Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

08.06.2020 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Базилєв Станіслав Петрович, Житлово-будівельний кооператив №350, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом. Позов, з урахуванням уточнень від 17.01.2022 року, обґрунтовано тим, що мати позивача [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюбу 20.06.1980 року. 26.09.1986 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів [PERSON] на підставі ордеру № 4119, була надана квартира за адресою: [ADDRESS] , на сім`ю з трьох осіб: [PERSON] , [PERSON] (дружина), [PERSON] (син). Відповідно до повідомлення № 61 від 12 серпня 2015 року, виданого ЖБК № 350, [PERSON] був членом ЖБК № 350 з грудня 1986 року, сума яка була виплачена за пай вартості квартири в загальному обсязі складала 7769 руб., виплачена в період з 1986 року по 1991 рік. За час шлюбу [PERSON] та [PERSON] повністю виплатили пайові внески за вищевказану квартиру, тому квартира була їх спільною сумісною власністю, а відтак [PERSON] відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР мала право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були: [PERSON] (дружина) та [PERSON] (син), які належним чином прийняли спадщину, оскільки проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем на час його смерті та фактично вступили в управління спадковим майном. [INFO] народилася [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на 3/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Діти спадкодавця: [PERSON] та [PERSON] спадщину прийняли, звернулися з заявами про її прийняття до нотаріуса. Мати [PERSON] - [PERSON] відмовилася від спадщини на користь позивача. Постановами приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєва С.П. [PERSON] та [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2017 року по справі № 205/2437/16-ц за позовом [PERSON] визнано його право власності на 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та на 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] [INFO] [PERSON] відповідно до договору дарування від 25 червня 2021 року подарував свою 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] . На підстави викладеного позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2021 року витребувано докази. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2022 року залучено по справі в якості співвідповідача [PERSON] , підготовче засідання закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Томи В.П. надійшла заява, в якій просив справу розглянути без його участі, позов підтримав та просив задовольнити. Від представника відповідача Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради Дикої Н.В. надійшла заява, в якій просила розглянути справу без участі представника відповідача відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.113). Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.137). Від третьої особи: приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєва С.П. надійшла заява про розгляд справи без його участі. Від представника третьої особи: ЖБК №350 Панасенка А.М. надійшла заява, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. (а.с.107). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ході судового розгляду встановлено, що 20.06.1980 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7). Від шлюбу [INFO] в них народився син [PERSON] (а.с.76). Квартира [ADDRESS] в житлово-будівельному кооперативі № 350 була надана на підставі ордеру № 4119, виданого 26 вересня 1986 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів, [PERSON] на склад сім`ї з трьох осіб: [PERSON] , [PERSON] (дружина), [PERSON] (син) (а.с. 8-9). Відповідно до довідки від 12 серпня 2015 року, виданої ЖБК № 350, [PERSON] був членом ЖБК № 350 з грудня 1986 року, пайовий внесок за вищезазначену квартиру в сумі 7769 руб. виплачено в період з 1986 року по 1991 рік(а.с. 11). Згідно з ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Враховуючи вищевказані правові норми, а також те, що [PERSON] та [PERSON] повністю виплатили пайові внески за вищевказану квартиру у 1991 році під час спільного шлюбу, суд доходить висновку, що квартира була їх спільною сумісною власністю, а відтак [PERSON] відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР мала право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер (а.с. 12). Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були: син - [PERSON] та дружина - [PERSON] , які належним чином прийняли спадщину, оскільки проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем на час його смерті та фактично вступили в управління спадковим майном, що встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2017 року по цивільній справі 205/2437/16-ц за позовом [PERSON] до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєв С.П., Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Житлово-будівельний кооператив № 350, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом(а.с. 17-18). Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного, чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. За змістом п. 8Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Верховним Судом України у листі «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013 р.» від 01.02.2014р. роз`яснено, що виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Аналогічна правова позиція зазначена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Враховуючи вищевказані правові норми, а також те, що пайові внески за спірну квартиру було повністю виплачено у 1991 році, суд доходить висновку, що 1/2 частина спірної квартири увійшла до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Отже, [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] по ј частині вищевказаної квартири. [INFO] померла [PERSON] (а.с.14). Після її смерті відкрилася спадщина на ѕ частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , які належали [PERSON] : Ѕ частина квартири на праві спільної сумісної власності подружжя та ј частина в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. До приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєва С.П. з заявами про прийняття спадщини звернулися діти спадкодавця: донька [PERSON] (а.с. 6, 62) та син [PERSON] (а.с.73). Мати спадкодавця [PERSON] (а.с.7) подала до нотаріуса заяву про відмову від належної їй частки спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] , на користь позивача (а.с.70). Відповідно до листа Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 22.02.2016 року № 1931 станом на 31.12.2012 року відомості щодо реєстрації права власності за адресою: [ADDRESS] відсутні (а.с.82). Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєва С.П. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру (а.с.87). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2017 року по справі № 205/2437/16-ц за позовом [PERSON] до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєв С.П., Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Житлово-будівельний кооператив № 350, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом визнано право власності [PERSON] на 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] та на 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] (а.с.17-18). Рішення набрало законної сили 12.12.2017 року. 25.06.2021 року [PERSON] подарував Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , що підтверджується договором дарування частки квартири (а.с.135). Право власності на зазначену частину квартири 25.06.2021 року зареєстровано за [PERSON] (а.с.136). Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєва С.П. від 25.05.2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] , оскільки спадкоємцем не подано правовстановлюючі документи на майно (а.с.100). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Враховуючи вищевикладене, а також те, що одна з трьох спадкоємців першої черги [PERSON] відмовилась від своєї частини спадщини на користь позивача, [PERSON] у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини після матері, а отже, прийняла спадщину та успадкувала Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на Ѕ частину зазначеної квартири в порядку спадкування за законом після матері [PERSON] . Суд при ухваленні рішення розподіляє судові витрати. Позивач не просить стягнути з відповідачів судові витрати, тому суд вважає можливим понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору, покласти на нього. На підставі викладеного та

Outcome: approved