Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з вищевказаним позовом. З урахуванням уточненої позовної заяви позивач просить суд зняти арешт з: 1) всього нерухомого майна [PERSON] , накладеного в рамках виконавчого провадження № 54965469 державним реєстратором Огер Оленою Анатолівною, на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер ВП 54965469 від 23.10.2017 року; 2) всього рухомого майна [PERSON] , накладеного в рамках виконавчого провадження № 54965469 державним реєстратором Огер Оленою Анатолівною, на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер ВП 54965469 від 23.10.2017 року; 3) нерухомого майна [PERSON] , а саме 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, 02.03.2010 року за № 9573716 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 25.12.2009, міський відділ ДВС Білоцерківського МРУЮ. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні відомості про реєстрацію обтяжень № 23059140, № 9573716 та № 16537660 щодо всього нерухомого та рухомого майна [PERSON] . Вказані арешти накладені згідно з постановами МВ ДВС Білоцерківського МУЮ № 54965469 від 23.10.2017 року та № б/н від 25.12.2009 року. Вказує, що виконавчі провадження, в рамках яких накладено арешти - завершено, а тому наявність арештів безпідставне та позбавляє його можливості у реалізації своїх прав, як власника, тому звернувся до суду за захистом. 11.11.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 17.11.2021 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху. 02.12.2021 року від позивача [PERSON] надійшла уточнена позовна заява, в якій, зокрема, заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності позивача на підставі наявних у матеріалах справи документах. 13.12.2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідно до наявних у справі зворотних поштових повідомлень, позивач отримав копію ухвали про відкриття провадження 30.12.2021 року, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позову та додатками 30.12.2021 року. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 282800439 від 03.11.2021 року, [PERSON] є власником: 1) 1/3 частки квартири в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва Комунальної служби приватизації м. Біла Церква № 39078 від 27.07.2006 року (реєстраційний номер майна 15888349); 2) земельної ділянки площею 0,2038 га з кадастровим номером 3220487701:01:010:2038, відповідно до державного акта Білоцерківського райвідділу земельних ресурсів на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 652239 від 05.03.2009 року та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.08.2011 року реєстровий № 3103 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2434977032204); 3) земельної ділянки площею 0,0686 га з кадастровим номером 3220487701:01:010:0014, відповідно до державного акта Білоцерківського райвідділу земельних ресурсів на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 652240 від 05.03.2009 року та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.08.2011 року реєстровий № 3101 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2434937032204). В зазначеній Інформаційній довідці у розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» містяться наступний запис про обтяження: реєстраційний номер обтяження: 23059140 (спеціальний розділ); дата та час реєстрації: 27.10.2017 15:41:40; державний реєстратор: Огер Олена Анатоліївна, Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Київська обл.; підстава для державної реєстрації: постанова, про арешт майна боржника, серія та номер: ВП 54965469, виданий 23.10.2017, видавник: Головний державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Огер Олена Анатоліївна; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37812663 від 27.10.2017 15:41:55 Огер Олена Анатоліївна, Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Київська обл.; вид обтяження: арешт нерухомого майна; особа, майно якої обтяжується: [PERSON] ; обтяжувач: Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, код ЄДРПОУ: 34846021, країна реєстрації: Україна; опис предмета обтяження: все нерухоме майно. Розділ «Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» вказаної Інформаційної довідки містить запис: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 9573716; зареєстровано: 02.03.2010 10:15:07 за № 9573716 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 04050, м. Київ, вул. Мельникова, 81 літ А, (044) 206-71-18, 206-71-62; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 25.12.2009, міський відділ ДВС Білоцерківського МРУЮ; об`єкт обтяження: квартира, 1/3 частина, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] ; обтяжувач: Міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, Код: 34846021, 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 32-а, тел. (04463) 6-63-86; заявник: Міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, Код: 34846021, 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 32-а. Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № Р219328 від 03.11.2021 року, у вказаному Реєстрі знайдено обтяження: стан реєстрації: зареєстроване; вид обтяження: публічне обтяження; тип реєстрації: поточна; тип обтяження: арешт рухомого майна; зареєстровано: 27.10.2017 15:50:37 за № 16537660 реєстратором: Огер Олена Анатоліївна, Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Київська обл.; документ-підстава: постанова про арешт майна боржника, серія та номер: ВП 54965469, виданий: 23.10.2017, видавник: Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Головний державний виконавець Огер О.А.; об`єкт обтяження: все рухоме майно; відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати; боржник: [PERSON] ; обтяжувач: Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, код: 34846021; термін дії 27.10.2022; звернення стягнення: не зареєстровано. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії листа Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 84166 від 16.09.2021 року: 1) з 21.09.2009 року по 28.10.2009 року на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 14992203 з примусового виконання виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2-5477 від 15.07.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь АБ «Брокбізнесбанк» заборгованості в сумі 1 377,31 грн. 28.10.2009 року державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу. ВП № 14992203 знищено за терміном зберігання; 2) з 16.04.2009 року по 29.10.2009 року на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 12431480 з примусового виконання виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 3-1578 від 18.03.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу в сумі 34 грн. 29.10.2009 року державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв до 05.10.2016 року). ВП № 12431480 знищено за терміном зберігання; 3) з 05.02.2010 року по 08.12.2010 року на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 17232073 з примусового виконання виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 3-220 від 15.01.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу в сумі 170 грн. 26.12.2011 року державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв до 05.10.2016 року). ВП № 17232073 знищено за терміном зберігання; 4) з 17.03.2010 року по 29.12.2012 року на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 18090547 з примусового виконання виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2-3514 від 10.09.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь КП «Білоцерківтепломережа» заборгованості в сумі 3 809,62 грн. 29.12.2012 року державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв до 05.10.2016 року). ВП № 18090547 знищено за терміном зберігання; 5) з 07.06.2011 року по 26.07.2013 року на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 27254526 з примусового виконання виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2-7806 від 22.09.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь КП «Білоцерківводоканал» заборгованості в сумі 1 297,62 грн. 26.07.2013 року державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв до 05.10.2016 року). ВП № 27254526 знищено за терміном зберігання; 6) з 03.04.2012 року по 29.10.2012 року на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 32029711 з примусового виконання виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2-3514 від 10.09.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь держави державне мито в сумі 51 грн. 31.08.2015 року державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв до 05.10.2016 року). ВП № 32029711 знищено за терміном зберігання; 7) з 05.11.2012 року по 27.05.2013 року на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 35093685 з примусового виконання постанови ВДАІ № АВ1 154807 від 07.09.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу в сумі 260 грн. 27.05.2013 року державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв до 05.10.2016 року). ВП № 35093685 знищено за терміном зберігання; 8) з 14.06.2011 року по 26.07.2012 року на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 27415550 з примусового виконання виконавчого документа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.07.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь КП КОР «Білоцерківводоканал» заборгованості в сумі 30 грн. 26.07.2012 року державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв до 05.10.2016 року). ВП № 27415550 знищено за терміном зберігання; 9) з 24.05.2013 року по 23.09.2013 року на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 38202618 з примусового виконання постанови ВДАІ № ВП 074697 від 30.04.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу в сумі 600 грн. 23.09.2013 року державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв до 05.10.2016 року). ВП № 38202618 знищено за терміном зберігання; 10) з 15.06.2015 року по 06.08.2015 року на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 47880176 з примусового виконання судового наказу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2-н/357/1343/14 від 08.08.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» заборгованості в сумі 4 890,04 грн. 06.08.2015 року державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв до 05.10.2016 року). ВП № 47880176 знищено за терміном зберігання; 11) з 23.10.2017 року по 13.12.2018 року на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 54965469 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. № 20091 від 18.09.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 376 791,64 грн. 13.12.2018 року державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документа. Відповідно до результату пошуку виконавчих проваджень в Автоматизованій системі виконавчих проваджень від 03.11.2021 року, відсутні відкриті виконавчі провадження відносно [PERSON] . При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з частиною 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом частин 1, 2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з частиною 1 статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15.05.2013 року. Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон № 1404-VIII, в редакції станом на 13.12.2018 року) встановлено, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб). В силу частини 1 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Положеннями частини першої, другої та п`ятої статті 13 Закону № 1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається і самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках завершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Як встановлено судом, на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Біла Церква в період з 21.09.2009 року по 13.12.2018 року перебувало 11 виконавчих документів про стягнення з [PERSON] заборгованості. Виконавчі провадження з виконання вказаних виконавчих документів державними виконавцями завершені у зв`язку з поверненням виконавчих документів стягувачам з різних підстав, при цьому арешти на рухоме та нерухоме майно боржника накладено в рамках виконавчого провадження № 54965469, а також за постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження Міського ВДВС Білоцерківського МРУЮ б/н від 25.12.2009 року. Статтею 37 Закону № 1404-VIII визначено підстави повернення виконавчого документу стягувачу, зокрема: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру. Частиною третьою статті 37 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається. Про повернення стягувачу виконавчого документа виконавець виносить постанову. Повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (частина четверта, п`ята статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження»). Частиною першою статті 40 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна Отже закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу це складові завершення виконавчого провадження, проте вони мають різну правову підставу і відповідно різні правові наслідки. В даному випадку, неможливо встановити на підставі якого пункту статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» було повернуто виконавче провадження № 54965469, в рамках якого на рухоме та нерухоме майно позивача накладено арешти, зняття яких є предметом даного позову, відсутні докази сплати заборгованості. При цьому суд зауважує, що станом на дату надання позивачу відповіді органом ДВС, вказане виконавче провадження знищене не було. Відповідно до ч. 3 ст. 37, ст. 40, 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у випадку повернення виконавчого документу стягувачу без виконання відповідно до інших пунктів статті 37 цього Закону (крім 1, 3, 11) не передбачено обов`язок виконавця знімати будь-які арешти з коштів чи майна боржника, так як підставою для завершення виконавчого провадження не було фактичне виконання рішення суду. Відтак, ймовірно державний виконавець під час примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. № 20091 від 18.09.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 376 791,64 грн. діяв виключно в межах чинного законодавства, а тому чинність арешту майна боржника та інші заходи примусового виконання рішення державними виконавцями не було скасовано. Аналогічні норми містить також стаття 38 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року (далі - Закон № 606-XIV) в редакції станом на 28.10.2009 року. Повторно попередньому неможливо встановити на якій підставі було повернуто виконавче провадження № 14992203, а також в рамках якого саме виконавчого провадження накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] , а саме 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, 02.03.2010 року за № 9573716 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 25.12.2009, міський відділ ДВС Білоцерківського МРУЮ. При цьому, докази відсутності будь-якого відкритого виконавчого провадження з приводу примусового виконання будь-якого рішення, де боржником є позивач, не свідчать про відсутність у нього зобов`язань за виконавчими документами. Разом з цим, відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. За правилами ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Відповідно до роз`яснень пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5, відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. [PERSON] звертаючись до суду не визначив належне коло осіб, яких може стосуватися вимога про зняття арешту, в тому числі не залучено до участі у розгляді справи відповідний належний орган державної влади, який здійснював (здійснює) виконання виконавчих проваджень, а також відповідних стягувачів або їх правонаступників, в інтересах яких здійснювались вказані виконавчі провадження - в якості відповідачів. Натомість, позивач визначив відповідачем саме Білоцерківський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за відсутності належного обґрунтування порушення цим органом прав та інтересів позивача. Ухвалою судді від 17.11.2021 року з вказаних підстав позовна заява [PERSON] залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, однак позивач частково усунув недоліки, при цьому не надав суду клопотання про залучення до участі у справі належного відповідача (співвідповідачів). Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті заявлених вимог. Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16 (провадження № 14-61цс18). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, на основі наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість та достатність, а також взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed