Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

[PERSON] звертаючись до суду в порядку окремого провадження, просила встановити юридичний факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] є дружиною померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , прізвище та дата народження якого у Свідоцтві про одруження Серії [NUMBER] від 12 лютого 1967 року, зазначено як « [PERSON] », [INFO] » Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, заявник [PERSON] посилається на наступне, що 12 лютого 1967 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після укладання шлюбу дружина змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер, про що видано свідоцтво про смерть. Після смерті чоловіка [PERSON] відкрилась спадщина, спадкоємцями першої черги за законом є заявник [PERSON] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину померлого чоловіка заявник звернулася до нотаріальної контори, однак при прийомі документів, нотаріус повідомив що містяться розбіжності написанні прізвища померлого чоловіка, а саме: в Свідоцтві про одруження, зазначено прізвище померлого, як « [PERSON] », а не « [PERSON] ». 29 липня 2019 року Експертом Українського бюро лінгвістичних експертиз Андрієнко Л.О. складено Експертний висновок № 056/884-а/2, відповідно до якого, з урахуванням зазначеного прізвища [PERSON] (паспорт, запис [PERSON] , диплом, запис російською мовою [PERSON] ) та Приймачок (свідоцтво про одруження, запис [PERSON] , ( [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними. 12 квітня 2022 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано Висновок про відмову в унесені змін до актового запису цивільного стану. Встановлення вказаного факту необхідно заявнику для прийняття та оформлення спадщини після смерті чоловіка. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримує в повному обсязі та просила винести рішення на підставі доказів які долучено до матеріалів справи. Представник заінтересованої особи Дніпровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, серед іншого, родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до положень ч.2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Родинними стосунками (у праві) є кровний зв`язок між людьми (або кровне споріднення), з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що 12 лютого 1967 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після укладання шлюбу дружина змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». (а.с. 8) [INFO] [PERSON] помер, про що видано свідоцтво про смерть, в копії долучено до справи. (а.с.6) Відповідно до ч. 5 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а також Правил проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін, виправлень до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання актового запису. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. У разі зберігання актового запису цивільного стану у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану. 12 квітня 2022 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено Висновок, яким відмовлено [PERSON] у внесені змін до актового запису про шлюб №3 складеного 12 лютого 1967 року Виконавчим комітетом Корчацькою сільською радою Житомирського району Житомирської області на [PERSON] та [PERSON] , щодо виправлення прізвище нареченого до та після державної реєстрації шлюбу з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.15) Родинні відносини можуть підтверджуватися будь - якими документами, які містять необхідні відомості. До заяви про встановлення факту родинних відносин, у якій зазначається мета, для якої заявник просить встановити цей факт, повинні додаватися докази, які підтверджують наявність даного юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, по господарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів РАЦСу про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; покази свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого з заявником (сусіди, куми, друзі, інші родичі і т.д.). Для доведення факту наявності родинних стосунків між заявником [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , заявником долучено особисті документи померлого за походженням, а саме: свідоцтва про народження, атестат зрілості УРСР Міністерства освіти, Комсомольський квиток, трудову книжку, військовий квиток, паспорт громадянина України, свідоцтво про смерть, що підтверджують родинні стосунки заявника та спадкодавця. Згідно до Експертного висновку №056/884-а/2 від 29 липня 2019 року Українським бюро лінгвістичних експертиз, повідомлено, що з практики лінгвістичних експертиз відомі численні випадки орфографічного розподібнення прізвищ, в основі яких втрачається або з`являється (й) на стику афіксальних частин антропоніма (на зразок, [PERSON] / [PERSON] ; [PERSON] / [PERSON] ). Основними причинами такого сплутування є: утворення прізвищ на ґрунті діалектної лексики і пізніша адаптація прозорих мотиваційних основ таких прізвищ до літературної норми; графічна подібність прізвищ, особливості почерку в рукописно заповнених документах, ветхість документів, наявність штампів та печаток, що закривають частину напису; фонетична асиміляція в усному мовленні; втрата прозорості антропонімних основ при міжмовних перетвореннях. Значна частотність документальних фіксацій просторічних, говіркових чи інших варіантів прізвища, що призводить до подібних розбіжностей, викликана впливом російської мови в ситуації контактного білінгвізму та деякими ареально-говірковими особливостями. Ідентифікація таких записів грунтуються на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами. З урахуванням зазначеного прізвища ПРИМАЧОК (паспорт, запис [PERSON] , диплом, запис російською мовою [PERSON] ) та ПРИЙМАЧОК (свідоцтво про одруження, запис [PERSON] , ( [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними. (а.с. 14) Так, за положеннями п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Однак, за вимог ч. 3 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як роз`яснено у п. 1 та п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Приписами п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру ( п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства » ) . В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення " поза розумним сумнівом ". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. За встановлених обставин, які беззаперечно свідчать про встановлення шлюбних відносин, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є чоловіком [PERSON] , [INFO] . Встановлення даного факту має для заявника [PERSON] юридичне значення, оскільки [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги, має намір прийняти спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] . З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] , заінтересована особа: Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту родинних стосунків, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved