Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що йому на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Запорожець І.П. 16.03.2018 за реєстровим № 237, на праві особистої приватної власності належить земельна ділянка площею 0.3217 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 5323885201:01:004:0136, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстровано за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 16.03.2018. Також позивачу на праві особистої приватної власності належить земельна ділянка лощею 0,1575 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд присадибна ділянка, кадастровий номер: 5323885201:01:004:0137, що знаходиться за дресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Запорожець І.П. 16.03.2018 за реєстровим № 235. Право власності зареєстровано за позивачем у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 16.03.2018. На замовлення позивача товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕМЕЛЬНІ РІШЕННЯ» була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер: 5323885201:01:004:0136. Цією технічною документацією передбачалося встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки кадастровий номер: 5323885201:01:004:0136. При проведенні робіт зі встановлення поворотних точок межі земельної ділянки виявлено, що поворотна точна 7 знаходиться на території, яка фактично використовується відповідачем, за парканом відповідача. Відповідач був присутній під час проведення робіт та не надав доступу для встановлення межового знаку у вказаній точці. Тому камеральним шляхом було визначено, що площа частини земельної ділянки позивача, яка знаходиться за межами паркану відповідача, складає 0.0010 га. Відповідач не дотримується спільних меж земельних ділянок, встановлених земельно- кадастровою документацією, відмовляється відновлювати межі земельних ділянок позивача. Встановивши паркан на частині земельної ділянки кадастровий номер: 5323885201:01:004:0136, відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні частиною земельної ділянки. Вказані обставини вже були предметом розгляду Пирятинського районного суду Полтавської області, справа № 544/465/19, номер провадження 22-ц/814/2291/20. Позивач просив суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою позивача шляхом знесення самочинно збудованого паркану та вбиральні. Проте рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 19 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено у зв`язку з неналежним способом судового захисту. Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 19.11.2020 вказане рішення суду залишено без змін. Так, судом у справі № 544/465/19 встановлено обставини самовільного захвату відповідачем частини двох земельних ділянок позивача, зокрема, на підставі проведеної судової земельно-технічної експертизи. Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи № 2084 від 30.04.2020, складеного судовим експертом Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса Ігошиною С.М., фактичне користування Позивачем земельними ділянками, розташованими за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства, - не відповідає даним зазначеним у копіях витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 117275863, 117269929 дата державної реєстрації права власності - 16.03.2018); витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 02.04.2020 №№ НВ-0004796272020, НВ-0004796072020та копій координат поворотних точок меж земельних ділянок (запис про які внесено 30.04.2016 до Поземельних книг) на земельні ділянки з кадастровими номерами 5323885201:01:004:0137 та 5323885201:01:004:0136 власником яких є позивач. Невідповідність полягає у відмінностях геопросторових даних (координати), конфігураціях, площах та межах фактичного користування від гопросторових даних (координати), конфігураціях, площах та межах земельних ділянок (власником яких є Позивач) визначених у наведених вище правовстановлюючих документах.Враховуючи, що клопотання експерта від 19.11.2019 в частині надання топографо- годезичної зйомки земельних ділянок 5323885201:01:004:0167 та 5323885201:01:004:0168 не було задоволено, визначити відповідність фактичного користування земельними ділянками,що перебувають у власності відповідача, правовстановлюючим документам на ці земельні ділянки не видається за можливе. Фактичне користування відповідачем земельними ділянками, розташованими за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства по спільній межі із земельними ділянками позивача не відповідає даним зазначеним у витягах з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 08.08.2018 №№ НВ-5307692702018, НВ-5307692842018 та поземельних книгах (координати поворотних точок меж) на земельні ділянки з кадастровими номерами 5323885201:01:004:0167 та 5323885201:01:004:0168 власником яких є Відповідач. Невідповідність полягає у відмінностях геопросторових даних (координати), конфігураціях та межах фактичного користування по спільній межі із земельними ділянками позивача від геопросторових даних (координати), конфігураціях та межах земельних ділянок (власником яких є Відповідач) визначених у наведених вище правовстановлюючих документах. Фактична лінія межі (паркан) між двома домоволодіннями частково розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 5323885201:01:004:0167 (власник відповідач) - проходить по точках "А", "Б"; на земельній ділянці з кадастровим номером 5323885201:01:004:0137 (власник позивач) - проходить по точках "Б", "В", "Г"; на земельній ділянці з кадастровим номером 5323885201:01:004:0136 (власник Позивач) - проходить по точках "Г", "Е". Отже наявне порушення права користування земельними ділянками позивача з боку відповідача, яке полягає у спорудженні паркану на частині вказаних земельних ділянок, а не по спільній межі. Оскільки відповідач самовільно зайняв частину земельних ділянок, які перебувають у власності позивача і не звільнив їх і на даний час, то правопорушення має триваючий характер. У зв`язку з викладеним просить зобов`язати [PERSON] відновній межі земельних ділянок з кадастровими номерами 5323885201:01:004:0137, 5323885201:01:004:0136, за адресою: [ADDRESS] , звільнивши самовільно захоплені частини земельних ділянок, площею 0,0010 га, шляхом знесення побудованого паркану та не чинити перешкод у відновленні межових знаків. Зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні земельними ділянками з кадастровими номерами 5323885201:01:004:0137, 5323885201:01:004:0136, за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати покласти на відповідача. Доводи особи\~яка подала\~відзив на\~позовну заяву 20 грудня 2021 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Ковтуна\~М.В.\~до суду\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~у якому\~останній зазначив,\~що вказані\~позовні вимоги\~є необгрунтованими\~та безпідставними\~з огляду\~на наступне.\~Суд розглядає\~справи щодо\~відновлення меж\~земельної ділянки,\~тобто спір\~про поновлення\~права,\~яке існувало\~у разі\~його можливого\~порушення.\~Така правова\~позиція викладена\~у постанові\~Верховного Суду\~від 16\~червня 2020\~року у\~справі №\~285/1018/18.\~В обґрунтування\~доводів позову\~позивач вказує,\~що «наявне\~порушення права\~користування земельними\~ділянками позивач\~з боку\~відповідача,\~яке полягає\~у спорудженні\~паркану на\~частині вказаних\~земельних ділянок,\~а не\~по спільній\~межі».\~Поте відповідач\~ [PERSON] є\~власником земельних\~ділянок для\~будівництва і\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~та ведення\~особистого підсобного\~господарства загальною\~площею 0,4956 га, що\~розташовані [ADDRESS] ,\~у відповідності\~до державного\~акту на\~право приватної\~власності на\~землю серія\~IV-ПЛ\~№05100,\~виданого Смотриківською\~сільською радою\~Пирятинського району\~Полтавської області 06\~травня 2001\~року,\~що Передувало\~видачі вказаного\~правовстановлюючого документа\~виготовлення у 2000\~році технічної\~документації зі\~складання державного\~акта на\~право приватної\~власності на\~землю.\~Рішенням Пирятинського\~районного суду\~Полтавської області\~від 19\~серпня 2020\~року встановлений\~факт будівництва\~паркану між\~домолодіннями сторін на початку\~2000\~року, оскільки\~ця обставина\~визнана сторонами.\~Крім цього\~позивач [PERSON] \~у судовому\~засіданні підтвердив,\~що з\~часу спорудження\~паркану,\~останній не\~переміщався та\~знаходиться на\~первісному місці.\~ [PERSON] \~набув у\~власність земельну\~ділянку згідно\~договору дарування,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Пирятинського\~РНО Запорожець\~І.П. 16.03.2018. То у який же спосіб збудований паркан на початку 2000 років порушив право [PERSON] , набуте ним у 2018 році. Механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначений Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 року № 391/17686. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Послуги щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) надають землевпорядні компанії, що мають відповідну ліцензію на виконання землевпорядних робіт. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок. Передача межових знаків на зберігання власнику (користувачу) земельної ділянки здійснюється за актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання. То у який же спосіб суд має зобов`язати [PERSON] відновити межі земельних ділянок. Тим більше враховуючи те, що паркан, точніше його знесення, вже був предметом судового спору, по якому є судове рішення, що набрало законної сили. Які перешкоди суд повинен зобов`язати [PERSON] не чинити у відновленні (ким і у який спосіб???) межових знаків (яких саме???)? Яких же заходів вживав позивач [PERSON] для відновлення меж суміжних з відповідачем [PERSON] домоволодінь і які перешкоди йому чинив останній? Поряд з цим саме [PERSON] вживав заходів для відновлення знищених позивачем межових знаків, проте ці намагання виявилися марними, оскільки для їх відновлення потрібна воля та присутність власника суміжного домоволодіння. Відносно судових витрат зазначив, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, пов`язані із проведенням експертизи. Позивач зазначає, що він поніс в межах цієї справи витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи №2084 від 30.04.2000 року, яка проводилася за ухвалою суду у межах цивільного провадження 2/544/19/2020 по цивільній справі № 544/465/19, у якій уже ухвалено судове рішення з вирішенням питання судових витрат. Одночасно зазначив, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат становить розмір сплачених відповідачем витрат на правничу допомогу, пов`язаних з подачею цього відзиву у сумі 3000 грн. та наступних витрат на правничу допомогу в сумі орієнтовно 15 000 грн., остаточний розрахунок яких буде наданий по завершенні розгляду справи судом. Просив при ухваленні рішення у даній справі прийняти до уваги та врахувати обставини, викладені у цьому відзиві на позов та у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про відновлення меж земельної ділянки та усунення перешкод у її користуванні відмовити повністю. Пояснення учасників справи у судових засіданнях У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники позовні вимоги викладені у позові підтримали. Представники позивача повідомили суд, проте що ними буде подано у відповідності до норм ЦПК заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат понесених позивачем. Відповідач та його представник просили відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] з підстав наведених у відзиві. Представник відповідача повідомили суд, проте що ним буде подано у відповідності до норм ЦПК заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат понесених його довірителем. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що із даною ситуацією знайомий, оскільки з 2010 по 2015 рік працював сільським головою у с. Смотрики, тому йому довелося приїздити на виклик, баба [PERSON] звернулася із письмовою заявою до сільської ради, що виникла проблема між сусідами стосовно межі. Свідок приїхав на виклик, хоча і не був представником ліцензованої організації, та тому, що землеупорядник сільської ради був у відпустці, а потім узагалі звільнився і сільською радою проводилася процедура конкурсу на посаду землевпорядника. Вони разом з [PERSON] , по наданиних ним паперах, елелементарною прив`язкою у яких був стовп, який знаходився на вигоні, тому при замірах він прив`язувся безпосередньо до нього, рулеткою провели заміри. Поговорили, що там на межі росте вишня, і трактористи, зазвичай, як заїжджають орати город об`їжджають її, з роками вишня росте, розширюється, вони закрадають потроху землі, поговорили і уладнали дану ситуацію. [PERSON] погодився, що те, що вони наміряли вірно і по паперах межі співпали. Потім через 3-4 дня до нього знову звернулася баба [PERSON] , що сусід знову перебив колки, вздовж усієї межі, він знову приїздив, і така ситуація повторювалася разів зо три, у короткий проміжок часу, протягом 2010 -2015 року. Коли сільський голова приїздив на виклик, то [PERSON] погоджувався з визначеною межею, але згодом знову забивав кілочки на межі. Землевпорядник сільської ради межі земельних ділянок не визначав, оскільки не має права це робити. На час звернення до нього із даними заявами, свідок, як сільський голова, звертався у земельний відділ із проханням вирішити даний спір, представники приїжджали і вирішили це питання. Питання стосовно паркану на той час не підіймалося, про це свідку нічого не відомо. Як ставили колочки, туалет знаходився на землі сусіда (Сливи), від нього іще залишалось сантиметрів 20 -30 до межі, і за стіною хати також, оскільки і туалет і хата знаходились на одному рівні, то там було сантиметрів 20 чи 30 по ширині, де вони проводили заміри. У Сливи земельна ділянка для ведення особистого господарства починається далі ближче до двору, а у [PERSON] , за туалетом, метрів 15 20 від будівель починається огород. Під час виїзду господарство [PERSON] вони з ним переміряли повністю, починали з хати, він прив`язувався до угла біля Шамари та стовпа, розташованого метрів за 7 через дорогу, свідок змушений був прив`язуватись до стовпа, зазначеного у паперах, бо він не фахівець та у нього не було геолокації. Під час замірів вихідні дані бралися з технічної документації, наданої [PERSON] , по них було видно, що на даний час [PERSON] заліз за межу, на землю сусіда. Процесуальні дії та рішення у справі. 25 листопада 2021 року до Пирятинського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява з додатками. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючою суддею Ощинську Ю.О. (а.с. 44). Ухвалою суду від 26 листопада 2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено спрощений порядок розгляду справи (а.с. 45). 20 грудня 2021 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Ковтуном М.В. подано відзив на позовну заяву з додатками (а.с. 50-64). Ухвалою суду від 09.05.2022 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Михайлова Т.М. щодо проведення судового засідання у режимі відео конференції (а.с. 108). Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що у задовллденні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» судам роз`яснено, що суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Відповідно до положень ст.\~55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені нормативними положеннями ст. 16 ЦК України. Згідно з положенням ст.\~13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 3, ч. 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Фактичні обставини справи встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини: [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки серія ННВ 410211 від 16 березня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Запорожець І.П., належить земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , площею 0,1575 га, кадастровий номер земельної ділянки 5323885201:01:004:0137, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 12). Зазначене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 117269929 від 16.03.2018 (а.с. 14) та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0004796072020 (а.с. 25-27). Відповідно договору дарування будинку серія ННВ 410210 від 16 березня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Запорожець І.П., [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у [ADDRESS] (а.с. 13). Зазначене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 117263473 від 16.03.2018 (а.с. 19). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0004796272020 [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,3217 га, кадастровий номер 5323885201:01:004:0136 (а.с. 20, 22-23). Відповідно до копії Листа-вимоги від 25.05.2019 [PERSON] висунув претензію до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні ним земельної ділянки за адресою по [ADDRESS] (а.с. 11). Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 19.08.2020 у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Смотриківська сільська рада Пирятинського району Полтавської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено. Судом апеляційної інстанції 19.11.2020 рішення Пирятинського районного суду залишено без змін (а.с. 35-43). [PERSON] на підставі розробленої технічної документації у 2000 році (а.с. 54-56) видано Державний акт на право приватної власності на землю серія IV-ПЛ № 051001 від 06.05.2001, площею 0,4956 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, розташованої на території с. Смотрики Смотриківської Сільської ради (а.с. 53). Відповідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на праві приватної власності належать земельні ділянки з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1456, кадастровий номер: 5323885201:01:004:0167 (а.с. 58) та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3499, кадастровий номер 5323885201:01:004:0168 (а.с. 57). 17.06.2021 [PERSON] звернувся із заявою до Пирятинського районного виробничого відділу ПРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» про відновлення зовнішніх меж належних йому земельних ділянок, у зв`язку із знищення його сусідом [PERSON] межових знаків (а.с. 59). 08.07.2021 ДП «Центр державного земельного кадастру» було повідомлено [PERSON] про те, що в раніше розробленій технічній земельній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі на місцевості знаходяться Акти приймання-передачі межових знаків на зберігання. Другий раз було також відновлено межі в присутності сусіда [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим виробничий відділ не може розробити технічну документацію та відновити зовнішні межі (межові знаки) (а.с. 60). Листом виконавчого комітету Пирятинської міської ради від 17.06.2021 № Н-02-54/162 вказано про те, що за зверненням [PERSON] 14.05.2021 начальником відділу із земельних та екологічних питань виконкому Стадником Є.В. спільно з інспектором із землеустрою було проведено заміри відповідно до наданої документації із землеустрою та встановлено тимчасові межові знаки (а.с. 61). Згідно ст.\~107\~ЗК України основою для відновлення меж земельних ділянок є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Відповідно до ст.\~152\~ЗК України власник\~земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За клопотання представника позивача, судом було досліджено матеріали цивільної справи № 544/465/19 у двох томах, зокрема: технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для ведення особистого селянського господарства [PERSON] (том 1 а.с. 9-45); копія квитанції про сплату 9420 грн за експертизу (том 1 а.с. 185); висновок експерта № 2084 від 30.04.2020 (том 2 а.с. 52-78). Позивачем на підтвердження того, що спір виник ще за часів коли його мати була власником, яка подарувала вказане домогосподарство, заявив клопотання про витребування з архіву Смотриківської сільської ради матеріалів звернення. Проте, до суду надійшла відповідь, що реєстраційні журнали, картки, електронні бази даних, письмові дані пропозицій, заяв, скарг громадян та реєстраційні журнали, картки, прийому громадян сільським головою, секретарем сільської ради та землевпорядником за 2010 2015 роки знищено, відповідно до акту № 1 від 26.11.2020 (а.с. 103). Суд ставиться до наданих свідчень [PERSON] щодо проведення вимірів земельної ділянки [PERSON] критично, оскільки до його функціональних обов`язків не відносилися проведення вимірів та встановлення меж земельних ділянок, крім того він не мав з цього питання спеціальних знань та відповідної інженерних приладів. У розумінні ст. 125 ЗК України [PERSON] набув права власності на земельні ділянки, після проведеної 16.03.2018 року їх реєстрації з усіма правами та обов`язками, що належали попередньому власнику (відчужувану). Таким чином, позивачем [PERSON] не доведено порушеного права, як такого, що забезпечується реальним його поновленням. У позові [PERSON] вказує на порушення права користування земельними ділянками з боку відповідача, що полягає у спорудженні паркану на частині вказаних земельних ділянок, а не по спільній межі. Однак, викладені обставини спростовано як рішенням Пирятинського районного суду від 19.08.2020 у справі № 544/465/19, так і у постанові Полтавського апеляційного суду від 19.11.2020, де судом апеляційної інстанції вказав про те, що «Як вірно встановлено місцевим судом, позивачем [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами переміщення відповідачем [PERSON] паркану у сторону домоволодіння [ADDRESS] , а також захоплення землі загального користування. Зазначене спростовано показами землевпорядника Смотриківської сільської ради [PERSON] , який був допитаний в якості свідка. Крім цього, сторонами не заперечувалося, що спірні паркан та вбиральня зведені відповідачем [PERSON] на початку 2000 року. Тоді як право власності на земельні ділянки набуто позивачем на підставі договору дарування, укладеного 16.03.2018 року. Від часу зведення відповідачем спірних паркану та вбиральні спору про місце їх розташування та про сумісну межу домоволодінь [ADDRESS] , власником якої до оформлення договору дарування була мати позивача [PERSON] , та [ADDRESS] , яка належить відповідачу, не виникало. Згідно акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 01.10.2018 року, який міститься у технічній документації з землеустрою, складеній на замовлення позивача [PERSON] , зазначено, що поворотні точки у кількості 2 шт. співпадають з твердими контурами на місцевості та були помарковані фарбою. Власник земельної ділянки [PERSON] претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має. Межові знаки пред`явлені та передані на зберігання [PERSON] . За інформацією Міжрайонного управління у Гребінківському та Пирятинському районах Головного управління Держгеокакдастру у Полтавській області від 07.08.2020 р. за № 565/120-20, координати поворотних точок меж земельних ділянок за кадастровими номерами 5323885201:01:004:0136; 5323885201:01:004:0137; 5323885201:01:004:0167; 5323885201:01:004:0168, які розташовані в межах с. Смотрики Пирятинського району Полтавської області, місцеположення поворотних точок меж земельних ділянок (на місцевості) [PERSON] та [PERSON] не змінювалося.». Відповідно до ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Підставою звільнення від доказування є преюдиціальність обставин, існування або не існування якої встановлене судовим рішенням, що вступило в законну силу, у цивільній, господарській або адміністративній справі (ч. 5 ст. 82 ЦПК України). Позивач у своєму позові просить відповідача відновити межі земельної ділянки. Суд розглядає справи щодо відновлення меж земельної ділянки, тобто спір про поновлення права, яке існувало у разі його можливого порушення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 285/1018/18. Механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок закріплений в Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 р., та здійснюється з\~метою визначення\~в натурі\~(на\~місцевості)\~метричних даних\~земельної ділянки,\~у тому\~числі місцеположення\~поворотних точок\~її меж\~та їх\~закріплення межовими\~знаками. Встановлення меж земельної\~ділянки в\~натурі (на\~місцевості)\~здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою. Передача межових знаків на зберігання власнику (користувачу) земельної ділянки здійснюється за актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання. З боку інших осіб порушень судом не встановлено, що також не підтверджується відповідними доказами. Таким чином, позивачем [PERSON] та його представниками не надано письмових доказів та не доведено у судовому засіданні до яких саме меж, які існували до порушеного його права, відповідач [PERSON] повинен відновити земельні ділянки належні позивачу та в чому порушено його набуте 16.03.2018 право, у зв`язку з чим у задоволенні позову має бути відмовлено. Висновки за результатами розгляду справи та щодо розподілу судових витрат У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд, у разі задоволення позову, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представники як позивача так і відповідача у судовому засіданні повідомили про намір у відповідності до ст. 270 ЦПК України протягом встановленого терміну подати заяви про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу. Також, як було встановлено у судовому засіданні та підтверджено відповідними документами, позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору, як особу з інвалідністю 2 групи внаслідок війни та учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорії 1 (а.с. 10). Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, враховуючи викладене, судові витрати у виді сплати судового збору, мають бути компенсовані за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Щодо витрат пов`язаних із сплатою коштів у розмірі 9420 грн. за проведення судової земельно-технічної експертизи по цивільній справі № 544/465/19 від 30.04.2020, то у їх задоволенні має бути відмовлено не з підстав відмолви у задоволенні позову, а з підстав того, що вказане питання було предметом розгляду в іншій справі та вирішено з постановленням відповідного рішення 19.08.2020 року.

Outcome: dismissed