Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття обтяжень з об`єкту нерухомого майна. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є його дідом, який помер [INFO] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яким є 78/100 частин житлового будинку [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:90:251:0015. У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 лютого 2002 року спадкоємцями майна померлого [PERSON] в рівних частках є його дружина [PERSON] та йог син [PERSON] на наступне майно, зокрема на: 78/100 частин житлового будинку [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:90:251:0015. [PERSON] є онуком [PERSON] , яка 24 квітня 2018 року склала заповіт на нього, у відповідності до якого заповіла усе своє майно, що буде належати їй на день смерті де б воно не знаходилось і з чого не складалось. [PERSON] померла [INFO] . Спадковим майном після її смерті залишилось наступне майно, зокрема: 78/200 частин житлового будинку [ADDRESS] та 1/2 частина земельної ділянки, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:90:251:0015. З метою прийняття спадщини за заповітом, після померлої баби - [PERSON] , [PERSON] 26 листопада 2021 року звернувся з заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М. 11 серпня 2021 року було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 3201, спадкова справа №11/2020, у відповідності до якого [PERSON] (внук померлої) успадкував після смерті своє баби - [PERSON] , яка померла [INFO] ) 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М. 11 серпня 2021 року сформувала інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на рухоме майно з якої вбачається, що 31 січня 2012 року ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві накладено арешт на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] . З інформації ВП - спецрозділ від 18 серпня 2021 року вбачається, що арешт був накладений на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2011 року справа № 2-5082/11. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М., відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 78/200 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер 8000000000:90:251:0015, після смерті його баби - [PERSON] . Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом була інформація з довідки ПБ-2020 № 471, виданої КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 8 квітня 2020 року з якої вбачається, що в житловому будинку [ADDRESS] , на праві власності за [PERSON] зареєстровано 78/200 частин будинку. Згідно з даними з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт накладено на 1/2 частину житлового будинку, тобто на частину більшу ніж та, яка належить [PERSON] . З метою з`ясування підстав накладення арешту на житловий будинок [ADDRESS] позивач звернувся до архіву Дарницького районного суду м. Києва та отримав копію ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2011 року у справі № 2-5082/11 р., головуючий суддя Сухомлінов С.М., у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2011 року у справі № 2-5082/11 р., накладено арешт на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , що належить [PERSON] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2012 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 4 грудня 2012 року у справі № 2- 5082/11р вбачається, що предметом спору у цій справі був буд. [ADDRESS] . Як зазначає позивач постановляючи ухвалу про забезпечення позову суд помилково наклав арешт на будинок [ADDRESS] , замість того, щоб накласти арешт на спірний будинок № [NUMBER] . На виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2011 року, 1 лютого 2012 за №12118666 реєстратором: державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 73, за реєстраційним номером 12118666, зареєстровано арешт на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] , обтяжувач: ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві. Оскільки по [ADDRESS] , то вважає що Дарницьким районним судом м. Києва помилково накладено арешт на будинок [ADDRESS] замість будинку [NUMBER] , який не був предметом спору. Зазначає, що наявність арешту нерухомого майна порушує його право власності як спадкоємця, оскільки він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном. Посилаючись на наведене, просив, усунути перешкоди у здійсненні права власності на нерухоме майно, яким є 78/200 часток житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] , що розташовані на земельній ділянці, площею 0,1000 га, кадастровий номер 8000000000:90:251:0015, шляхом зняття арешту з житлового будинку за адресою [ADDRESS] , накладений відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. У лютому 2022 року від представник позивача [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якому він просив суд зняти арешт з 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , накладений відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. Крім того, просив розгляд справи проводити у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2022 року повернуто [PERSON] уточнену позовну заяву подану в інтересах [PERSON] до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про зняття арешту. Відповідач копію позову з додатками отримав, відзив на позовну заяву на підставі ст. 178 ЦПК України до суду поданий не був. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] є дідусем[PERSON] . . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 лютого 2002 року спадкоємцями майна померлого [PERSON] в рівних частках є його дружина [PERSON] та його син [PERSON] . [PERSON] , 24 квітня 2018 року склала заповіт на [PERSON] , у відповідності до якого заповіла усе своє майно, що буде належати їй на день смерті де б воно не знаходилось і з чого не складалось. [PERSON] померла [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М., [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 78/200 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га., кадастровий номер 8000000000:90:251:0015, після смерті його баби - [PERSON] . Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом була інформація з довідки ПБ-2020 № 471, виданої КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 8 квітня 2020 року з якої вбачається, що в житловому будинку [ADDRESS] , на праві власності за [PERSON] зареєстровано 78/200 частин будинку. Що згідно з даними з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт накладено на 1/2 частину житлового будинку, тобто на частину більшу ніж та, яка належить [PERSON] . Згідно ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2011 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, судом було накладено арешт на 1/2 житлового будинку [ADDRESS] . Таким чином, арешт на нерухоме майно [PERSON] накладений на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2011 року у справі № 2-5082/11р. Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження). У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються (пункт 8 частини першої статті 214 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ). Згідно з ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, а також інших правовідносин, з єдиним обмеженням, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Указані норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Позивач стверджує, що він є власником майна - 78/200 часток житлового будинку [ADDRESS] , що розташовані на земельній ділянці, площею 0,1000 га, кадастровий номер 8000000000:90:251:0015, накладений відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, проте належних доказів на підтвердження про належність йому на праві власності спірного майна не подав, та не посилався на їх наявність. [PERSON] вимогу про визнання права власності на 1/2 частини житлового будинку з адресою: [ADDRESS] до інших співвласників та осіб, в інтересах якої було накладено арешт на спірне майно, ухвалою суду, не заявляв. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. У постанові від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Проте [PERSON] , пред`явлено позов про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття обтяжень з об`єкту нерухомого майна, не до боржників чи осіб в інтересах якої було накладено арешт на спірне майно, а до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), який виконував ухвалу про забезпечення позову, який не є належним відповідачем у вказаній справі. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволені позову до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття обтяжень з об`єкту нерухомого майна.

Outcome: dismissed