Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

28.07.2021 року позивач звернулась до суду із вищевказаною позовною заявою, на обгрунтування якої вказала, що 03.11.2020 року близько 17:30, [PERSON] керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz 300D, д.н.з. [NUMBER] , порушив вимоги ПДР України, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , в результаті чого остання загинула. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.02.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди була зареєстрована у ПрАТ «СГ «ТАС». 24.11.2020 року вона звернулася до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування, яке полягає у витратах на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, а також надала усі необхідні докази, в тому числі ті, які підтверджують її статус потерпілої. Як наслідок, їй було здійснено виплату за понесені витрати на поховання [PERSON] , однак у відшкодуванні витрат на спорудження надгробного пам`ятника на могилі останньої відмовлено, а також запропоновано надати Акт виконаних робіт та фото пам`ятника. Разом з тим, усі необхідні документи, що підтверджують понесення нею витрат на встановлення надгробного пам`ятника в розмірі 45000 грн. були надані ПрАТ «СГ «ТАС». Вважає відмову відповідача у здійсненні страхового відшкодування необгрунтованою, а тому просить суд стягнути із ПрАТ «СГ «ТАС» на свою користь страхове відшкодування витрат, які вона понесла на встановлення надгробного пам`ятника із врахуванням пені та 3 % річних в загальному розмірі 45687,95 грн., а також 3000 грн. витрат на правничу допомогу. 03.09.2021 року від ПрАТ «СГ «ТАС» надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якої зазначено, що [PERSON] внаслідок настання страхового випадку не надала акту виконаних робіт, а тому встановити факт спорудження та дійсну вартість надгробного пам`ятника неможливо. За відсутності такого акту, заявлені позовні вимоги також є безпідставними, а тому в їх задоволенні слід відмовити. 07.09.2021 року позивачкою було подано до суду відповідь на відзив, у якому остання зазначила, що договір про надання послуг від 17.11.2020 року та товарний чек беззаперечно підтверджують витрати на спорудження надгробного пам`ятника, а доводи сторони відповідача про зворотне є безпідставними. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову з підстав, які викладені ним у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, 03.11.2020 року, близько 17 год. 30 хв., [PERSON] , керуючи технічно справним транспортним засобом Mercedes-Benz 300D, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись в правій смузі руху по вул. Рівненській у м. Луцьку в напрямку Київського майдану, із швидкістю близько 50 км/год., при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, за поворотом на вул. Козакова, перед яким у лівій смузі руху зупинився транспортний засіб, надаючи перевагу у русі пішоходу, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, не зменшив швидкість руху перед вказаним пішохідним переходом, не зупинився та не переконався, що на ньому відсутні пішоходи, для яких може бути створена перешкода та небезпека, в результаті чого допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка здійснювала перехід проїжджої частини дороги по нерегульованому пішохідному переходу з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] загинула. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.02.2021 року в справі № 161/19569/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вказаний вирок набрав законної сили. Таким чином, дії [PERSON] , який 03.11.2020 року керував транспортним засобом Mercedes-Benz 300D, д.н.з. [NUMBER] , у причинно-наслідковому зв`язку пов`язані із загибеллю [PERSON] . Як вбачається із полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/7398238 від 14.05.2020 року, на момент події цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС»; страхова сума за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю становить 260000 грн. на одного потерпілого. 24.11.2020 року [PERSON] подала до ПрАТ «СГ «ТАС» заяву про виплату страхового відшкодування, в якому просила здійснити виплату страхових коштів за послугу зі спорудження надгробного пам`ятника [PERSON] на загальну суму 45000 грн. Однак, своїм листом ПрAT «СГ «ТАС» у відшкодуванні позивачці витрат пов`язаних із спорудженням пам`ятника відмовило, а також запропоновано надати Акт виконаних робіт за товарним чеком № 000035 від 17.11.2020 року та фото встановленого пам`ятника. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), - обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Стаття 6 Закону, визначає страховий випадок як дорожньо-транспортну пригоду, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Як вбачається із ст. 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У відповідності до ст. 22 Закону, у разі настання страхового з випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема: шкода, пов`язана з похованням потерпілого та шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до положення ст. 27 Закону, страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. На переконання суду, договір про надання послуг від 17.11.2020 року, відповідний товарний чек та квитанція до прибуткового касового ордера № 47 від 17.11.2020 року беззаперечно підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на встановлення надгробного пам`ятника для загиблої [PERSON] . За наведених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до ПрАТ «СГ «ТАС» про стягнення страхового відшкодування витрат, які вона понесла на встановлення надгробного пам`ятника в загальному розмірі 45000 грн. Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для стягнення зі страхової компанії на користь позивачки пені та 3 % річних в загальному розмірі 687,95 грн., оскільки така вимога не ґрунтується на вимогах закону. Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як встановлено судом, позивач за даною категорією спорів звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». За наведених обставин, суд вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (98,49%) в сумі 977,46 грн.

Outcome: partial