Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивач [PERSON] подав до суду позовну заяву та, уточнивши позовні вимоги, просить ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6726/21/057611, укладений 31.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «М.В.Л. ГРУП», який є комісіонером та діє на підставі укладеного з власником транспортного засобу Договору комісії № 6726/21/057611 від 31.03.2021, та [PERSON] і зареєстрований у територіальному сервісному центрі № 5641 регіонального сервісного центру МВС у Рівненській області. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що заочним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.06.2016 у справі № 456/451/16-ц, яке набрало законної сили 31.08.2016, стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] майнову шкоду в розмірі 29249,00 грн та судові витрати в розмірі 826,81 грн. В даній справі Стрийським міськрайонним судом Львівської області постановлено ухвалу від 04.03.2016 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, тип кузова вантажопасажирський, жовтого кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , що належав [PERSON] ,яку звернуто до негайного виконання у відділ державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області. Одночасно її копію скеровано [PERSON] разом із копією ухвали про відкриття провадження у справі, копією позову з додатками для відома. В ході виконавчого провадження щодо виконання зазначеного заочного рішення суду йому стало відомо, що [PERSON] 17 березня 2016 року відчужив згаданий транспортний засіб, щодо якого ще 04 березня 2016 року вжито заходів забезпечення позову, своєму синові [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 1013/01/4645/2016 транспортного засобу, який був зареєстрований у територіальному сервісному центрі МВС № 4645 регіонального сервісного центру МВС у Львівській області. У зв`язку з цим він подав позовну заяву до [PERSON] та [PERSON] про визнання цього правочину недійсним. Заочним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.02.2021 у справі № 456/3268/16-ц, яке набрало законної сили 30 березня 2021 року, його позов задоволено та визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1013/01/4645/2016 транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, тип кузова вантажопасажирський, жовтого кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , укладений 17.03.2016 між [PERSON] та [PERSON] . Підставою для визнання вищезазначеного договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним послужило те, що оспорюваний правочин вчинений без наміру створення правових наслідків, дії його сторін були направлені на фіктивний перехід права власності на рухоме майно з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за рахунок боржника [PERSON] судового рішення про відшкодування майнової шкоди. В рамках розгляду цієї справи ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.11.2016 забезпечено позов шляхом заборони вчинення будь-яких дій по відчуженню згаданого транспортного засобу, що належав [PERSON] , яку звернуто до негайного виконання у Стрийський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Про наявність судової справи № 456/3268/16-ц за його позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним та ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.11.2016 про забезпечення позову відповідачу [PERSON] було добре відомо, що підтверджується заявою [PERSON] від 06.03.2020 та копією ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.06.2021 про залишення заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення у справі № 456/3268/16-ц без задоволення. 08 серпня 2021 року він звернувся до територіального сервісного центру МВС № 4645 регіонального сервісного центру МВС у Львівській області із заявою про скасування реєстрації транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , на підставі рішення суду про визнання договору купівлі-продажу № 1013/01/4645/2016 транспортного засобу від 17.03.2016 недійсним. Однак листом територіального сервісного центру МВС № 4645 регіонального сервісного центру МВС у Львівській області від 08.09.2021 № 31/134645-1062 йому відмовлено у скасуванні перереєстрації даного транспортного засобу у зв`язку з відчуженням його [PERSON] громадянину [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу № 6726/21/057611 транспортного засобу від 31.01.2021, зареєстрованим у територіальному сервісному центрі № 5641 регіонального сервісного центру МВС у Рівненській області. Нa підставі цього договору 01 квітня 2021 року покупець [PERSON] перереєстрував цей транспортний засіб у територіальному сервісному центрі № 5641 регіонального сервісного центру МВС у Рівненській області. Отже, відповідач [PERSON] , знаючи про наявність судового спору та заборону вчинення дій по відчуженню вищезазначеного транспортного засобу, порушивши конституційний принцип обов`язковості виконання судових рішень, використав договір купівлі-продажу № 6726/21/057611 транспортного засобу від 31.01.2021 для уникнення його батьком [PERSON] від виконання судового рішення про відшкодування спричиненої йому майнової шкоди, що набрало законної сили, та недопущення звернення стягнення на майно боржника, чим очевидно вчинив недобросовісні дії, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] подав відзив, в якому з позовною заявою [PERSON] не погодився категорично, заперечив її повністю з тієї підстави, що позовна заява [PERSON] є надуманою і нічим не підтвердженою, так як відсутній факт заподіяння майнової шкоди майну [PERSON] , а саме: транспортному засобу марки «Nissan X-Trail», державний номерний знак [NUMBER] , який повинен бути встановлений обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою суду в справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили. Самі по собі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.06.2016 у справі № 456/451/16-ц та від 16.02.2021 у справі № 456/3268/16-ц не породжують правових наслідків у вигляді стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] майнової шкоди в розмірі 29249 грн та визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1013/01/4645/2016 транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, тип кузова вантажопасажирський, жовтого кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , укладеного 17.03.2016 між ним та [PERSON] , оскільки позивачем у позовах про стягнення майнової шкоди та визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля є особа, якій заподіяно майнову шкоду, а не особа, яка намагається стати такою через пред`явлення надуманих позовів. Інші доводи відзиву зводяться до оцінки дій позивача щодо захисту останнім своїх прав, які були предметом розгляду самостійних судових спорів між сторонами Відповідачі [PERSON] , ТзОВ «М.В.Л. Груп» не скористалися правом на подання відзиву. Третя особа [PERSON] правом подачі пояснень щодо позову не скористався. Уповноваженим представником третьої особи - Територіального сервісного центру МВС № 5641 регіонального сервісного центру МВС у Рівненській області подано письмові пояснення щодо позову, в яких просить у задоволені такого відмовити. Зокрема, зазначає, що перереєстрація транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , відбулась 01.04.2021 у ТСЦ МВС № 5641 на [PERSON] за договором комісії № 6726/21/057611 від 31.03.2021 та договором купівлі-продажу № 6726/21/057611 від 31.03.2021, укладеним з ТзОВ «М.В.Л. ГРУП». На момент перереєстрації 01.04.2021 в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, автоматизованій базі даних про розшукувані транспортні засоби, банку даних Генерального секретаріату Інтерполу, Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, Єдиному реєстрі боржників не було інформації стосовно накладених арештів на транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Таким чином, відповідач [PERSON] на законних підставах набув право власності на транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Договір купівлі-продажу № 6726/21/057611 від 31.03.2021, укладений з ТзОВ «М.В.Л. ГРУП», та договір комісії №6726/21/057611 від 31.03.2021 відповідають вимогам чинного законодавства та є підставою для перереєстрації транспортного засобу. Уповноваженим представником третьої особи - Територіального сервісного центру МВС № 4645 регіонального сервісного центру МВС у Львівській області подано письмові пояснення щодо позову, в яких при вирішенні спору покладається на думку суду. Зокрема, зазначає, що 18.03.2016 в ТСЦ № 4645 проведено операцію «ПЕРЕРЕЄСТРАЦІЯ ТЗ НА НОВОГО ВЛАСНИКА ЗА ДОГ. КУПІВЛІ-ПРОДАЖУ» транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , колір жовтий, на громадянина [PERSON] , [INFO] . 01 квітня 2021 року в ТСЦ № 5641 проведено операцію «ПЕРЕРЕЄСТРАЦІЯ ТЗ НА НОВОГО ВЛАСНИКА ЗА ДОГ. КУПІВЛІ-ПРОДАЖУ (СГ) » транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , колір жовтий, на громадянина [PERSON] , [INFO] (додаток - копія витягу з ЄДР ТЗ). При цьому, перереєстрація згаданого транспортного засобу на громадянина [PERSON] відбувалась відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного в торговій організації відповідно до Постанови КМ України № 1200 "Порядок здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери", в пункті 44 якої вказано, що на комісію не приймаються транспортні засоби або машини, щодо яких в установленому порядку повідомлено про накладення арешту або заборону зняття їх з обліку, які не зареєстровані в уповноваженому органі МВС або Держпродспоживслужбі, а також транспортні засоби, щодо яких не надано відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) чи свідоцтва про реєстрацію машини. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2021 головуючим суддею у справі визначено суддю Микитина В.Я. /Т. 1 а.с. 26/ Заявою від 08.10.2021 суддею Микитиним В.Я. заявлено самовідвід /Т. 1 а.с. 30/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.10.2021 заяву головуючого судді про самовідвід від участі в розгляді справи № 456/5131/21 задоволено. Цивільну справу передано до канцелярії суду для виконання вимог, визначених ч. 1 ст. 33 та ч. 1 ст. 41 ЦПК України /Т. 1 а.с. 31-32/. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2021 головуючим суддею у справі визначено суддю Гулу Л.В. /Т. 1 а.с. 33/ Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.10.2021 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, [PERSON] , Територіальний сервісний центр МВС № 4645 регіонального сервісного центру МВС у Львівській області, Територіальний сервісний центр МВС № 5641 регіонального сервісного центру МВС у Рівненській області про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 10.11.2022. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву, пояснень та доказів у справі /Т. 1 а.с. 37/. Одночасно з позовом [PERSON] подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, тип кузова вантажопасажирський, жовтого кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . 1 а.с. 28/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області про забезпечення позову від 12.10.2021 накладено арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, тип кузова вантажопасажирський, жовтого кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , який належить на праві власності відповідачу [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] .с. 35-36/. 11.11.2021 Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС у Рівненській області подано письмові пояснення на позовну заяву /Т. 1 а.с. 92-114/. 12.11.2021 Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС у Львівській області подано письмові пояснення на позовну заяву, оформлені у вигляді відзиву /Т. 1 а.с. 115-124/. 29.11.2021 [PERSON] подано зустрічну позовну заяву /Т. 1 а.с. 145-162/. Ухвалою від 30.11.2021 підготовче засідання відкладено на 16.12.2021 /Т. 1 а.с. 165/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.12.2021 відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Моторно-транспортне страхове бюро України, Територіальний сервісний центр № 4645 РСЦ МВС у Львівській області, Територіальний сервісний центр № 5641 РСЦ ГСЦ МВС у Рівненській області про встановлення відсутності факту заподіяння майнової шкоди. Зустрічний позов повернуто [PERSON] /Т. 1 а.с. 182, 187/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.12.2021 за клопотанням позивача витребувано оригінал договору купівлі-продажу № 6726/21/057611 транспортного засобу, укладеного 31 січня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] , для огляду та належним чином засвідчену його копію для приєднання до матеріалів справи /Т. 1 а.с. 183, 188/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.12.2021 закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, [PERSON] , Територіальний сервісний центр МВС № 4645 регіонального сервісного центру МВС у Львівській області, Територіальний сервісний центр МВС № 5641 регіонального сервісного центру МВС у Рівненській області про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним /Т. 1 а.с. 186/. 20.01.2022 на виконання ухвали суду про витребування доказів від 16.12.2021 на адресу суду надійшли запитувані документи /Т. 1 а.с. 206-212/. 09.02.2022 [PERSON] подано відзив на позов /Т. 1 а.с. 235-251/. 11.02.2022 [PERSON] повторно подано аналогічну за змістом зустрічну позовну заяву /Т. 2 а.с. 2-21/. 14.02.2022 відповідачем [PERSON] подано клопотання про зупинення провадження у справі /Т. 2 а.с. 22-23/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.02.2022 задоволено клопотання представника позивача адвоката Гороха В.В. про відкладення розгляду справи та повернення до підготовчого судового засідання /Т. 2 а.с. 25/. 21.02.2022 позивачем [PERSON] подано заяву про зміну предмету позову та до участі в справі в якості відповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «М.В.Л. ГРУП» /Т .2 а.с.52-53/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.03.2022 повторно відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] . Зустрічну позовну заяву повернуто [PERSON] та попереджено його про недопустимість зловживання процесуальними правами /Т. 2 а.с. 66-67/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.03.2022 відмовлено відповідачу [PERSON] в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі /Т. 2 а.с. 68, 73/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.03.2022 закрито підготовче провадження у справі /Т. 2 а.с. 71/. Розгляд справи по суті відбувся 11.04.2022 за участі позивача [PERSON] та його представника адвоката Гороха В.В. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Горох В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, та наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, повторно на виклик суду не з`явився, про причину неявки не повідомив. В поданому суду відзиві позов заперечив з підстав наведених в ньому. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, повторно на виклик суду не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Представник відповідача TOB «М.В.Л. Груп», будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, повторно на виклик суду не з`явився, про причину неявки не повідомив.. Третя особа [PERSON] у судове засідання не прибув. Уповноважений представник третьої особи - Територіального сервісного центру МВС № 4645 регіонального сервісного центру МВС у Львівській області у судове засідання не прибув, подав письмові пояснення щодо позову. Уповноважений представник третьої особи - Територіального сервісного центру МВС № 5641 регіонального сервісного центру МВС у Рівненській області у судове засідання не прибув, подав письмові пояснення щодо позову. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а тому позов слід задовольнити. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що в провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебувала цивільна справа № 456/451/16-ц за позовом [PERSON] (позивач у даній справі) до [PERSON] (третя особа в даній справі) про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи. Відповідно до ухвали Стрийського міськрайонного суду від 04.03.2016 в справі №456/451/16-ц з метою забезпечення позову накладено арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , що належав [PERSON] (третя особа в даній справі) /Т. 1 а.с. 18/. Заочним рішення Стрийського міськрайонного суду від 22.06.2016 в справі № 456/451/16-ц, яке набрало законної сили 31.08.2016, вищезгаданий позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду в розмірі 29249 грн та судові витрати в розмірі 826,81грн. /Т.1 а.с. 11-12/. З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що третя особа [PERSON] 17 березня 2016 року відчужив транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , щодо якого ще 04 березня 2016 року вжито заходів забезпечення позову, своєму синові [PERSON] , відповідачу в даній справі, на підставі договору купівлі-продажу № 1013/01/4645/2016 транспортного засобу, який був зареєстрований у територіальному сервісному центрі МВС № 4645 регіонального сервісного центру МВС у Львівській області. Заочним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.02.2021 у справі № 456/3268/16-ц, яке набрало законної сили 30 березня 2021 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1013/01/4645/2016 транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, тип кузова вантажопасажирський. жовтого кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] ,державний номерний знак [NUMBER] , укладений 17.03.2016 між [PERSON] та [PERSON] /Т. 1. а.с. 14-17/. Судом встановлено, що підставою для визнання вищезазначеного договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним стало те, що оспорюваний правочин вчинений без наміру створення правових наслідків, дії його сторін були направлені на фіктивний перехід права власності на рухоме майно з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за рахунок боржника [PERSON] судового рішення про відшкодування майнової шкоди /Т. 1. а.с. 16 на звороті/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.06.2021 заяву [PERSON] (відповідач у даній справі) про перегляд заочного рішення у справі №456/3268/16-ц залишено без задоволення /Т. 1 а.с. 20-23/. Також судом встановлено, що в рамках розгляду справи № 456/3268/16-ц ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.11.2016 забезпечено згаданий позов шляхом заборони вчинення будь-яких дій по відчуженню транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, тип кузова вантажопасажирський, жовтого кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] ,державний номерний знак [NUMBER] , що належав [PERSON] /Т. 1 а.с. 13/. За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Досліджені судом копії заяви [PERSON] від 06.03.2020 та ухвала Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.06.2021 вказують на те, що [PERSON] було відомо як про наявність судової справи № 456/3268/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним, так і ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.11.2016 про забезпечення позову /Т. 1. а.с. 13-23/. Разом з тим, листом територіального сервісного центру МВС № 4645 регіонального сервісного центру МВС у Львівській області від 08.09.2021 № 31/134645-1062 [PERSON] відмовлено у скасуванні перереєстрації даного транспортного засобу в зв`язку із відчуженням його [PERSON] громадянину [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу № 6726/21/057611 транспортного засобу від 31.01.2021, зареєстрованим у територіальному сервісному центрі № 5641 регіонального сервісного центру МВС у Рівненській області. На підставі цього договору 01 квітня 2021 року покупець [PERSON] перереєстрував цей транспортний засіб у територіальному сервісному центрі № 5641 Регіонального сервісного центру МВС у Рівненській області /Т. 1 а.с. 24/. Згідно з договором купівлі-продажу № 6726/21/057611 транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, тип кузова вантажопасажирський, жовтого кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , укладеним 31.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «М.В.Л. ГРУП» (код ЄДРПОУ 38370986; 33003, м. Рівне, вул. Пухова, 83), який є комісіонером на підставі договору комісії, укладеним з власником транспортного засобу [PERSON] , [INFO] , ( [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ), та [PERSON] , [INFO] , (35409, Рівненська область, Гощанський район, с. Бочаниця; РНОКПП [NUMBER] ), такий зареєстрований у територіальному сервісному центрі МВС № 5641 регіонального сервісного центру МВС у Рівненській області /Т. 1 а.с. 207-211/. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із вчиненням відповідачем [PERSON] правочину (договору купівлі-продажу), який було укладено в період дії встановленої судом заборони на відчуження транспортного засобу. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог є підставою для визнання недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли у зв`язку із вчиненням особами нікчемного правочину та внаслідок визнання його недійсним. При цьому, правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України). Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи робити неможливим виконання рішення суду. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконання такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, і вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення. Той факт, що встановлені ухвалою суду про забезпечення позову обмеження не були зареєстровані у відповідному державному реєстрі, ведення якого передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», сам по собі не може слугувати підставою для висновку про відсутність таких обмежень і про те, що відповідач [PERSON] має право вільно розпоряджатися рухомим майном, якщо про встановлену судом заборону відчужувати майно йому було відомо. Вказана правова позиція наведена у Постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України у справі № 6-2552цс16 від 18 січня 2017 року. Статтею 216 ЦК України встановлені правові наслідки недійсності правочину. Так, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Аналіз наведених вище правових норм дає підстави стверджувати, що правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину (заінтересовані особи). Отже, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Вказане вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі за № 6-605 цс16 від 25.05.2016. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог шляхом надання доказів є однією з основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують укладення спірного договору, в своїй сукупності, є достатніми. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що предметом оспорювання є договір купівлі-продажу № 6726/21/057611 транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, тип кузова вантажопасажирський, жовтого кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , укладений 31.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «М.В.Л. ГРУП» (код ЄДРПОУ 38370986; 33003, м. Рівне, вул. Пухова, 83), який є комісіонером на підставі договору комісії, укладеним з власником транспортного засобу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований у територіальному сервісному центрі МВС № 5641 регіонального сервісного центру МВС у Рівненській області. Суд звертає увагу, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.06.2016 у цивільній справі № 456/451/16-ц, провадження № 2/456/772/2016 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичної особи, позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду в розмірі 29249 грн та судові витрати в розмірі 826 грн 81 коп. Рішення суду набрало законної сили 31.08.2016. Також суд зазначає, що 04.03.2016 у справі № 456/451/16-ц винесено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Крім цього, рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.02.2021 у справі № 456/3268/16-ц, яке набрало законної сили 30 березня 2021 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1013/01/4645/2016 транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, тип кузова вантажопасажирський, жовтого кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , укладений 17.03.2016 між [PERSON] та [PERSON] . Також судом встановлено, що в рамках розгляду справи № 456/3268/16-ц ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.11.2016 забезпечено згаданий позов шляхом заборони вчинення будь-яких дій по відчуженню транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, тип кузова вантажопасажирський, жовтого кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , що належав [PERSON] . Суд звертає увагу, що відсутність відомостей в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, автоматизованій базі даних про розшукувані транспортні засоби, Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, Єдиному реєстрі боржників стосовно накладених арештів на транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , не може слугувати підставою для висновку про відсутність таких обмежень і про те, що відповідач [PERSON] має право вільно розпоряджатися рухомим майном, якщо про встановлену судом заборону вчиняти будь-які дії по відчуженню майна відповідачу [PERSON] було відомо, оскільки 06.03.2020 він звертався до Стрийського міськрайонного суду Львівської області із заявою про надання для ознайомлення позовної заяви у справі № 456/3268/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Територіальний сервісний центр 4645 Регіонального сервісного центру у Львівській області МВС України, [PERSON] про визнання правочину недійсним Отже, дані обставини вказують на те, що дії відповідачів щодо укладення оспорюваного договору були направлені на перехід права власності на рухоме майно з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про відшкодування шкоди, що вказує на наявність підстав для визнання договору купівлі-продажу недійсними із вказаної підстави. При цьому, суд зазначає, що цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про відшкодування коштів, що набрало законної сили. Боржник, щодо якого ухвалено рішення про стягнення коштів і відкрито виконавче провадження, та його близькі родичі, які укладають договір купівлі-продажу, діють очевидно недобросовісно, оскільки укладається договір, який направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та оцінивши дійсні обставини справи, суд вбачає підстави для задоволення позову, оскільки станом на момент вчинення оспорюваного правочину відповідач [PERSON] знав про наявність рішень про стягнення майнової шкоди зі свого батька [PERSON] на користь позивача [PERSON] та про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного 17.03.2016 між ним та [PERSON] , міг передбачити негативні наслідки у зв`язку із цим, однак, маючи на меті приховування рухомого майна, здійснив дії щодо укладення договору купівлі-продажу та переходу права власності на це майно до відповідача [PERSON] , що є підставою для визнання такого договору недійсним. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). А відтак інші доводи сторін не аналізуються та не спростовуються судом, оскільки на висновки суду про наявність підстав для задоволення позову не впливають. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Зважаючи на викладене, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення в повному обсязі. Щодо судових витрат. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Так, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 1362,00 грн (908,00+454,00), підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме: по 454,00 гривень з кожного. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду та сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, матеріали справи не містять.

Outcome: approved