Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] . Згідно довідки голови квартального комітету № 26 м. Первомайська Миколаївської області, у вказаному будинку зареєстрований відповідач, проте фактично там не проживає. Його особисті речі в будинку відсутні, участі в оплаті комунальних послуг не брав, будинок покинув добровільно та проживає за межами України. В зв`язку з цим позивачка звернулася з даним позовом до суду. Ухвалою судді від 28.03.2022 року відкрито провадження; постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання. В підготовче засідання позивачка не з`явилася, а її представник - адвокат Рідош-Шаповал В.І. надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі та участі позивачки, позов підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач у підготовче засідання не з`явився; надав через канцелярію суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власникомжитлового будинку [ADDRESS] . Дане підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.12.2021 року, №288395004 (а.с.6). Із довідки голови квартального комітету № 26 м. Первомайська Миколаївської області (а.с.3), відповідач [PERSON] зареєстрований у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , проте фактично не проживає. Реєстрація відповідача у вказаному будинку ускладнює користування позивачкою належним їй майном. На даний час відповідач добровільно знятися з реєстрації місця проживання у будинку не має можливості, так як перебуває за межами України, спірним житловим приміщенням не користується вже довгий час. Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до змісту норм ст. ст. 1,6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності. Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлений строк, жиле приміщення не зберігається і особи можуть бути визнанні такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Згідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом взято до уваги, що реєстрація місця проживання відповідача у будинку обмежує право позивачки у здійсненні нею права володіння, користування та розпорядження майном, а тому згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; враховуючи викладене, задоволення позову власника про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, і є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а вказане рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання; таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про визнання особи такою, що втратила право на житло. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач за адресою: [ADDRESS] , не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачкою спільне господарство та не пов`язаний спільним побутом, будинком не цікавиться, тобто підстав для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування вказаним житлом, немає. Таким чином, відповідач втратив право на користування квартирою, що належить позивачці. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому засіданні. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити, оскільки відповідач визнав позов, що є обґрунтованим і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже є підстави для задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved