Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

08 лютого 2022 року позивач орган опіки та піклування Торчинської селищної ради звернувся в суд в інтересах малолітньої [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог: [PERSON] , про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Матір дитини [PERSON] померла [INFO] . Дитина залишилась проживати разом бабусею [PERSON] та рідною повнолітньою сестрою [PERSON] в селі Шепель Луцького району Волинської області. Згідно з актом обстеження умов проживання дитини від 25 січня 2022 року, наданого службою у справах дітей Луцької міської ради, баба та сестра створили належні умови проживання та виховання [PERSON] , батько дитини проживає окремо, участі у навчально-виховному процесі дитини не бере. Під час бесіди з відповідачем встановлено, що він безробітний, не має постійного доходу, матеріально утримувати та виховувати дочку [PERSON] він не має можливості. Пояснення сусідів відповідача свідчать, що [PERSON] ніде не працює, зловживає спиртними напоями, не дбає про власний добробут, участі у вихованні дочки не приймає. При цьому, поясненнями сусідів за місцем проживання дитини підтверджується, що [PERSON] дочку не відвідує, не цікавиться її життям, не бере участі в її вихованні, навчанні та матеріальному утриманні. Крім того, відповідач написав заяву про позбавлення його батьківських прав відносно дитини [PERSON] . Враховуючи вищевикладене та з посиланням на норми ст.ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, позивач просить: позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 21 лютого 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Представник позивача органу опіки та піклування Торчинської селищної ради Христін Р. В. в підготовче засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги позову підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, заявою від 05 квітня 2022 року позовні вимоги визнав в повному обсязі, щодо позбавлення його батьківських прав відносно дитини [PERSON] не заперечує та просить розгляд справи здійснювати без його участі. Третя особа [PERSON] заявою від 23 березня 2022 року також просить розглядати справу без її участі та задовольнити вимоги позову в повному обсязі. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд установив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд установив, що батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконкомом Шепельської сільської ради Луцького району Волинської області 14 серпня 2015 року (а.с.10). [INFO] матір дитини [PERSON] померла, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 17). Рішенням Виконавчого комітету Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області №2 від 27 січня 2022 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] (а. с. 6). Зі змісту вищевказаного висновку органу опіки та піклування встановлено, що після смерті матері дитина [PERSON] , [INFO] , залишилась проживати з бабусею та старшою повнолітньою сестрою за адресою: [ADDRESS] та сестра створила належні умови для проживання та виховання дитини, батько дитини проживає окремо, участі у житті та навчально-виховному процесі дитини не бере. Акт обстеження умов проживання [PERSON] свідчить, що в будинку відповідача не створені умови для виховання, утримання та розвитку дитини. [PERSON] безробітний, не має постійного доходу. З пояснень сусідів відповідача вбачається, що [PERSON] ніде не працює, зловживає спиртними напоями, не дбає про власний добробут, участі у вихованні дочки не приймає (а. с. 7-9). З характеристики учениці 1 класу ЗСО №39 [PERSON] , 2015 року народження, вбачається, що остання має хороший фізичний та розумовий розвиток, надає перевагу предметам гуманітарного циклу, вміє висловлювати власну думку з допомогою дорослого, безконфліктно працює в колективі, спокійна, врівноважена, вихована, чуйна, добра, працелюбна, скромна. На час надання характеристики батько дитини не встановив зв`язок із закладом освіти (а. с. 21). З метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини орган опіки та піклування Торчинської селищної ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] (а. с. 7-9). Заява відповідача про визнання позову, на думку суду, свідчить про те, що [PERSON] свідомо самоусунувся від виховання дочки та не бажає виконувати свої батьківські обов`язки без поважних причин. Відповідно до ч. 2,3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач тривалий час не бере участі у вихованні дочки [PERSON] , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує її необхідними матеріально-побутовими умовами, доглядом, вихованням, не спілкується з нею, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками без поважних причин. З огляду на вищевикладене, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки судовим розглядом встановлено факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини.

Outcome: approved