Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

16.11.2021р. позивач звернулася до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на 28 / 125 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , визнати гр. [PERSON] такою, що не є спадкоємцем за законом майна [PERSON] , та припинити право гр. [PERSON] на 14 / 125 часток у спільному майні - вищевказаному спірному домоволодінні. В обґрунтування своїх вимог позивач стверджує, що після смерті її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , -відкрилася спадщина на 14 / 25 часток житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є: його дружина - вона, позивач, його діти: син [PERSON] , який помер [INFO] , та дочка [PERSON] , що не бажає прийняти цю спадщину, а також батько - [PERSON] , який заявою від 12.03.1992р. за №204/91 передав своє право на свою частку у спадщині онукові [PERSON] . Однак, в її, позивачки, чоловіка - спадкодавця [PERSON] , у 1977 році була народжена ще одна дочка - [PERSON] , яка у 1978 році була усиновлена (удочерена) і її прізвище змінилося на « [PERSON] », а ім`я по батькові стало « [PERSON] »; після укладення шлюбу у 1994р. прізвище [PERSON] змінилося на " [PERSON] ", а у 2006р. - після укладення шлюбу з [PERSON] - їй було присвоєно прізвище « [PERSON] », тому, на момент удочеріння [PERSON] - у 1978 році, вона, як усиновлена, на підставі ст.117 КоБС УРСР, який був чинний на той час, - є звільненою не лише від всіх обов`язків щодо спадкодавця і його родичів, а й втратила особисті та майнові права щодо них, у зв`язку з чим не належить до кола спадкоємців [PERSON] , проте від її імені подана заява нотаріусу про прийняття спадщини, що на думку її, позивача, не наділює її правом на спадкування, тому вона підлягає виключенню з кола спадкоємців судом. Крім того, відповідач [PERSON] , яка є дочкою її, позивачки, та спадкоємця, хоча формально й прийняла спадщину шляхом проживання зі спадкодавцем, проте свідоцтво про право на спадкове майно, а саме на 14 / 125 часток спірного домоволодіння не оформила, відмовляючись таким чином від спадщини, мотивуючи відмову незначною часткою, яка отримана нею у спадщину, а також тим, що вона на момент отримання спадщини була неповнолітньою, але, після настання повноліття, вона має право розпоряджатися своїми правами самостійно і не бажає приймати цю спадщину, має інше житло, не має наміру нести поточні витрати на утримання спірного житлового будинку, що унеможливить спільне володіння та користування цим майном. Відповідно до розписки [PERSON] , вона від позивачки отримала без будь-якого психічного, фізичного та іншого насильства від будь-якої особи компенсацію в розмірі 20800грн. за припинення її права власності на 14 / 125 частин спірного домоволодіння, вважає її вигідною, матеріальних, фінансових та будь-яких інших претензій до позивача - [PERSON] з приводу припинення в подальшому її, [PERSON] , права власності у вищевказаному майні вона не має і в подальшому мати не буде. У судове засідання позивач не прибула, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, підтримавши свої позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надіслала суду заяву, що вона вимоги позову визнає, просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] сповіщалася належним чином про час, місце та дату судового засідання, але до суду не прибула, заперечень чи заяв не надала. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги - підлягають задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - [INFO] у м.Болград помер гр.[PERSON] (свідоцтво про його смерть [NUMBER] , видане повторно Ізмаїльським відділом державної РАЦС Південного МУ МЮ (м.Одеса) 28.01.2021р., а.с.7), після його смерті відкрилася спадщина на його майно, у тому числі - на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS] вартістю 185706грн. (а.с.13-15); - витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 27.01.2021р. підтверджується, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем з 26.08.1978р., який був зареєстрований відділом державної РАЦС Болградського РУЮ Одеської області, а/з №122, до актового запису були внесені відомості про зміну позивачкою імені з " [PERSON] " на " [PERSON] ", актовий запис про зміну імені №4 від 09.04.1998р. (а.с.8,9); - рішенням Болградського районного суду від 17.08.2021р. (справа №497/388/2021, провадження №2/497/328/2021), яке вже набрало законної сили, за позивачем [PERSON] визнано у порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на 14 / 125 частин житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS] та право власності на 83 / 125 частин цього ж спірного домоволодіння у порядку спадкування після смерті її сина [PERSON] , що помер [INFO] , що, загалом, становить 97 / 125 частин цього домоволодіння, і складає значну частку у нерухомому майні (а.с.10-11); - з довідки №28, виданої 29.01.2021 року КП «Болградське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що за спадкодавцем [PERSON] , на підставі свідоцтва на спадщину за заповітом від 28.07.1986р. було зареєстровано право власності на 14 / 25 частин житлового будинку під [ADDRESS] , а ще на 11 / 25 частин цього ж домоволодіння право власності було зареєстроване за [PERSON] - сином позивачки - на підставі договору дарування від 17.04.2012р. (а.с.12); - згідно копії спадкової справи №204/1991, яка міститься в матеріалах судової справи №497/388/2021 (на а.с.56-91), що зберігається в архіві Болградського районного суду Одеської області, спадкоємцями за законом першої черги майна спадкодавця [PERSON] , відповідно до ст.529 ЦК Української РСР (1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини, значаться: його батько - [PERSON] , який заявою від 02.03.1992р. відмовився від спадщини на користь онука [PERSON] , та дружина - позивачка [PERSON] - відповідно до її заяви від 04.03.1992р., згідно якої вона прийняла спадщину від свого імені та імені своїх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] ; - відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що повторно було видане 28.01.2021р. Ізмаїльським міськрайонним відділом державної РАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] та позивачки [PERSON] (а.с.21), ; - відповідно до свідоцтва про народження відповідачки [PERSON] , [INFO] (серії [NUMBER] , виданого повторно 09.04.1998р. відділом РАЦС Болградського району Одеської області), -її батьком є спадкодавець [PERSON] , а матір`ю - позивачка [PERSON] (а.с.19); відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 03.11.1998р. Оріхівською сільською радою Болградського району Одеської області, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.20); - відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.02.2015р., син позивачки і спадкодавця [PERSON] - [PERSON] - помер [INFO] у віці 32 роки (а.с.22); - згідно копії спадкової справи №318/2015, яка міститься в матеріалах справи №497/388/2021 (на а.с.92-137), що зберігається в архіві Болградського районного суду Одеської області, спадкоємцем за законом першої черги майна спадкодавця [PERSON] , що помер [INFO] , -є його мати - позивачка [PERSON] , згідно її заяви від 20.08.2015р., інших спадкоємців не вбачається; - крім того, матеріали вищезазначеної спадкової справи №204/1991, копія якої міститься в матеріалах судової справи №497/388/2021 (на а.с.56-91), що зберігається в архіві Болградського районного суду Одеської області, -містять заяву [PERSON] від 13.11.1991р., яка від імені та в інтересах своєї неповнолітньої дочки [PERSON] також забажала прийняти спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , що помер [INFO] , надавши копію свідоцтва про народження дочки на ім`я [PERSON] (а.с.62); - однак, як встановив суд вищевказаним рішенням від 17.08.2021р. та ухвалою від 17.05.2021р. у справі №497/388/2021 (провадження №2/497/328/2021), які вже набрали законної сили, - [PERSON] , [INFO] , є наразі [PERSON] , оскільки їй, відповідно до свідоцтва про її народження, що було видане 04.03.1993р. Болградським районним відділом ЗАГС Одеської області у зв`язку з внесенням змін до актового запису №196 від 18.08.1977р. про її народження, - було змінено її прізвище та по батькові на " [PERSON] " у зв`язку зі зміною ПІБ батька « [PERSON] » (а.с.49, 138-139 у спр.№497/388/2021); це прізвище відповідачка двічі змінювала у зв`язку з реєстрацією шлюбів: на " [PERSON] " та " [PERSON] " (а.с.10-11); - судом у даному провадженні було задоволено клопотання позивачки про витребування доказів з відділу державної РАЦС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса): реєстрові книги актових записів про народження за 1977 рік для з`ясування факту народження та всиновлення [PERSON] (по батькові після всиновлення - [PERSON] ), [INFO] , та отримано копію актового запису №196 від 18.08.1977р. про реєстрацію народження [PERSON] , згідно якого до актового запису дитини були внесені виправлення на підставі Рішення РВК Кам`яномостовської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 27.01.1993р. про усиновлення, а саме: прізвище дитини змінено на " [PERSON] ", а по батькові - на " [PERSON] ", ПІБ батька виправлено на " [PERSON] ", прізвище матері - змінено на підставі свідоцтва про шлюб від 15.08.1978р. на " [PERSON] " - ім`я та по батькові матері залишено як " [PERSON] ", [INFO] , та у зв`язку з усиновленням (удочерінням) і зміною прізвища і по батькові дитини, -03.03.1993р. було видано нове свідоцтво про народження про народження відповідачки [PERSON] (а.с.8,9, 53, 53зв.); - при оформленні позивачкою права власності на спадкове спірне вищезазначене домоволодіння, станом на теперішній час залишається відкритими 28 / 125 часток, які не були розподілені між спадкоємцями, якими на теперішній час є позивач [PERSON] та її дочка [PERSON] , що є спадкоємцями першої черги; - відповідач [PERSON] , хоча формально й прийняла спадщину після смерті батька автоматично, будучи неповнолітньою, але її воля сформувалася лише після набуття нею повноліття, у даному провадженні вона стверджує, що своє право на спадкове майно, а саме, - на 14 / 125 часток спірного домоволодіння не оформила, оскільки, як стверджується у позові, не бажає цього, і це підтверджується її заявою про визнання позову (а.с.36 у спр.№497/388/2021), відмова її від спадщини мотивується незначною часткою, яка отримана нею у спадщину, а також тим, що вона на момент отримання спадщини була неповнолітньою, спадщина мала перейти до неї автоматично, проте, після настання повноліття, вона має право розпоряджатися своїми правами самостійно і не бажає приймати цю спадщину, бо має інше житло, а її права на спірний житловий будинок є незначними для того, щоб здійснювати вкладення в нього грошових коштів, адже проживати у вказаному будинку вона не збирається, а тому - не має наміру нести поточні витрати на утримання цього житлового будинку, що робить неможливим спільне володіння та користування майном; - відповідно до розписки, наданої [PERSON] , стверджує позивачка, [PERSON] отримала від неї, позивачки, компенсацію в розмірі 20800 грн. за припинення її права власності на 14 / 125 частин спірного домоволодіння, розмір вищевказаної компенсації вважає для неї вигідним та отримала його без будь-якого психічного, фізичного та іншого насильства від будь-якої особи, тому матеріальних, фінансових та будь-яких інших претензій до позивача - [PERSON] з приводу припинення в подальшому права власності у вищевказаному майні відповідач [PERSON] не має і в подальшому мати не буде. Згідно заяви [PERSON] , що міститься в матеріалах справи №497/388/2021 на а.с.44, вона визнає право [PERSON] на спадкове майно спадкодавця [PERSON] , та не претендує і не має наміру претендувати на нього, тому не заперечує проти задоволення в повному обсязі позову [PERSON] про визнання права власності на усе спірне домоволодіння; копія цієї заяви додана позивачем до даного позову (а.с.41). Оскільки вищевказаним рішенням суду від 17.08.2021р. позов [PERSON] був задоволений частково через нез`ясованість прав на спірне спадкове майно [PERSON] та [PERSON] , суд у даному судовому засіданні, встановив наступні обставини. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст.553 ЦК Української РСР (1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини, до якої входить спірне домоволодіння, спадкоємець за законом або за заповітом мав право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважалося також, що відмовився від спадщини може той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст.549 цього ж ЦК Української РСР (1963 року). Оскільки відповідач [PERSON] не вчинила особисто жодної дії, яка б свідчила про прийняття нею спадщини, у тому числі, після набуття повноліття, не заперечує проти задоволення позову матері, тобто, визнання за позивачкою права власності на спадкове майно, у тому числі - й щодо частки, яка б припадала на її, [PERSON] , власність в разі, якщо б вона забажала набути відповідне право, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на частку, яку мала успадкувати [PERSON] , - підлягають задоволенню. Ст.ст.1216-1218,1220-1223,1258,1261 ЦК України регламентовано, що «Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3ст.46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (ст.2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки». А, відповідно до ст.1268 цього ж Кодексу, «спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її». Щодо права відповідача [PERSON] на спадкове майно після смерті спадкодавця [PERSON] , судом встановлено наступне. Спеціальна норма (ст.1260 ЦК України) присвячена спадкуванню усиновленими та усиновлювачами, виокремлюючи їх у окрему категорію спадкоємців. Так, усиновлення є юридичним фактом, у силу якого між дитиною й усиновлювачем встановлюються такі правові відносини, які існують між кровними батьками і дітьми. Усиновлені втрачають особисті та майнові права та обов`язки щодо своїх рідних батьків і кровних родичів та набувають їх щодо усиновлювачів та їх родичів. Усиновлений та його нащадки не спадкують після смерті своїх кровних батьків, інших родичів за походженням по висхідній лінії. Закон не передбачає обов`язкової вказівки в актовому записі про народження дитини її усиновлювачів як батьків. На їхнє бажання вони можуть бути записані в книгах записів народжень як батьки усиновленого, але можуть бути зазначені і справжні батьки. Проте на виникнення права на спадкування ці обставини не впливають, оскільки юридичне значення має сам факт усиновлення. Рішенням суду про усиновлення може бути збережений правовий зв`язок між усиновленим та його бабою, дідом, братом та сестрою за походженням. Тоді в разі смерті його баби, діда за походженням усиновлений має право на спадкування за правом представлення, тобто він має успадкувати ту частину спадщини, яка належала б за законом його матері, батькові за походженням, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ст.1266 ЦК України). У разі смерті брата, сестри за походженням усиновленого, він може закликатися до спадкування як спадкоємець другої черги за законом. Суду не надано відомостей щодо збереження правового зв`язку між усиновленою [PERSON] та її бабою, дідом, братом чи сестрою за походженням від спадкодавця [PERSON] . Крім того, станом на дату всиновлення (удочеріння) [PERSON] - на 15.08.1978р. діяв КоБС УРСР, який статтею 117 чітко визначав, що усиновлені не лише звільняються від всіх обов`язків щодо своїх батьків та їх родичів, а й втрачають особисті та майнові права щодо них. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачка [PERSON] не входила до кола спадкоємців на момент смерті її біологічного батька - спадкодавця [PERSON] , оскільки була всиновлена іншою особою і набула права і обов`язки щодо батька, який її всиновив - [PERSON] , а тому вона не може бути спадкоємцем майна [PERSON] , і підлягає виключенню з кола його спадкоємців, оскільки від її імені, вже після її усиновлення, [PERSON] , її матір`ю в її інтересах була подана заява про право на спадщину після смерті [PERSON] . З матеріалів даної справи також вбачається, що право власності позивачки на ще одну частину спірної нерухомості - спадкове майно, про яке йдеться у позові, визнає відповідач [PERSON] , яка мала на нього право, та не заперечується відповідачем [PERSON] , право в якої на це спірне майно даним рішенням суду визнане таким, що відсутнє. Відповідно до п.3.1 роз`яснення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання в разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що право позивача на спірне спадкове майно - частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , а саме - на 28 / 125 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ніким не оспорюється та визнається відповідачами, та підтверджується вищевказаними дослідженими судом доказами та обставинами, встановленими в ході розгляду справи, які узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Outcome: approved