Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачем [PERSON] посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося. Вони люди різних характерів та поглядів на життя, через що в сім`ї часто виникали сварки та непорозуміння. Вони не проживають разом, із початку 2020 року не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Вважає, що шлюб між ними існує формально, а тому просить його розірвати. Відповідач [PERSON] подала суду відзив на позовну заяву у якому вказує на те, що до жовтня 2021 року вони проживали разом, вели спільне господарство, разом виховували та піклувалися про їхніх дітей. Твердження позивача про те, що з початку 2020 року шлюбні відносини між ними припинилися, не відповідає дійсності. У них є двоє синів, які потребують батьківської уваги та турботи. Відповідач вважає, що їх сім`ю можливо зберегти, а тому заперечує проти розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити. Погодився із тим, щоб місце проживання неповнолітніх дітей визначити разом із матір`ю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні погодилась на розірвання шлюу, просить визначити проживання неповнолітніх дітей разом із нею. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив. [PERSON] до [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі із 30 серпня 2008 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 30 серпня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільській області України. У даному шлюбі народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Судом з`ясовано, що сторони не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, вони втратили почуття взаєморозуміння та любові один до одного, стали чужими людьми. У наданий судом термін на примирення сторони не вжили заходів для збереження сім`ї, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Шлюб існує лише формально. Відповідно до вимог ст. ст. 111, 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частини третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. За таких обставин, суд вважає, що шлюб слід розірвати так, як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки порушує його особисті права та законні інтереси. Крім цього, позивач та відповідач зазначили що між ними досягнуто згоди щодо проживання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] у [ADDRESS] . В силу вимог ч.1,2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. На підставі наведеного та

Outcome: approved