Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до до [PERSON] , третя особа Львівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання батьківства. В обґрунтування даного позову покликається на те, що з 23 січня 2014 року [PERSON] та її діти [PERSON] ( [INFO] ) й [PERSON] ( [INFO] ) проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] у квартирі, яка належить на праві власності останньому. У 2020 році у неї від [PERSON] народилась донька [PERSON] ( [INFO] ). 15 січня 2021 року заявниця зареєструвала народження доньки у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства м.Львів, про що було видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15.01.2021 року, і зроблено відповідний актовий запис №43. Її ім`я та по батькові у державному реєстрі відомостей про народження було записано у відповідності з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері. По батькові доньку позивачка записала як « [PERSON] ». Між [PERSON] і [PERSON] були відносини як чоловіка та дружини, вони вели спільний бюджет та домашнє господарство, піклувалися один про одного. Дитину вона зареєструвала на своє прізвище, оскільки на той час батько дитини вів невизначений спосіб життя, до подружніх стосунків ставився безвідповідально, а тому актовий запис про народження, з її слів, був вчинений у відповідності ст.135 СК України. При цьому, з пологового будинку її з дитиною забрав саме [PERSON] , з яким вони разом продовжували проживати до 2022 року. З моменту народження доньки [PERSON] відразу та повністю визнав її своєю дитиною, піклувався про неї, допомагав у вихованні та надавав посильну допомогу, в тому числі і матеріальну. [PERSON] визнавав себе батьком дитини, погоджується на визнання його батьком дитини. Внаслідок цього просить суд позов задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 04 березня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 12 квітня 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд справи. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позові. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Представник третьої особи надіслала до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 23 січня 2014 року [PERSON] та її діти, [PERSON] ( [INFO] ) й [PERSON] ( [INFO] ), проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] ., у квартирі, яка належить на праві власності останньому. У 2020 році у неї від [PERSON] народилась донька [PERSON] ( [INFO] ,). 15 січня 2021 року заявниця зареєструвала народження доньки у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства м.Львів, про що було видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15.01.2021 року, і зроблено відповідний актовий запис №43. Відповідач [PERSON] визнав позов і його визнання не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та не суперечить закону, тому підстави для неприйняття визнання позову - відсутні. Відповідно до ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Частиною 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі, про що 12.04.2022 року на адресу суду подав заяву, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved