заповіт на [PERSON] , оскільки була вже неходяча та в розпачі, залишились без сторонньої допомоги. З дочкою вони останнім часом не зідзвонювались. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона проживає по сусідстві із [PERSON] , яка померла та допомагала разом з іншими сусідами останній, так як вона була хвора. Останній тиждень перед смертю вона вже неходяча була, ноги попухли, боліло серце. Дочка останні роки не дзвонила. На запитання навіщо вона склала заповіт на [PERSON] , Голод казала, що «той напосівся». Вважає, що вона склала такий заповіт з розпачу, що вона залишилася сама та не буде кому її обходити та похоронити. Статтею 1251 ЦК України передбачено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про нотаріат» у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії, як посвідчення заповітів (крім секретних). Оскаржуваний заповіт посвідчено посадовою особою органу місцевого самоврядування, старостою сіл Личківці і Трибухівці [PERSON] , що підтверджується рішенням Гусятинської селищної ради «Про затвердження старост» від 01 грудня 2020 року №28, рішенням виконавчого комітету Гусятинської селищної ради «Про покладання обов`язків із вчинення нотаріальних дій» від 11 грудня 2020 року №183(а.с.32, 33) Частиною другою статті 41 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями. Відповідно до пункту 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування. Згідно зі змістом вказаних норм матеріального права вчинення нотаріальних дій поза межами приміщення органу місцевого самоврядування може проводитися в окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди. Про вказані обставини має бути зазначено у посвідчувальному написі заповіту та у реєстрі нотаріальних дій. Судом встановлено та не заперечується учасниками судового розгляду, що місцем вчинення нотаріальної дії була адреса місця проживання [PERSON] - [ADDRESS] та на спірному заповіті такого напису не здійснено. Однак відсутність у тексті заповіту напису, що він складався та посвідчувався поза приміщенням виконавчого комітету місцевої ради, але в межах нотаріального округу, не є істотною умовою для визнання заповіту недійсним, якщо судом буде встановлено, що форма заповіту відповідає вимогам статті 1247 ЦК України і волевиявлення заповідача було вільним. Відповідно до роз`яснень ВСС України, викладених в листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 відсутність у тексті заповіту напису, що він складався та посвідчувався поза приміщенням нотаріальної контори, виконкому місцевої ради, але в межах нотаріального округу, не є істотною умовою для визнання заповіту недійсним, якщо судом буде встановлено, що форма заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК і волевиявлення заповідача було вільним. В даному випадку, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки суду не надано доказів, які б підтверджували, що вчинення спірного заповіту [PERSON] не було вільним та не відповідало її волі. Особистий підпис заповідача [PERSON] свідчить про її вільне волевиявлення. Також доказів того, що внаслідок хвороби [PERSON] не розуміла значення та не усвідомлювала своїх дій на момент складання заповіту, суду не надано. Про те, що заповідач розуміла значення своїх дій та усвідомлювала їх на момент складання заповіту свідчать і показання допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] , яким від [PERSON] стало відомо про складання нею заповіту в користь відповідача. Клопотань від сторін про призначення судово-психіатричної експертизи для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складення заповіту, не надходило. Форма заповіту відповідає вимогам статті 1247 ЦК України, волевиявлення заповідача було вільним, заповіт складався та посвідчувався особою, уповноваженою на вчинення нотаріальних дій, в межах нотаріального округу, а тому не зазначення місця вчинення оскаржуваної нотаріальної дії та підстав для посвідчення поза межами приміщення органу місцевого самоврядування, не є істотною умовою для визнання заповіту недійсним. Аналогічний висновок висловив Верховний Суд у постанові від 22 червня 2020 року у справі № 599/2493/18. Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить висновку про те, що підстави для визнання правочину недійсним, на які посилається позивач, в матеріалах справи відсутні, а відтак спірний заповіт є чинним і визнанню недійсним не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed