Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

17 лютого 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за тілом кредиту в сумі 5000,00 грн, заборгованості за відсотками - 10828,63 грн, заборгованість 3% річних за користування кредитом в сумі 512,48 грн, заборгованість за інфляційними витратами - 1598,70 грн, судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22.02.2022 передано цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», який подано представником позивача Мартиненком Володимиром Володимировичем до [PERSON] про стягнення заборгованості, за підсудністю до Глобинського районного суду Полтавської області. 15.03.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказана цивільна справа передана у провадження судді Левицької Т.В. 16 березня 2022 року ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників розгляду справи на 11 квітня 2022 року. Обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду позивач посилається на наступне. Між позичальником [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» 17.07.2017 було укладено Угоду № С23.231.74164 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, за умовами якої Банк надав позичальникові кредит у розмірі 5000 грн строком до 17.07.2021 зі сплатою 24,00% річних. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальникові кредитні кошти в сумі 5000,00 грн. 03.12.2020 між акціонерним товариством «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90, відповідно до якого перейшло право вимоги за Договором № С23.231.74164 від 17.07.2017, що укладений між AT «Ідея Банк» та [PERSON] . За період користування кредитними коштами, позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, заборгованість позичальника за кредитним договором не погашена в повному обсязі. Станом на 03 грудня 2020 року, відповідно до розрахунку, заборгованість відповідача становить 15828,63 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 5000 грн; заборгованість за відсотками - 10828,63 грн. Крім того, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому право подати позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Нарахування 3% річних за користування кредитом становить - 512,48 грн; заборгованість за інфляційними витратами - 1598,70 грн. Дану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача, що й стало підставою звернення до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений у порядку встановленому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Судом встановлено, що між позичальником [PERSON] , та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» 17 липня 2017 року був укладений кредитний договір №С23.231.74164 за умовами якого Банк надав позичальникові кредит у розмірі 5000,00 грн зі сплатою 24% річних, що підтверджується копією кредитного договору. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальникові кредитні кошти в сумі 5000,00 грн. Згідно п. 2 укладеного кредитного договору, № С23.231.74164 від 17.07.2017, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня (надалі - Рахунок), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну карту Master Card World терміном дії 2 роки з моменту її випуску; п. З Договору Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн (п. п. 3.1. Договору). Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 5000,00 грн п. п. 3.2. Договору); процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 24,00 % річних (п. п. 3 Договору). Банк на виконання умов Договору надав Позичальнику грошові кошти у сумі 5000,00 грн строком до 17.07.2021, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до тарифів Банку, які розміщені на сайті Банку за адресою: www.ideabank.ua) згідно з умовами цього Договору. Згідно із п. 4 Договору Підписанням Угоди Клієнт підтверджує, що ознайомлений з типовим графіком і розрахунком сукупної вартості Кредиту. Згідно п. п. 5.1 Угоди Клієнт ознайомлений з умовами Договору, що затвердженні розпорядженням Банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на інтернет-сторінці Банк; електронною www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний. Відповідно до п. п. 5.3. Договору Банк перед укладенням Угоди повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація йому відома та зрозуміла, він ознайомлений із тарифами Банку і згоден з ними; Належний йому примірник оригіналу даної угоди йому вручено Банком при підписанні даної Угоди; Умови даної Угоди та Договору він вважає справедливими і такими, що відповідають і інтересам. В подальшому 03.12.2020 між акціонерним товариством «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90, відповідно до якого AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Таким чином, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03.12.2020 відповідно договору факторингу №12/90 перейшло право за Договором № С23.231.74164 від 17.07.2017, що укладений між AT «Ідея Банк» та [PERSON] . Відповідно до ст. 214 ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання та має заборгованість за кредитним договором, яка згідно наданих позивачем розрахунків станом на 03 грудня 2020 року становить 15828,63 грн, з яких: заборгованість за кредитом 5000,00 грн; заборгованість за відсотками 10828,63 грн. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Крім того, у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість не припинилось та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Отже, кредитор має право на отримання сум, передбачених у статті 625 ЦК України, за увесь час прострочення. При цьому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає в кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення й обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Такий правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19), який є обов`язковим для застосування судом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, враховуючи, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за укладеним кредитним договором на час звернення з позовною заявою, відповідно зобов`язання відповідача сплатити борг не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Тому, кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за 3% річних в сумі 512,48 грн, заборгованості за інфляційними втратами - 1598,70 грн, підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2 481 грн.

Outcome: approved