Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 31.01.2022 року засобами поштового зв`язку позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на своє утримання, як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі ј частини від його заробітку, але не менше Ѕ (від доходу, середньомісячного заробітку по регіону) починаючи з моменту звернення до суду і до закінчення навчання, а також судові витрати. В обґрунтування вимог вказала, що вона навчається в Державному університеті «Житомирська політехніка» на денній, контрактній формі навчання, у зв`язку з чим не має можливості влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, а відтак потребує матеріальної допомоги. Позивач стверджує, що відповідач у добровільному порядку не надає кошти на її утримання, хоча як батько повинен брати участь в її матеріальному забезпеченні, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду. ІІ. Процедура і позиції сторін Ухвалою суду від 17.02.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 07.04.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що він не має змоги надавати позивачці матеріальну допомогу, оскільки не працює, заробітку не отримує, трудової книжки не має, посилання в позові позивача щодо наявності вантажного автомобіля, який зареєстрований на дружину [PERSON] , не відповідає дійсності. Зазначає, що як фізична особа-підприємець він не зареєстрований, не займається ні роздрібною торгівлею, ні вантажними перевезеннями. На даний час перебуває в зареєстрованому шлюбі та має на утриманні неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , а тому немає можливості надавати матеріальну допомогу позивачці. Інших заяв по суті справи до суду не надходило. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно зі статею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 201 СК України норма ст. 191 СК України застосовується до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується змістом копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.08.2003 року (а.с.5). Шлюб між сторонами розірвано 03.11.2008 року (а.с.13,15). Згідно довідки від 24.01.2022 р., виданої деканом факультету публічного управління та права Державного університету «Житомирська політехніка», [PERSON] навчається у зазначеному навчальному закладі на другому курсі на денній формі навчання; термін навчання за навчальним планом складає з 21.09.2020 по 30.06.2024 (а.с.18). Відповідно до договору про оплату за навчання за №21.01.-081.00.1/Б/Д-140-2020 від 05.09.2020 р., укладеного між Державним університетом «Житомирська політехніка» (виконавець) та [PERSON] (замовник), виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснювати навчання громадянина - [PERSON] (а.с.17). Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відповідно до ч.1 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинен довести факт навчання, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач, у разі заперечень проти позову - неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач. Судом встановлено, що донька відповідача навчається у вищому навчальному закладі на денній, контрактій формі навчання, у зв`язку з чим не може працювати та отримувати доходи, несе витрати на харчування, проїзд, потребує кошти для забезпечення навчальних і звичайних побутових потреб, а отже суд дійшов висновку, що позивач дійсно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, що є підставою для стягнення з відповідача аліментів на її утримання на період навчання. Суд вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь в матеріальному забезпеченні потреб доньки, яка навчається. При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги необхідність забезпечення побутових потреб, потреб навчального процесу; те, що відповідач є працездатним, особою молодого віку (39 років), а вітак зобов`язаний нарівні з матір`ю брати участь в належному матеріальному забезпеченні доньки. Доводи відповідача про те, що він не працює, не має ні доходів, ні рухомого, ні нерухомого майна суд не бере до уваги, оскільки зазначені обставини не звільняють його від обов`язку надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття. Крім того, суд критично ставиться до доводів відповідача про відсутність в нього доходів, оскільки він одружений і має на утриманні неповнолітню дитину - [PERSON] , а відтак в будь-якому разі забезпечує свої першочергові і побутові потреби. Відповідач не довів на підставі належних і допустимих доказів доводи, викладені ним у відзиві на позовну заяву, що він перебуває в скрутному матеріальному становищі. До відзиву на позовну заяву відповідач долучив лише копію свідоцтва про народження [PERSON] . Разом з тим, суд вважає, що відсутність у відповідача офіційного місця роботи жодним чином не свідчить про те, що в нього відсутні засоби до існування, а посилання на них у відзиві на позовну заяву, на переконання суду, вказує на те, що він свідомо ухиляється від обов`язку брати принаймні мінімальну участь в матеріальному забезпеченні доньки, хоча має такий обов`язок, як із законодавчої, так і з морально-етичної точки зору. Не доведено матеріалами справи неможливість відповідача утримувати доньку у зв`язку з незадовільним станом його здоров`я. Водночас, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що він також є батьком [PERSON] , [INFO] . Таким чином, з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, суд визначає аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню частково. З огляду на приписи ст.ст. 191, 201 СК суд стягує аліменти з дня звернення до суду з позовом - 31.01.2022 року. V. Розподіл судових витрат За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивач у позові заявила вимогу про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 2000,00 грн. підтверджено наступними доказами: - договором про надання правової допомоги від 25.01.2022 року, який укладено між адвокатом Ліпською-Романченко Г.Д. та [PERSON] (далі договір). Пунктом 3 даного договору сторони дійшли згоди, що гонорар сторонами визначено самостійно та складає 2000,00 грн (а.с.18); - випискою за платежем №Р24А1953430485С5342, отримувач Ліпська-Романченко Г.Д. за довогором від 25.01.2022р. в розмірі 2000,00 грн (а.с.19). Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 2000, 00 грн. Окрім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн, оскільки при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved