Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

У березні 2021 року Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради звернулось до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення надміру нарахованих сум державної допомоги. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] була призначена державна соціальна допомога на дитину з інвалідністю, на період з 21.10.2014 р. по 20.05.2020 р. У зв`язку із досягненням дитиною з інвалідністю 18-річного віку, [PERSON] були надміру виплачені бюджетні кошти у розмірі 5 495, 23 грн. за період з 21.05.2020 року по 31.08.2020 року. Термін повернення надміру виплачених коштів встановлено з 12.10.2020 року у місячний термін. На теперішній час кошти не повернуто, тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] надміру нараховані кошти у розмірі 5 495, 23 грн. та судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Судові засідання відкладались у зв`язку із неявкою відповідача. У судовому засіданні від 18.04.2022 року представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнала та пояснила, що має дитину інваліда, яка хворіє на тяжку форму цукрового діабету. Їй дійсно була призначена допомога, але у той період, коли надходили кошти, вона перебувала у лікарні з дитиною внаслідок укладення хвороби, тому з поважних причин не могла проконтролювати надходження виплат та належним чином перевірити, які саме кошти надходять та у якому розмірі. Вважає, що у неї не було умислу на протиправне заволодіння коштами, вона діяла добросовісно. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з нижченаведеного. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась 21.10.2014 року до управління праці та соціального захисту населення із заявою про призначення державної соціальної допомоги на дітей - інвалідів віком до 18 років. Згідно медичного висновку № 31 від 16 вересня 2014 року, [PERSON] , [INFO] має захворювання - цукровий діабет I типу. Відповідно до Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого спільним Наказом Міністерства праці та соціальної політики, Міністерства охорони здоров`я, Міністерства фінансів України від 30.04.2002 р. № 226/293/169, [PERSON] була призначена державна соціальна допомога на дитину інваліда до 18 років - за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Бабушкінського РВСЗ м. Дніпропетровська від 26.11.2014 року [PERSON] була призначена допомога на дитину інваліду на період з 21.10.2014 р. по 20.05.2020 року у розмірі 664, 30 грн. та адресна допомога у розмірі 284, 70 грн. Після закінчення вказаного періоду позивач продовжував виплачувати [PERSON] допомогу до серпня 2020 року. Згідно довідки УСЗН Центральне (Шевченківський р-н) від 25.02.2021 року, [PERSON] перераховано допомоги за травень - серпень 2020 року у розмірі 5 495, 23 грн. Отже, відповідачу були надміру виплачені кошти у розмірі 5 495, 23 грн. за період з 21.05.2020 р. по 31.08.2020 р. На даний час ці кошти позивачу не повернуті. Відповідно до п. 6.3. Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю суми державної соціальної допомоги та надбавки на догляд, якщо остання призначена, надміру виплачені одержувачу внаслідок зловживань з його боку (внаслідок подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо), стягуються на підставі рішення структурного підрозділу з питань соціального захисту населення. Отже, умовою стягнення надміру виплачених коштів є протиправна поведінка отримувача виплат, зокрема, подання неправдивих відомостей, чи не повідомлення відомостей, що впливають на порядок призначення та розмір допомоги тощо. Судом не встановлено, що [PERSON] допустила зловживання чи діяла недобросовісно, коли внаслідок власної недбалості орган соціального забезпечення почав виплачувати допомогу понад встановлений період. Згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року №6-91цс14, яка може враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд відзначає, що допомога була призначена на конкретний період, тобто орган державної влади, маючи власні системи призначення допомоги та перевірки отримувачів допомоги, маючи персонал для виконання відповідних функції, повинен здійснювати належний контроль за виконанням рішень про призначення допомоги. Перекладання відповідальності за недбалість на отримувача допомоги не може бути законним і справедливим, оскільки відповідач повинна була повідомляти про зміни обставин, що впливають на призначення допомоги та її розмір, а не припинення виплат після закінчення встановленого періоду, визначеного у рішенні про призначення допомоги. Судом під час розгляду даного спору не встановлено будь-якого умислу чи недобросовісності з боку відповідача. Крім того, у період, коли позивачем виплачувалась надмірно допомога, у дитини відповідача було ускладнення хвороби, і вона перебувала з нею у лікарні, піклувалась про її стан здоров`я. Ця причина є поважною, і суд вважає, що відповідач могла не звернути уваги на те, що виплата припинилась, і позивачем продовжується нарахування понад встановлений строк призначення. Наведене свідчить про добросовісність відповідача. Крім того, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Казарін проти Італії» (заява № 4893/13) у разі, коли держава фактично вже надала людину соціальну допомогу, її перерахунок і подальші спроби повернути виплачені кошти становитимуть втручання у права, гарантовані ст. 1 Протоколу 1 Конвенції. Таким чином, суд не вбачає правових підстав для стягнення надміру виплачених коштів, тому у задоволенні позовних вимог належить відмовити. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed