Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

Позивач через свого представника адвоката Руденка А.О. звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів. В обґрунтування позову вказує, що 07.04.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладеного договір позики № 366787. Відповідно до п.1.1.-1.4 договору : «проценти від суми позики» - фіксовані незмінні проценти у розмірі 1,12 %. Проценти від суми позики є винагорода позикодавця за надання позики позичальнику, передбаченої цим договором та не є процентами за користування грошовими коштами. Річна процентна ставка 408,80 %, строк позики» - кількість календарних днів, на які надається позика», та спливає 28.04.2018; «сума позики» - сума, що передається позикодавцем позичальнику за цим договором та складає 3000 грн. Згідно з п.2.1 договору, за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність суму позики, а позичальник приймає на себе обов`язок сплатити позикодавцю проценти від суми позики не пізніше, ніж у останній день строку позики. Відповідно до п.5.2 договору, за невиплату процентів від суми позики та суми позики або виплату процентів від суми позики та суми позики у строк, що перевищує строк позики за цим договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю відсоток за прострочену заборгованість в розмірі 2,70 % відсотки за кожен день прострочення. Пунктом 6.1 договору визначено, що невід`ємними частинами цього договору є правила надання грошових коштів у позику позикодавця, згода на збір та обробку персональних даних та пам`ятка позичальника, розміщені на Веб-сайті за адресою: https:mycredit.ua/ru/about/documents-license/.Укладаючи цей договір позичальник підтверджує свою згоду та ознайомлення з цими правилами, згодою та пам`яткою, та приймає на себе обов`язок дотримуватись цих правил, згоди та пам`ятки. Згідно з додатком № 1 до договору «розрахунок платежів за позикою» сума позики складає 3000 грн., сума відсотків за користування позикою 705,60 грн. період нарахування 21 день з 07.04.2018 року по 28.04.2018 року. Посилається в позові, що правила надання грошових коштів у позику позикодавця, згода на збір та обробку персональних даних та пам`ятка позичальника, які зазначені в п.6.2 договору не можуть бути застосовані до правовідносин, що виникли за договором позики № 366787 від 07.04.2018 року, оскільки такі документи не були підписані з боку позичальника. Відповідно сторони мають керуватися виключно умовами, які передбачені договором позики. Також вказує, що сплата суми відсотків за користування позикою в розмірі 705,60 грн., які зазначені в додатку № 1 до договору не можуть бути покладені на позичальника, оскільки сплати таких відсотків не передбачена договором. Зазначає, що відсотки передбачені п.1.2 договору та сам пункт 1.2 договору не підлягають до застосуванню , оскільки такий пункт підлягає визнанню недійсним як такий, що суперечить ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»; відсотки (пеня) передбачені п.5.2 договору та сам пункт 5.2 договору не підлягають до застосування, оскільки такий пункт підлягає визнанню недійсним як такий, що суперечить ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»; згідно з умовами договору (п.2.1 п.4.2) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю суму позики в розмірі 3000 грн. та сплатити проценти від суми позики у розмірі 1,12 %, що складає 33,6. Вважає, що за наслідком укладення договору та отримання від позикодавця 3000 грн. в позику позивач мав повернути 3033 грн. у строк до 28.04.2018 року. Щодо визнання недійсними п.1.2 та п.5.2 договору зазначає, що згідно з п.1.2 договору, річна процентна ставка 408,80 % . Відповідно до п.5.2 договору, за невиплату процентів від суми позики та суми позики або виплату процентів від суми позики та суми позики у строк, що перевищує строк позики за цим договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю відсоток на прострочену заборгованість в розмірі 2,70 % відсотка за кожен день прострочення, що становить 985,50 % річних. Вказані умови договору вважає несправедливими , оскільки передбачають сплату споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором та підлягають визнанню недійсними. Також як вбачається з виконавчого напису ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 03042017від 03.04.2017. 10.03.2021 на підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Малковою М.В. було відкрито виконавче провадження № 64770083 та 17.03.2021 року виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та надіслано таку постанову до виконання за місцем роботи позивача. На думку позивача виконавчий напис має бути визнано таким, що не підлягає виконанню, оскільки як убачається з копії виконавчого напису (отриманої за наслідками ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження) його зроблено на договорі позики № 366787 від 07.04.2018, який укладено в простій письмовій формі та який не є нотаріально посвідченим, а також видано з порушенням ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат». Просить суд визнати недійсним пункт 1.2 договору позики № 366787 від 07.04.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] який має наступну редакцію: «річна процентна ставка 408,80 %»; визнати недійсним п.5.2 договору позики № 366787 від 07.04.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» який має наступну редакцію: «за невиплату процентів від суми позики та суми позики або виплату процентів від суми позики та суми позики у строк, що перевищує строк позики за цим договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю відсоток на прострочену заборгованість у розмірі 2,70 % відсотка за кожен день прострочення»; визнати виконавчий напис № 5054 від 20.01.2021 вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про звернення стягнення за договором позики № 366787 від 07.04.2018, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів та [PERSON] таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу в сумі 20 000 грн. просили суд покласти на відповідачів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2021 року справу передано судді Яценко Н.О. також 16.04.2021 року передана заява про забезпечення позову. Ухвалою від 23.04.2021 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін. Ухвалою від 23.04.2021 року в порядку забезпечення позову зупинено стягнення за спірним виконавчим написом. Від відповідача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» надійшов відзив на позов в якому представник відповідача вважає, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки договір між позичальником та позикодавцем вчинений в електронній формі, встановленій законом, зміст якого відповідає вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, спірний договір відповідає волі сторін, спрямований на реальне настання правових наслідків, відповідає ст.203, 205 ЦПК України. Також зазначали, що виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог закону, а тому просив суд в задоволенні позову відмовити. Стосовно стягнення витрат на правничу допомогу посилалися на те, що не надано документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку судових витрат, а тому просили також відмовити у їх стягненні та проводити розгляд справи без участі представника ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Від відповідача ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надійшов відзив на позов в якому посилаються на безпідставність позовних вимог, оскільки підписуючи договір в електронному виді сторони дійшли згоди стосовно його умов. Щодо вказівки позивача про порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів» то зазначали, що п.2 договору передбачає, що за порушення позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми позики за цим договором, він зобов`язується сплатити на користь Товариства нараховані проценти на прострочену позику 2,7 % від суми позики за кожен день прострочення повернення, що не становить понад 50 % суми позики , адже даний пункт договору передбачає відповідальність за порушення позичальником умов договору. Отже, при належному виконанні договірних зобов`язань підвищення процентної ставки не застосовуються. Також зазначали, що договір позики № 366787 укладено 07.04.2018 року, а позовна заява подана до суду 15.04.2021 року, тобто позовна давність спливла, а тому просять застосувати строки позовної давності та в задоволенні позову відмовити. В судове засідання 09.02.2022 року сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву в якій вказує, що позов підтримує, просить задовольнити та провести розгляд справи без його участі. Представники відповідачів в своїх відзивах просили суд проводити розгляд справи без їх участі. Третя особа також в судове засідання також не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін, за наявними у справі доказами. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. 07 квітня 2018 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики 366787 відповідно до умов якого Товариство передало позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 3000 грн. на визначений строк, а позичальник зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково сплатити плату (проценти) від суми позики. Факт отримання грошових коштів у позику та підписання договору позики позивач не оспорює. Договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційної телекомунікаційної системи. Спірний договір укладено згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до вищезазначеного порядку, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняти (акцепту) другою стороною. Договір підписується з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст.12 Закону. Згідно п. 6 ч.1 ст.3 Закону електронний підпис одноразовим електронним ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору Одноразовий ідентифікатор для укладення договору надсилається засобами зв`язку, зазначеними заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі. До моменту укладення договору позичальнику надавалася можливість ознайомитися з умовами договору та Правилами надання грошових коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які розміщені на веб-сайті Товариства https:mycredit.ua/ru/. Підписавши договір позичальник підтвердив, що вивчив умови договору та Правила надання грошових коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів», розміщені на сайті https:mycredit.ua/ru/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Відповідно до ч.5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Як убачається зі змісту позову позивач не погоджується з пунктом 1.2 договору позики №366787 від 07.04.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] який має наступну редакцію: «річна процентна ставка 408,80 %» та п.5.2 договору позики який має наступну редакцію: «за невиплату процентів від суми позики та суми позики або виплату процентів від суми позики та суми позики у строк, що перевищує строк позики за цим договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю відсоток на прострочену заборгованість у розмірі 2,70 % відсотка за кожен день прострочення, посиланням на те, що вказані пункти протирічать Закону України». Умовами договору позики сторони передбачили, що сума позики - 3000 грн., строк на який надається позика - 21 день, дата повернення позики (останній день) - 28.04.2018 року, розмір процентів - 1,12 %, річна процентна ставка - 408,80 %. Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У позовній заяві позивач посилається на положення Закону України «Про захист прав споживачів» щодо непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань. Проте, в ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що цей закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з ч.2 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до ст.18 Закону № 1023-ХІІ продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі виконання ним зобов`язань за договором. Однак пункт Договору передбачає, що за порушення позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми позики за цим договором, він зобов`язується сплатити на користь Товариства нараховані проценти на прострочену позику 2,7 % від суми позики за кожен день прострочення повернення, що не становить понад 50 % суми позики, адже даний пункт договору передбачає відповідальність за порушення позичальником умов договору. Отже, при належному виконанні договірних зобов`язань підвищення процентної ставки не застосовується. Позика надавалася позивачеві на строк - 21 день та відсоткова ставка за користування позикою була відома позивачу у день укладення договору. (Постанова ВС від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 ). Таким чином пункт договору , що оскаржується, сам по собі не є несправедливою умовою через те, що він зазначений в договорі, адже відсоткова ставка була відома позивачеві на момент укладення договору та при належному виконанні договірних умов проценти за прострочену позику не нараховуються. З огляду на зазначене, у суду відсутні підстави для визнання недійсними спірних пунктів договору. Також предметом спору між сторонами є виконавчий напис № 5054 від 20.01.2021 вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про звернення стягнення за договором позики № 366787 від 07.04.2018 на користь ТОВ «ФК» ПРОФІТ КАПІТАЛ», який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів та [PERSON] . З виконавчого напису убачається, що за виконавчим написом має місце стягнення заборгованості за період з 30.10.2018 по 06.01.2021 року в розмірі 3000 грн. сума кредиту та 8523 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам. З наданих відповідачами доказів убачається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №030042017 від 03.04.2017 відповідно до якого право вимоги до [PERSON] за договором № 366787 від 07.04.2018 перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал». З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В ході розгляду справи не установлено, що між сторонами укладався нотаріально посвідчений договір щоб давало підстави видавати нотаріусу виконавчий напис. Отже, позивач довів належними доказами невідповідність спірного виконавчого напису вимогам ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене суд доходить до висновку, що позов в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню слід задовольнити. 19.08.2021 року також до суду від позивача надійшла заява про відшкодування витрат за надану професійну правничу допомогу. Понесення вказаних витрат та професійну правничу допомогу позивач підтверджує: договором про надання правової допомоги № 05/04/21 від 05.04.2021, додатком № 1 до договору про надання правової допомоги № 05/04/21 від 05.04.2021, актом надання послуг № 11 від 18.08.2021. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розрахунок витрат на професійну правничу допомоги наданий позивачем: аналіз документів у справі 2 години - 2000 грн., аналіз судової практики Верховного Суду в аналогічних справах - 2 години - 2000 грн., написання та подання позовної заяви 4 год. - 4000 грн., написання та подання заяви про забезпечення позову 2 години - 2000 грн., написання та подання заяви про судові витрати 30 хв. - 500 грн., участь у судовому засіданні 31.08.2021 року 1 година - 2500 грн., написання та подання заяви про відшкодування витрат на правову допомогу 2 години - 2000 грн. Витрати позивача за отриману правничу допомогу в цій справі склали 15 000 грн. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 29.10.2020 (справа № 686/5064/20), від 05.03.2021 (справа № 200 /10801/19-а , від 17.02.2021 № 753/1203/18 (провадження 61-44217 св18) тощо, зазначено, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідно до Акту про надання послуг надані Адвокатським об`єднанням послуги оплачуються клієнтом протягом тридцяти днів з моменту набрання рішення суду законної сили. Враховуючи часткове задоволення позову, з урахування наданої адвокатом Руденко А.О. правничої допомоги та розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу слід стягнути з ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на користь позивача в сумі 10 000 грн. і включає в себе 1000 грн. - аналіз документів у справі, 1000 грн. аналіз судової практики Верховного Суду в аналогічних справах, 3000 грн. - написання та подання позовної заяви, 2000 грн. написання та подання заяви про забезпечення позову, 2000 грн. участь в судовому засіданні 31.08.2021 року та 1000 грн. написання та подання заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу. В задоволенні решти стягнення витрат суд відмовляє. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1362 грн., з яких 908 грн. понесених за подання позовної заяви та 454 грн. понесених за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: partial