Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 49316,25 грн, індексацію за несвоєчасну виплату заробітної плати у розмірі 629,94 грн за весь період прострочення та судові витрати. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць. Свої вимоги мотивує тим, що він працює у філії «Долинської дорожньої експлуатаційної дільниці» дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "Державна компанія автомобільні дороги України" трактористом з оплатою праці згідно зі штатним розписом. За період роботи у філії заробітна плата йому виплачувалась нерегулярно, у зв`язку із чим станом на жовтень 2021 року у відповідача перед ним склалася заборгованість по заробітній платі за період з лютого 2021 по жовтень 2021 включно. У добровільному порядку керівництво відповідача заборгованість не погашає, розрахунок із заробітної плати до теперішнього часу не провело, незважаючи на те, що у вказаний період він свої трудові обов`язки виконував. Вважає дії відповідача незаконними, оскільки, відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Оскільки у довідці, наданій відповідачем, зазначена сума заборгованості по заробітній платі, належна до сплати працівникові, а не нарахована, вважається, що всі податки та інші обов`язкові платежі вже були відраховані, тому стягненню підлягає вся сума заробітної плати, вказана у довідці. Крім цього, заборгованість заробітної плати підлягає індексації, яка становить 629,94 гривень за весь період прострочення. Позивач та його представник адвокат Ільницький Я.І., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ІФ № 008512 від 28.02.2022, в судове засідання не з`явилися, останній подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити та закінчувати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. В разі неявки в судове засідання представника відповідача просить проводити та закінчувати розгляд справи у його відсутності та ухвалити рішення суду. \~ Представник\~відповідача в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзив на позов не подавав. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 09 березня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. 08 квітня 2022 року представник позивача через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити та закінчувати у його відсутності, в разі неявки в судове засідання представника відповідача проводити та закінчувати розгляд справи у його відсутності та ухвалити рішення суду. Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надавав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за відсутності відповідача. Ухвалою суду від 12.04.2022 постановлено провести заочний розгляд даної справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди представника позивача, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, день і час судового засідання, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: як вбачається з довідки, виданої начальником філії "Долина ДЕД" ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] за період лютий 2021 - жовтень 2021 становить 49316,26 гривень (а.с. 6). Як вказав у позовній заяві [PERSON] , відповідач допустив вищевказану заборгованість, хоча він сумлінно виконував свої трудові обов`язки. Таким чином, між сторонами виник спір у зв`язку з невиплатою нарахованої заробітної плати, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: суд, вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої незалежності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.\~\~ Вимогами ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до вимог ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі ст. 15 Закону України "Про оплату праці", форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Вказана норма кореспондує ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] працює на посаді тракториста в ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України". Як вбачається з довідки, виданої начальником філії "Долина ДЕД" ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] за період лютий 2021 - жовтень 2021 становить 49316,26 гривень. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 6 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" №13 від 24 грудня 1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Вирішуючи спірні правовідносини, які виникли в даній справі між сторонами, суд вважає доведеним наявність перед позивачем заборгованості по заробітній платі за період з лютого 2021 року до жовтня 2021 року в розмірі 49316,26 гривень, помісячний розрахунок якої проведений у довідці, виданій філією "Долина ДЕД" ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в розмірі 49316,26 гривень (без утримання податку на прибуток й інших обов`язкових платежів), нарахованому за вказаний вище період. Щодо стягнення індексації за несвоєчасну виплату заробітної плати за весь період прострочення, суд виходить з такого. Згідно з положеннями ч. 6\~ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці», \~заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати. Як зазначено у ст. 33 Закону України «Про оплату праці», \~в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає\~індексації\~згідно з чинним законодавством. Відповідно до \~ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»,\~ індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно з абз. 3 ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», \~індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення). Відповідно до\~рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013\~у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду із позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу, за відповідний місяць (після утримання податку й обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом та є загальновідомими. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», у справах, пов`язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв`язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що індексація заробітної плати провадиться згідно зі\~ст. 33 Закону України «Про оплату праці» між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року № 663 (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 103 відсотків (величину порога індексації). За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати. Відповідно до розрахунку, який проводиться позивачем [PERSON] у позовній заяві, сума індексації заробітної плати за період з лютого 2021 року по жовтень 2021 року становить 629,94 гривень. Вказаний розрахунок відповідачем не оспорюється та не спростовується, а отже приймається судом до уваги (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що відповідачем порушено право позивача на своєчасне отримання заробітної плати та інших виплат, а тому приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої суми індексації заробітної плати в розмірі 629,94 гривень. Таким чином, позов [PERSON] до ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "Державна компанія автомобільні дороги України" про стягнення нарахованої заборгованості із заробітної плати підлягає до задоволення, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 49316,26 гривень та 629,94 гривень індексації заробітної плати. Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згнідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу у розмірі 4000 гривень надав такі документи: - ордер на надання правничої (правової) допомоги від 28.02.2022 на підставі договору № б/н від 22.12.2021 (а.с. 7); - акт від 28.02.2022 про надання професійної правничої допомоги (а.с. 10); - квитанцію № 17 від 28.02.2022 про прийняття від [PERSON] адвокатом Ільницьким Я.І. 4000 гривень (а.с. 11). В наданому акті від 28.02.2022 міститься розрахунок наданих адвокатом послуг за договором № б/н від 22.12.2021: підготовка документів - 500 гривень, складання позовної заяви - 1000 гривень, представництво інтересів у суді 2500 гривень, всього 4000 гривень. З вищевказаних документів, судом встановлено, що позивач уклав договір № б/н від 22.12.2021 про надання професійної правничої допомоги з адвокатом Ільницьким Я.І., в якому вони визначили обсяг адвокатських послуг та їх вартість. Згідно з вищезазначеним актом, зобов`язання адвокатом виконані належним чином та своєчасно. За вказаною квитанцією [PERSON] сплатив кошти за виконану роботу адвокату в сумі 4000,00 гривень. Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. Повноваження адвоката підтверджені ордером, що відповідає вимогам ЦПК України. При цьому, відповідачем не було ні подано, ні заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, не були наведені ним також і обставини, за яких, як на його думку, заява не підлягала би до задоволення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату послуг адвоката, є доведеним, обґрунтованим та співмірний, зокрема, із складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх надання. Загальна сума, яку належить стягнути з відповідача в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу складає 4000,00 гривень і на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь позивача в повному розмірі. Також, беручи до уваги, що, згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 992,40 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст. 43 Конституції України, ст. 3, 21, 94, 95, 115, 141, 233 КЗпП України, ст. 15, 24 Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»,

Outcome: approved