Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

22 лютого 2022 року [PERSON] , через свого представника [PERSON] , засобами поштового зв`язку «Укрпошта», звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «СОНАТІ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитро Васильович, про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною за № 1716 від 02 липня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» заборгованості у розмірі 20397,62 грн. та визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною за № 2008 від 07 липня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» заборгованості у розмірі 15937,87 грн., такими, що не підлягають виконанню. Зазначена позовна заява отримана судом 25 лютого 2022 року. В обґрунтування позову зазначено, що 02 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис №1716 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» заборгованості у розмірі 20397,62 грн. Також, 07 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис №2008 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» заборгованості у розмірі 15937,87 грн. На підставі вказаних виконавчих написів приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д.В. 20 жовтня 2021 року відкрито виконавчі провадження №67210667 - на виконання виконавчого напису №1716 від 02 липня 2021 року та №67208208 - на виконання виконавчого напису №2008 від 07 липня 2021 року. Вважає, що виконавчі написи нотаріуса слід визнати такими, що не підлягають до виконання, оскільки нотаріус при їх вчиненні не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, всупереч вимогам Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ №1172 від 29 червня 1999 року, та в порушення норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, зокрема і нотаріально посвідченого кредитного договору, хоча Постанова КМУ №662 від 26.11.2014, яка дозволяла це робити, була скасована Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. Більше того, з наданих нотаріусу документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчих написів позивач мав перед відповідачем заборгованість, а також розмір цієї заборгованості. Також, відповідач не надсилав позивачу ніяких вимог щодо наявності заборгованості та усунення порушень основного зобов`язання, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості надати свої заперечення чи оспорити вимогу кредитора. Ухвалою судді від 02 березня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 12 квітня 2022 року, яке, у зв`язку із неявкою учасників справи, відкладено на 12 травня 2022 року на 16 год. 10 хв. У судове засідання представник позивача [PERSON] адвокат Чудопалов Ю.Ю. подав заяву, відповідно до якої просив проводити розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «СОНАТІ», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна та приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитро Васильович також, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явились, не повідомивши про причини неявки. Пояснень щодо позову від третіх осіб не надходило. Однак, 12 квітня 2022 року від приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Д.М. надійшла заява, у якій він просив проводити розгляд справи без його участі. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, від позивача заперечень проти такого вирішення не надходило. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: У матеріалах справи наявна Заява про відкриття Карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» №010/12087/82/599976 від 15 липня 2019 року та заява №010/12087/82/599976 на приєднання до договору добровільного страхування життя №РБ1701 від 25 вересня 2017 року (редакція від 10 грудня 2019 року) від 15 липня 2019 року, сторонами в яких зазначені Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Зазначені заяви підписані [PERSON] , однак нотаріально не засвідчені. Згідно з паспортом споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» товариство надає позичальнику кредит/ліміт в сумі від 1000 грн. до 100000 грн. строком на 46 міс./24 міс. 02 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною вчинено виконавчий напис за номером в реєстрі 1716 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором Заявою про відкриття Карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» №010/12087/82/599976 від 15 липня 2019 року, укладеним з Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп», на підставі договору відступлення права вимоги №114/2-31-F від 09 квітня 2020 року, відступлені ТОВ «ФК «СОНАТІ», на підставі договору відступлення права вимоги №07-12/20-S від 07 грудня 2020 року, на користь ТОВ «ФК «СОНАТІ». З цього ж виконавчого напису вбачається, що заборгованість стягується за період з 17.12.2020 по 02.07.2021 у розмірі: 19396,81 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 500,81 грн. проценти за користування кредитом; 0 прострочена заборгованість за пенею та 500 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума заборгованості становить 20397,62 грн. На підставі оспорюваного виконавчого напису 20 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д.М. відкрито виконавче провадження ВП №67210667. Крім цього, у матеріалах справи наявна Заява-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-32684613 від 20 липня 2019 року, сторонами в яких зазначені Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Відомості про нотаріальне посвідчення цієї заяви-договору також відсутні. 07 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною вчинено виконавчий напис за номером в реєстрі 2008 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором Заява-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-32684613 від 20 липня 2019 року, право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп», на підставі договору відступлення права вимоги №114/2-31-F від 09 квітня 2020 року, відступлені ТОВ «ФК «СОНАТІ», на підставі договору відступлення права вимоги №07-12/20-S від 07 грудня 2020 року, на користь ТОВ «ФК «СОНАТІ». У цьому ж виконавчому написі зазначено, що заборгованість стягується за період з 17.12.2020 по 07.07.2021 у розмірі: 12057,38 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 2667,7 грн. проценти за користування кредитом; 0 пеня та 500 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума заборгованості становить 15937,87 грн. На підставі оспорюваного виконавчого напису, 20 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д.М. відкрито виконавче провадження ВП №67208208. Відповідно до статей 15, 16\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14\~Закону України\~«Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 10.2 Постанови від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз`яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. За таких обставин, оспорюваний виконавчий напис вчинено після набрання законної сили вказаним вище судовим рішенням про скасування положень, на підставі яких його було вчинено, а саме пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Заява про відкриття Карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» №010/12087/82/599976 від 15 липня 2019 року та Заява-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-32684613 від 20 липня 2019 року, сторонами в якому зазначені Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , на виконання якого нотаріусом вчинено виконавчі написи, не були нотаріально посвідченими, що відповідачем не спростовано, а тому є такими, що не відповідають вимогам Переліку. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17 та постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі №172/1652/18. З приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Така ж позиція вказана в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №754/9711/14ц. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14ц зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності». Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду справи №916/3006/17, які викладено у постанові від 02 липня 2019 року, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд встановив, що вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося на підставі звернення ТОВ «ФК «СОНАТІ» до приватного нотаріуса з недотриманням вимог щодо переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. З матеріалів справи не вбачається, що приватному нотаріусу при подачі заяви про вчинення виконавчих написів стягувачем було надано детальний розрахунок заборгованості в контексті зі строками її погашення та первинного бухгалтерського документа, який би підтвердив видачу боржнику спірної суми боргу (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед товариством, яка зазначена у написі, є безспірним. Відтак, суд має переконання, що нотаріус не мав належних і достатніх підстав вважати, що вимоги стягувача і борг, для стягнення якого кредитор просив вчинити виконавчий напис, є безспірними. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. У виниклому спорі заборгованість [PERSON] є спірною, оскільки позивач не визнає розміру виниклого боргу шляхом звернення до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зазначені обставини в сукупності вказують на недотримання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вимог законодавства України під час вчинення оспорюваних виконавчих написів, тому позовні вимоги є підставними, порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною за № 1716 від 02 липня 2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» заборгованості у розмірі 20397,62 грн. та визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною за № 2008 від 07 липня 2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» заборгованості у розмірі 15937,87 грн., такими, що не підлягають виконанню. Також, у зв`язку з задоволенням позову відповідно до вимог статті 141\~ЦПК України з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «СОНАТІ» в користь позивача [PERSON] слід стягнути 992,40 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved