Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 65545,09 грн., а також 2270 грн. судового збору. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 27.09.2019 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», котре згодом змінило найменування на Акціонерне товариство «Ідея Банк», та відповідачем було укладено кредитний договір №Z06.00400.005749377. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 49999 грн. зі сплатою 21,99% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені графіком щомісячних платежів. Позивач повність виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами. Проте, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі за кредитним договором. Останній платіж відповідачем здійснено 12.11.2020 р. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 04.11.2021 становить 65545,09 грн. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 04.11.2021 р. Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 04 січня 2021 року. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги Банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Проте, відповідач у встановлений строк зобов`язання за Кредитним договором не виконав, з огляду на що 16.02.2021 за заявою АТ «Ідея Банк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис за №7872 про стягнення з Відповідача заборгованості за Кредитним договором, включаючи витрати на вчинення останнього. Однак, в подальшому вище вказаний виконавчий напис нотаріуса в судовому порядку за позовом Відповідача з формальних підстав визнано таким, що не підлягає виконанню, про що свідчить рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.10.2021 у справі №191/1874/21. Разом з тим, вказане жодним чином не спростовує заборгованості Відповідача за Кредитним договором чи право вимоги АТ «Ідея Банк» за ним. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 10 січня 2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання. /а.с.38/. Ухвалою суду від 04 лютого 2022 року у задоволенні клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю, відмовлено. Судове засідання відкладено. /а.с.44-45/. 16 березня 2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд позовні вимоги залишити без задоволення. /а.с.61-62/. Ухвалою суду від 22 березня 2022 року розгляд справи відкладено на 15 квітня 2022 року на 10 год. 00 хв. /а.с.65/. 05 квітня 2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Провадження у справі не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно позовної заяви просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує та просить задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується наявними матеріалами справи. Крім цього, виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України (через веб - сайт Галицького районного суду м.Львова). До суду надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач частково заперечує позовні вимоги, просить відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення плати за обслуговування кредиту та прострочення плати за обслуговування кредиту, а також прострочених процентів. Представником позивача АТ «Ідея Банк» подано відповідь за відзив на позовну заяву, в якому він, не погоджується з доводами [PERSON] , вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Суд, вважає за можливе слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 27.09.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Z06.00400.005749377, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 49999 грн., зі сплатою 21,99 % річних, з погашенням кредиту та відсотків у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Пунктом 3.4. Кредитного договору визначено, що нанесенням власноручного підпису цим договором, Позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті Банку: https://ideabank.ua/sites/default/files/2019-11/%D0%9F%D1%83%D0%B1%D0%BB%D1%96%D1%87%D0%BD%D0%B0%20%D1%83%D0%B3%D0%BE%D0%B4%D0%B0%2015.07.19-30.09.19.pdf. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). Статтями 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які с несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується копіями меморіальних ордерів. Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором. Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж [PERSON] був здійснений 12.11.2020 року. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору утворилась заборгованість за договором №Z06.00400.005749377 від 27.09.2019 року, яка згідно довідки - розрахунку заборгованості станом на 04.11.2021 року становить 65545,09 грн. та складається із наступного: основний борг 24252,13 грн., прострочений борг 21072,45 грн., прострочені проценти 5335,64 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту 1786,76 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 13098,11 грн.. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 04 січня 2021 року на адресу [PERSON] направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до [PERSON] будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Однак, [PERSON] належним чином не відреагував на вимогу та зобов`язання за вищезгаданим договором кредиту не виконав, з огляду на що 16.02.2021 за заявою АТ «Ідея Банк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис за №7872 про стягнення з Відповідача заборгованості за Кредитним договором, включаючи витрати на вчинення останнього. Однак, в подальшому вище вказаний виконавчий напис нотаріуса в судовому порядку за позовом Відповідача з формальних підстав визнано таким, що не підлягає виконанню, про що свідчить рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.10.2021 у справі №191/1874/21. Разом з тим, вказане жодним чином не спростовує заборгованості Відповідача за Кредитним договором чи право вимоги АТ «Ідея Банк» за ним. Твердження Відповідача щодо незаконного нарахування плати за обслуговування Кредитного договору невідповідають дійсності так як усі істотні умови кредитування (розмір кредиту, процентна ставка, розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості та інше) були узгодженні в Кредитному договорі та Паспорті споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною такого Договору, які підписали Позивач та Відповідач. Крім того, в Договорі комплексного банківського обслуговування чітко передбачено за що саме сплачуються такі кошти. Аналогічної позиції притримується і Верховний Суд у справі № 461/1763/20 у своїй постанові від 13.05.2021 в якій він підтримав висновок суду апеляційної інстанції, а саме «Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі 583/3343/19 не приймається до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки у цій справі позичальнику було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту,безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», що не є аналогічним у даній справі, в якій плата за обслуговування кредитної заборгованості включає інші послуги банку.» та зазначив: «У постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження №61-22778св19) встановлено несправедливість умов кредитного договору щодо включення плати за послуги (зокрема, за надання інформації по кредиту), які відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» повинні надаватися безоплатно, що є підставою для визнання цих умов недійсними Натомість у справі, що є предметом перегляду, судами встановлено, що до плати за обслуговування кредитної заборгованості включені інші послуги банку, які не підпадають під положення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо безоплатності надання, а належать до загальних обґрунтованих витрат за споживчим кредитом відповідно до частини другої статті 8 вказаного Закону». Також, помилковими є доводи Відповідача про те, що стягнення з нього одночасно основного бору в розмірі 24252.13 грн. та простроченого боргу в розмірі 21072.45 грн. є подвійним стягненням, оскільки, «прострочений борг» це частина суми кредиту («тіла»), яка станом на дату позову у цій справі, уже повинна була бути сплачена Відповідачем згідно Графіку платежів, однак сплачена ним не була, натомість «основний борг» це частина суми кредиту («тіла») строк сплати якої, станом на дату позову, ще не настав, однак згідно умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та вимог чинного законодавства України АТ «Ідея Банк» вправі вимагати повернення такої. Таким чином, з моменту підписання Кредитного договору Відповідач був обізнаний та проінформований про всі істотні умови договору, також щодо оплатності кредиту, розміру процентної ставки, плати за обслуговування кредитної заборгованості та відповідальності за прострочення погашення кредиту, а тому розмір заборгованості про стягнення якої заявлено Позивачем у даній справі відповідає положенням Кредитного договору на нормам чинного законодавства України. Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відтак, суд вважає, що позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно [PERSON] прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань, відповідач не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому позов необхідно задоволити. Вищенаведена також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, які викладено у його постанові від 26 грудня 2019 року по справі № 467/555/19. Аналогічної позиції притримується і Верховний Суд у справі № 461/1763/20 у своїй постанові від 13.05.2021 в якій він зазначив: «до плати за обслуговування кредитної заборгованості включені інші послуги банку, які не підпадають під положення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо безоплатності надання, а належать до загальних обґрунтованих витрат за споживчим кредитом відповідно до частини другої статті 8 вказаного Закону». Також, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2270 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved