Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. По первісному позову: Позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених рішенням Дубенського міськрайонного суду від 22 березня 2016 року на утримання дочки [PERSON] , [INFO] : замість 700 грн. щомісячно стягувати з відповідача аліменти в розмірі ј частки заробітної плати (доходу) на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] . Дочка після розірвання шлюбу проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Аліменти в розмірі 700 грн. мізерні. Навіть мінімальний розмір аліментів, встановлений ст. 182 Сімейного кодексу України, - це не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму дитини після шести років, який з 01.07.2021 становить 2510 грн. в місяць. Дочка росте і витрати на одяг,харчування та навчання збільшуються. Від представника відповідача адвоката Курганської О.В. надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач оспорює батьківство, але якщо батьківство підтвердиться, то позов щодо аліментів частково визнає. Просить врахувати, що у нього на утриманні перебуває ще одна дитина, народжена у новому шлюбі, [PERSON] , [INFO] , тому відповідач згідний сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини своїх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. По зустрічному позову: У зустрічному позові про оспорювання батьківства відповідач по первісному позову просить виключити із актового запису №26 від 24.10.2012 про народження [PERSON] , [INFO] запис про нього, як батька дитини, а також провести у справі судово-медичну експертизу генетичної ідентифікації. Мотивує тим, що з 17.10.2009 він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . [INFO] відповідачка народила доньку [PERSON] , батьками якої записані вони як подружжя. З грудня 2012 року між ними були припинені шлюбні стосунки, у зв`язку із чим за його позовом рішенням Дубенського міськрайонного суду від 22.02.2016 шлюб розірвано. Оскільки йому стало відомо, що дружина часто зраджувала, то він сумнівається у тому, що вона могла завагітніти саме від нього, тому в судовому порядку оспорює батьківство. Відповідач по зустрічному позову і позивач по первісному позов про оспорення батьківства не визнає, оскільки [PERSON] батько [PERSON] , [INFO] . ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалами Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25.10.2021 за волевиявленням сторін зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства прийнято до спільного розгляду зі справою №559/2000/21 [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, об`єднано їх в одне провадження за №559/2000/21 (2/559/977/2021). Здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Задоволено клопотання [PERSON] та призначено судово-медичну експертизу генетичної ідентифікації, провадження в справі зупинено. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10.02.2022 поновлено провадження в справі в зв`язку з надходженням висновку експерта. В судовому засіданні позивач за первісним позовом і відповідач за зустрічним позовну заяву підтримала. Відповідач не допомагає утримувати дитину від самого її народження, а аліментів у 700 грн. не вистачає, просить змінити спосіб стягнення і присудити аліменти в розмірі ј доходу, що вважає справедливим. Він має кошти на дороговартісну експертизу, що підтвердила його батьківство, тож одночасно заперечує проти задоволення зустрічного позову. Представник відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним пояснила, що її клієнт не заперечує проти зміни способу стягнення аліментів, але визнає первісний позов частково в розмір 1/6 доходу, бо у нього є ще дитина від іншого шлюбу. Щодо зустрічного позову, то просить вирішити його згідно наявних матеріалів. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22 лютого 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, дочку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю, згідно рішення в справі №559/3198/15-ц та свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.2, 4). Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22 березня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 11.02.2016 і до повноліття (а.с.3). [INFO] у [PERSON] народилась донька [PERSON] , матір`ю якої є інша жінка згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.54). Згідно Висновку експерта №103-303-2021 від 25.10.2021 молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менше ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено (а.с.83-86). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Тобто розмір аліментів, який стягується в безспірному порядку визначено законодавством і на одну дитину він складає ј від доходу, але не більше 10 прожиткових мінімумів. Ст. 179 СК України встановлюється право власності на аліменти, одержані на дитину: згідно ч.1 аліменти є власністю дитини. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пунктами 2.13, 2.13.1 "Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання", затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року N 96/5", встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті, не допускається. Оспорити батьківство має право зокрема особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка, як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Європейський суд з прав людини зауважив, що ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (справа № 3451/05 "Калачова проти Російської Федерації", § 34, від 7 травня 2009 року). V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд, дослідивши докази та заслухавши сторони, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити за безпідставністю. Відповідно до висновку експерта кровний зв`язок [PERSON] з дитиною [PERSON] підтверджено, він дійсно її біологічний батько. Таким чином, посилання позивача за зустрічним позовом, якими він обґрунтовував позовну заяву, не знайшли свого підтвердження під час слухання справи. Розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання спільної з позивачем дитини визначено судом у розмірі 700 грн. щомісячно. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. 17.05.2017 Президент України підписав ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", згідно якого внесено зміни до законодавчих актів України, згідно якого ч.2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Станом на момент ухвалення рішення це 1309 грн. На даний момент аліменти на дитину [PERSON] є значно нижчими за мінімально гарантовані державою, а отже мають бути збільшені. При цьому суд враховує, що батько дитини працездатний, має на утриманні іншу дитину. Його імперативний обов`язок - утримувати обох дітей. Проте, щодо дитини [PERSON] , яка зростає не в повній сім`ї, впродовж останніх шести років виконання обов`язку батьком обмежувалось сплатою аліментів у розмірі 700 грн., що очевидно не достатньо для гармонійного розвитку людини. Тобто тягар утримання дитини був покладений на матір. [PERSON] заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі ј від доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, що за чинним законодавством можливо стягувати і в безспірному порядку, проте не надав суду інформації про рівень своїх доходів чи інших доказів, що би підтверджували його скрутне матеріальне становище, тобто не довів, що не спроможний сплачувати на дитину аліменти в зазначеному розміру. Враховуючи положення ст. 182 СК України і що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, виходячи із якнайкращих інтересів дитини, суд задовольняє позов. З урахуванням встановлених обставин, часткового визнання позову відповідачем, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд вважає, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України і відповідають інтересам дитини. Тому, необхідно змінити спосіб стягнення аліментів з 700 грн. на розмір ј частини від доходу батька щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, стягуючи їх на ім`я матері дитини, бо згідно ч.1 ст. 179 СК України аліменти є власністю дитини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави згідно ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved