Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що згідно дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого ДП «ЕКОС» ХК «КИЇВМІСЬКБУД» від 30.10.1995 року, [PERSON] , його син [PERSON] , та позивачка, як колишня дружина, були співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних частинах. Зазначене право власності на квартиру було зареєстроване Київським міським бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № 7190 від 29.09.1998 року. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , квартира в цілому складається з однієї жилої кімнати, жилою площею 12,9 кв.м та має загальну площу 22,9 кв.м. [INFO] помер [PERSON] . Його син [PERSON] , будучи єдиним спадкоємцем першої черги за законом прийняв спадщину та у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мельник К.В. для її оформлення. 10.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник К.В. була заведена спадкова справа за № 43/2017. Згодом, вже з метою оформленням свідоцтва про право спадщину за законом, що залишилась після смерті свого батька, [PERSON] надав приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Мельник К.В. наявні документи щодо належності цього майна Спадкодавцеві та підтвердження родинних відносин зі Спадкодавцем. Проте, після перевірки наданих ним документів, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельник К.В. відмовила йому в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мельник К.В. від 16.02.2018 року, видати Позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартиру [ADDRESS] неможливо, оскільки спадкоємцем надано правовстановлюючий документ на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належала в 1/3 частці померлому [PERSON] , а саме ДУБЛІКАТ свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 жовтня 1995 року ДП «ЕКОС» ХК «КИЇВМІСЬКБУД», згідно з розпорядженням від 30 жовтня 1995 року № 623, право власності зареєстровано в бюро технічної інвентаризації м. Києва 29 вересня 1998 року, записано у реєстрову книгу за № 7190. [INFO] помер [PERSON] . При цьому, він за життя не встиг зареєструвати право власності на частину квартири визнане на підставі рішення суду в реєстрі речових прав на нерухоме майно. Після його смерті, позивачка будучи його єдиною спадкоємницею першої черги за законом звернулась до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Білько К.Ф. було заведено спадкову справу № 226/2019 щодо майна померлого [INFO] Спадкодавця [PERSON] . В подальшому позивачка надала в державну нотаріальну контору документи на підтвердження своїх родинних відносин з померлим та документи на підтвердження належності померлому на праві власності 2/3 частини квартири, що знаходиться [ADDRESS] . Проте, після перевірки наданих позивачкою документів державний нотаріус П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Білько К.Ф. відмовила їй в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно постанови державного нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Білько К.Ф. від 06.09.2019 року, видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частину квартиру [ADDRESS] неможливо, оскільки через розбіжності в дублікаті свідоцтва про право власності на житло та відсутність державної реєстрації права власності на підставі наданого рішення. В зв`язку із викладеним вище позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, а саме на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 09.09.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її підготовчий розгляд. Протокольною ухвалою суду від 17.01.2022 року закрито підготовче засідання, призначено справу до розгляду. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, представник позивачки подав до суду письмову заяву в якій просив проводити розгляд справи без їх участі та про задоволення позовних вимог. Представник відповідача ПрАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» 19.10.2021 року подав до суду відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивачці з тих підстав, що компанія не є тим органом на який покладено обов`язок видачі свідоцтва про право власності на житло або його дублікату. Також просив проводити розгляд справи без його участі. Представник третьої особи у справі Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) в судове засідання не з`явився, надіславши письмові пояснення за позовом від 07.10.2021 року, просив суд про проведення судового засідання без його участі. Третя особа у справі приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Микитченко О.В. в судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що згідно дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого ДП «ЕКОС» ХК «КИЇВМІСЬКБУД» від 30.10.1995 року, [PERSON] , його син [PERSON] , та колишня дружина [PERSON] (позивачка), були співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних частинах. Зазначене право власності на квартиру було зареєстроване Київським міським бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № 7190 від 29.09.1998 року. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , квартира в цілому складається з однієї жилої кімнати, жилою площею 12,9 кв.м та має загальну площу 22,9 кв.м. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданого 19.06.2017 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Його син [PERSON] , будучи єдиним спадкоємцем першої черги за законом прийняв спадщину та у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мельник К.В. для її оформлення. 10.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник К.В. була заведена спадкова справа за № 43/2017. Згодом, вже з метою оформленням свідоцтва про право спадщину за законом, що залишилась після смерті свого батька, [PERSON] надав приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Мельник К.В. наявні документи щодо належності цього майна Спадкодавцеві та підтвердження родинних відносин зі Спадкодавцем. Проте, після перевірки наданих ним документів, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельник К.В. відмовила йому в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мельник К.В. від 16.02.2018 року, видати Позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартиру [ADDRESS] неможливо, оскільки спадкоємцем надано правовстановлюючий документ на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належала в 1/3 частці померлому [PERSON] , а саме ДУБЛІКАТ свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 жовтня 1995 року ДП «ЕКОС» ХК «КИЇВМІСЬКБУД», згідно з розпорядженням від 30 жовтня 1995 року № 623, право власності зареєстровано в бюро технічної інвентаризації м. Києва 29 вересня 1998 року, записано у реєстрову книгу за № 7190. Відповідно до інформаційної довідки, виданої Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», вих. № КВ-2017 № 40194 від 07.11.2017 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи, згідно з даними реєстрових книг Бюро, право власності на 1/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 жовтня 1995 року державною комунальною будівельно-монтажною фірмою «Дарниця», згідно з розпорядженням від 30 жовтня 1995 року № 623, дублікат виданий згідно розпорядження ДП «ЕКОС» ХК «КИЇВМІСЬКБУД» № 11 від 10.08.1998 року. Відповідно до п. 6.1 глави 22 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України «Дублікат документа повинен містити весь текст посвідченого або виданого документа, оригінал якого вважається таким, що втратив чинність». Таким чином, з документа, який був наданий спадкоємцем [PERSON] , не вбачалось, яким саме органом було видано свідоцтво про право власності на житло на квартиру, за вказаною вище адресою, та яким органом і коли був виданий дублікат цього документа. Як зазначила в своєму позові позивачка, при приватизації спірної квартири, її власникам було видано свідоцтво про право власності на житло Державною комунальною будівельно-монтажною фірмою «Дарниця», згідно з розпорядженням від 30 жовтня 1995 року № 623. Проте, оригінал даного правовстановлюючого документа було втрачено і власники квартири звернулись до Державної комунальної будівельно-монтажної фірми «Дарниця» для отримання дублікату втраченого свідоцтва. Проте, оскільки Державна комунальна будівельно-монтажна фірма «Дарниця» була реорганізована ДП «ЕКОС» ХК «КИЇВМІСЬКБУД», дублікат свідоцтва про право власності на житло було видано ДП «ЕКОС» ХК «КИЇВМІСЬКБУД». При цьому в реєстр права власності бюро технічної інвентаризації були внесені дані щодо підстав видачі дублікату, а саме посилання на розпорядження ДП «ЕКОС» ХК «КИЇВМІСЬКБУД» № 11 від 10.08.1998 року, але в самому дублікаті містяться дані щодо розпорядження ДП «ЕКОС» ХК «КИЇВМІСЬКБУД» від 30 жовтня 1995 року № 623. Дані обставини стали предметом розгляду справи за позовом спадкоємця [PERSON] , за результатами якого 27.09.2018 року Деснянський районний суд м. Києва у справі № 754/5106/18 задовольнив його вимоги та ухвалив рішення про визнання за [PERSON] права власності на спадкову частину квартири [ADDRESS] . Таким чином, 1/3 частина квартири [PERSON] стала належати [PERSON] на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва по справі № 754/5106/18 від 27.09.2018 року про визнання за ним права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку успадкування після смерті свого батька. А в цілому, [PERSON] став власником 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 08.01.2019 року виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [INFO] помер [PERSON] . При цьому, він за життя не встиг зареєструвати право власності на частину квартири визнане на підставі вказаного рішення суду в реєстрі речових прав на нерухоме майно. Після смерті [PERSON] , його матір - [PERSON] (позивачка) будучи його єдиною спадкоємницею першої черги за законом звернулась до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Білько К.Ф. було заведено спадкову справу № 226/2019 щодо майна померлого [INFO] спадкодавця [PERSON] . В подальшому позивачка надала в державну нотаріальну контору документи на підтвердження своїх родинних відносин з померлим та документи на підтвердження належності померлому на праві власності 2/3 частини квартири, що знаходиться [ADDRESS] . Проте, після перевірки наданих позивачкою документів державний нотаріус П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Білько К.Ф. відмовила їй в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до постанови державного нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Білько К.Ф. від 06.09.2019 року, видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частину квартиру [ADDRESS] неможливо, оскільки через розбіжності в дублікаті свідоцтва про право власності на житло та відсутність державної реєстрації права власності на підставі наданого рішення. Зокрема в постанові зазначено, що відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України від 14.06.2016 року вих. № 20734/5162-0-30-16/8, дублікат документа повинен містити ті ж відомості, що й оригінал документа. Після проведення правового аналізу вищевказаних документів було встановлено, що поданий спадкоємицею Дублікат свідоцтва про право власності на житло не відповідає інформації, яка міститься в Інформаційні довідці БТІ, а саме в частині назви органу, який видав первинний документ про власність. Виходячи з вищенаведеного, встановити належність спадкодавцю 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі поданих документів неможливо. Відповідно до ст. З та ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності на нерухоме майно підлягає обов`язковій державній реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Документів на підтвердження проведення державної реєстрації права власності на ім`я [PERSON] на 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі копії рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року, справа № 754/5106/18 спадкоємицею не надано. При отриманні нотаріусом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього, що передбачено глави 10 п.п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, було виявлено, що державна реєстрація права власності на 1/3 частину вищевказаної квартири, на підставі Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року, справа № 754/5106/18 за [PERSON] проведена не була. Таким чином, через аналогічні розбіжності в правовстановлюючих документах, а саме дублікаті свідоцтва про право власності на житло у позивачки виникла та ж сама проблема при оформленні спадщини, яка була у спадкодавця [PERSON] при успадкуванні частини квартири після смерті його батька та була предметом розгляду справи за позовом спадкодавця, за результатами якого 27.09.2018 року Деснянський районний суд м. Києва у справі № 754/5106/18 ухвалив рішення про визнання за спадкодавцем права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Крім цього, на підставі вказаного дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого ДП «ЕКОС» ХК «КИЇВМІСЬКБУД» від 30.10.1995 року, власницею 1/3 частини квартири є безпосередньо Позивач - [PERSON] 25.09.2019 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Микитченка О.В. з метою оформлення договору дарування належної позивачці 1/3 частини квартири [ADDRESS] . 25.09.2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Микитченко О.В. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Зазначена постанова нотаріуса мотивована тими ж самими обставинами, а саме розбіжностями у дублікаті свідоцтва про право власності на житло виданого ДП «ЕКОС» ХК «КИЇВМІСЬКБУД» від 30.10.1995 року та відомостями вказаними в інформаційній довідці БТІ. Враховуючи викладені обставини, позивачка звернулась до суду з позовом до Київської міської ради про визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме 2/3 частини квартири [ADDRESS] в порядку успадкування спадкоємцем першої черги за законом після смерті її сина - [PERSON] , померлого [INFO] та про визнання за нею права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка належить їй на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого ДП «ЕКОС» ХК «КИЇВМІСЬКБУД» від 30.10.1995 року. За результати розгляду даної справи, 16.02.2021 року Деснянським районним судом м. Києва по справі № 754/15955/19, було ухвалено рішення згідно якого, суд задовольнив позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме 2/3 частини квартири [ADDRESS] в порядку успадкування спадкоємцем першої черги за законом після смерті її сина - [PERSON] , померлого [INFO] , проте відмовив в частині визнання за нею права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка належить їй на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого ДП «ЕКОС» ХК «КИЇВМІСЬКБУД» від 30.10.1995 року. Свою відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині суд мотивував їх недоведеністю порушення будь-яких прав, свобод та інтересів позивачки саме цим відповідачем, Київською міською радою. При цьому суд посилався на відповідь з листа Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 28.08.2020 року, що дублікат свідоцтва про право власності на житло із-за якого позивачка посилається на порушення свого права власності на належну їй частину квартири, видавався не Відповідачем у даній справі, а ДП «ЕКОС» ХК «Київміськбуд», яке не є учасником даної справи. На підставі вказаного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.07.2021 року по справі № 754/15955/19, позивачка зареєструвала за собою право власності на 2/3 частини квартири отриманих у спадщину, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.07.2021 року. Згідно листа Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 01/08 від 19.08.2020 року, Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) не наділена повноваженнями вносити зміни до дублікатів свідоцтв про право власності на житло, що видавались ДП «ЕКОС» ХК «КИЇВМІСЬКБУД». Згідно відповіді ПрАТ «ХК «КИЇВМІСЬКБУД» № 01544/0/2-20 від 02.07.2020 року, повідомлено, що ПрАТ «ХК «КИЇВМІСЬКБУД» є правонаступником Дочірнього підприємства «ЕКОС» по експлуатації та ремонту житлового фонду та об`єктів соціально-побутового призначення ПАТ «ХК «Київміськбуд», проте внести зміни до дублікату свідоцтва про право на житло, виданого ДП «ЕКОС» ХК «КИЇВМІСЬКБУД» від 30.10.1995 р. та виправити зазначені розбіжності ПрАТ «ХК «Київміськбуд» повноважень не має. Таким чином, виданий ДП «ЕКОС» ХК «КИЇВМІСЬКБУД» позивачці дублікат свідоцтва про право на житло від 30.10.1995 р., має розбіжності та не підтверджує право власності на належну їй 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Через вказані розбіжності у правовстановлюючих документах позивачка та члени її сім`ї, колишні співвласники квартири, не могли позасудовим шляхом реалізувати свої спадкові права, а позивачка по сьогодні не може реалізовувати свої майнові права на належну їй частину квартири, а саме володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року № 435-IV закріплено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV, визначено, що один із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] в повному обсязі, оскільки вони є доведеними та обґрунтованими. .

Outcome: approved