Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 17 січня 2022 року, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що з вересня 2009 року по травень 2014 року сторони перебували в фактичних шлюбних стосунках, від яких мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинено, сумісне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають, та проживають окремо. Малолітня [PERSON] проживає з позивачем, спір про визначення місця проживання дитини між сторонами відсутній. На даний час позивач самостійно утримує дитину, однак без матеріальної допомоги з боку [PERSON] вона не має можливості повноцінно утримувати їх спільну доньку та забезпечувати усім необхідним. Їй достеменно відомо, що відповідач неофіційно працює та має дохід, інші аліментні зобов`язання у нього відсутні, а тому може надавати допомогу на утримання дитини. Оскільки в позасудовому порядку домовитись про розмір аліментів вони не можуть, тому за захистом майнових прав та інтересів малолітньої [PERSON] позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 13 квітня 2022 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження. Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались, подавши заяви, кожен окремо, про розгляд справи без їх участі. Позивач [PERSON] пред`явлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні; відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в заявленому позивачем розмірі. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін з урахуванням поданих ними заяв. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в період перебування [PERSON] та [PERSON] в фактичних шлюбних стосунках [INFO] у них народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 08 червня 2010 року, виданим Центрально-Міським відділом РАЦС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області (а.с.10). Батьком дитини зазначений [PERSON] , факт батьківства ним не оспорюється. Як вказувала позивач, що підтверджується актом від 24 грудня 2021 року, засвідченим ТОВ «Житлосервіс-КР» (а.с.11) та не оспорювалось відповідачем, малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 27 травня 2006 року та по теперішній час. Наразі сторони стосунки не підтримують, відповідач проживає окремо. До того ж як вказувала позивач, малолітня донька знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Отже, судом встановлено, що домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання дитини, у тому числі угоди про форму, в якій відповідач братиме участь у її вихованні, між сторонами в позасудовому порядку не досягнуто. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Як слідує з положень ч.2 ст.180, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред`явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судовим розглядом встановлено, а відповідачем підтверджено, що він не має аліментних зобов`язань, офіційно працює, має стабільний дохід та не відмовляється від свого обов`язку по утриманню малолітньої доньки. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням викладеного, принципу найкращого забезпечення інтересів дітей та положень ст.182 СК України, визнання відповідачем позовних вимог, та з огляду на те, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, офіційно працевлаштований, у зв`язку з чим має можливість щомісячно та стабільно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх спільної доньки, відсутність у нього аліментних зобов`язань суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі із стягуванням з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17 січня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити в їх стягненні, в ході судового розгляду не встановлено. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України. У порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved