Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

Орган опіки та піклування Дашівської селищної ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог Служби у справах дітей Дашівської селищної ради про позбавлення батьківських прав. У позові вказує, що у 2014 році [PERSON] звернувся до суду із позовом з якому вказав, що він протягом 10 років фактично проживав однією сім`єю із [PERSON] в м.Києві та в с.Китайгород Іллінецького району Вінницької області, однак шлюбні відносини між ними юридично не бути зареєстровані. У період їхнього спільного із дружиною проживання у них [INFO] народилась донька [PERSON] , [INFO] народилась донька [PERSON] , [INFO] народилась донька [PERSON] . [PERSON] зловживаючи спиртними напоями, залишила дітей напризволяще, нехтувала своїми батьківськими правами та обов`язками, внаслідок чого за наказом начальника служби у справах дітей Іллінецької районної державної адміністрації Вінницької області від 04.02.2014 року діти були тимчасово влаштовані в прийомну сім`ю [PERSON] в с.Купчинці Іллінецького району Вінницької області. Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 24.04.2014 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно вищевказаних дітей та передано органу опіки і піклування - Іллінецької районної державної адміністрації Вінницької області. Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 18.07.2014 року визнано [PERSON] батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . З часу визнання батьківства [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю і спільно виховували трьох його дітей. Згодом [PERSON] одружився з [PERSON] , змінивши після укладення шлюбу своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 13.05.2020 року (справа № 131/23/20) розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розлучення батько вищезгаданих дітей залишивши родину, не намагається змінити ситуацію, що склалася, не дзвонить, не цікавиться успіхами доньок, їх навчанням чи станом здоров`я. Діти [PERSON] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і надалі проживають зі своєю мачухою [PERSON] , яка піклується про них та виховує. Представник позивача в особі Гудзінської І.В. в судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю та просить їх задовільнити. В разі неявки відповідача не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується розміщеними оголошеннями на офіційному веб-порталі Іллінецького районного суду Вінницької області про його виклик до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов; відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, зі сторони їх належності, достатності та допустимості дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] народилася дитина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 серпня 2014 року (а.с.5), [INFO] народилася дитина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 серпня 2014 року (а.с.6), [INFO] народилася дитина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 серпня 2014 року (а.с.7), матір`ю яких записана [PERSON] , батьком [PERSON] . Рішенням Іллінецького районного суду від 18 липня 2014 року(а.с.8,9) визнано [PERSON] , [INFO] , батьком малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] 29 серпня 2014 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29 серпня 2014 року (а.с.10), та після реєстрації шлюбу змінив прізвище на « [PERSON] ». Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 травня 2020 року (а.с.14,15) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення виконавчого комітету Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області від 11 березня 2022 року № 21 (а.с.26) про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , (а.с.27,28) орган опіки та піклування Дашівської селищної ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та відповідає інтересам дітей. За відомостями Дніпровського управління поліції у місті Києві Головного управління Національної поліції України встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 05.10.2021 року дійсно знаходиться в розшуку, як безвісти зниклий. Так, відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. За ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За ст.8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991р. зазначено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки. За ст.9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. За ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються, від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та жорстоко поводяться з дитиною. Суд вважає, що позовні вимоги являються законними та обґрунтованими, оскільки в ході судового розгляду, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо самоусунувся від виховання та догляду своїх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не бере будь-якої участі у фізичному та моральному розвитку дітей, піклуванні про стан їх здоров`я та моральний дух. 14 вересня 2006 року Україною було ратифіковано Європейську соціальну хартію, переглянуту у 2007-2010 року за якою держава зобов`язалася забезпечити права дитини на належний рівень життя. За ст.3 Конвенції про права дитини, судова система є одним з органів держави на який також покладено обов`язок забезпечити захист інтересів дітей. При вирішенні даного судового спору, суд виходить з положень СК України, ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р., нормативних положень Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991 року за положеннями якої, держава зобов`язалася приділяти особливу увагу правам дітей, які є особливо уразливою групою з огляду на їх вік, психічний та фізичний розвиток, та враховує, що діти потребують спеціального постійного нагляду та захисту, і в першу чергу враховує якнайкраще забезпечення інтересів дитини, на що вказує і ст.27 Конвенції про права дитини. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, дійсно, відповідач по справі вихованням своїх дітей не займається і ухиляється від своїх обов`язків по їх утриманню та вихованню, оскільки жодного разу не поцікавилася їх життям та здоров`ям, не спілкується з ними та не має наміру підтримувати їх та турбуватися про них, тому є підстави для позбавлення його батьківських прав відносно дітей. При цьому, рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 24.04.2014 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно вищевказаних дітей та передано органу опіки і піклування- Іллінецької районної державної адміністрації Вінницької області. Статтею 243 СК України передбачено опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Таким чином, оскільки діти позбавлені батьківського піклування матір`ю та батьком, відповідно до ст. 243 СК України, глави 6 розділу ІІ ЦК України, суд вважає необхідним передати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на опікування органу опіки і піклування виконавчого комітету Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України регламентовано, що розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів - відповідача по справі, дійшов висновку, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , стягувати в розмірі 1/2 частки з усіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову тобто з 21.02.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача, в загальній сумі 1984,80 грн. за вимоги майнового та немайнового характеру (позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей). Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місць суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved