Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, до складу якого належить, зокрема, земельна ділянка загальною площею 3,2059 га, з кадастровим номером 7120655100:02:002:1085, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, смт. Драбів. Позивач звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, однак 23.12.2021р. постановою приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Бірюка О.В. у видачі свідоцтва було відмовлено, оскільки Державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯА № 706026 не відповідає вимогам законодавства, так як у ньому не зазначена дата видачі і номер запису в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю. Зазначає, що з постанови слідує, що після оформлення земельної ділянки на ім`я [PERSON] , державна реєстрація земельної ділянки не проводилась, у зв`язку з чим право власності у спадкодавця - [PERSON] на земельну ділянку не виникло, а тому вона не може бути предметом спадкування, а відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 7120655100:02:002:1085 у Національній Кадастровій Системі відсутні. Положеннями Земельного Кодексу України та Інструкції про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі визначено порядок набуття права власності на земельну ділянку та видачі державного акту на право власності на землю, однак у Державному акті серія ЯА № 706026 відсутні відомості про його видачу та реєстрацію, що ставить під сумнів факт його державної реєстрації і позивач не має відомостей про обставини непроведення такої державної реєстрації. Спадкоємець не може оформити права власності на вказану земельну ділянку, право на яку належало спадкодавцю на підставі Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0234261 від 25.06.1997 року (за даними земельної книги) та яка була виділена [PERSON] на підставі розпорядження Драбівської районної державної адміністрації ради від 31.08.2005 р. за № 240, у порядку отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадкодавець розпочав процес приватизації та за життя не закінчив її. Тому позивач просить визнати за ним у порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, смт. Драбів, загальною площею 3,2059 га, право на яку належало [PERSON] , на підставі Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0234261 від 25.06.1997 року (за даними земельної книги) та яка була виділена [PERSON] на підставі Розпорядження Драбівської районної державної адміністрації ради від 31.08.2005 р. за № 240 та одержання документів на ім`я позивача, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Ухвалою Драбівського районного суду від 24 січня 2022 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не прибув, його представник - адвокат Бруса С.М. скерував до суду заяву, що зареєстрована за вх. № 1194/22-Вх від 18.04.2022р., у якій просить розглянути вказану справу без участі позивача та його представника у підготовчому засіданні, позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області в судове засідання не прибув, відзив на позовну заяву не надав, натомість звернувся з заявою, зареєстрованою за вх. № 1188/22-Вх від 18.04.2022р., в якій клопотав про проведення розгляду справи без участі представника відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечував, понесені позивачем судові витрати залишити за позивачем. Відповідно до ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийнято судом. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення. Судом встановлено наступні обставини. Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 27.06.2015р. відділом державно реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] помер [INFO] у віці 62 років. Згідно даних копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 12.03.1977р. Драбівським райвідділом ЗАГС, [PERSON] народився [INFO] та його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно даних Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 68278215 від 27.01.2022р. вбачається, що після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу № 43. Згідно даних копії спадковою справи № 43/2016 вбачається, що вона заведена 24 лютого 2016 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі заяви [PERSON] , який вказав, що є сином померлого, спадкове майно, зокрема земельну ділянку площею 3,2059 га, призначену для ведення товарного сільського господарського виробництва, що знаходиться за адресою Черкаська область, Драбівський район, Драбівська селищна рада, за межами населеного пункту, приймає. Відомості про прийняття спадщини іншими особами у матеріалах спадкової справи відсутні. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 96/02-14 від 23.12.2021р., виданої приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Бірюком О.В., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, смт. Драбів, загальною площею 3,2059 га, з кадастровим номером 7120655100:02:002:1085. У постанові зазначено, що [PERSON] додано Державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯА № 706026, у якому не вказано дату видачі та номер запису у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та повідомлення №ПВ-7100004792021 від 14.12.2021р., у якому зазначено про відмову в прийнятті заяви про внесення відомостей до Державного земельного кадастру стосовно реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки, відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 7120655100:02:002:1085 в Національній Кадастровій Системі відсутні. Зроблено висновок, що оскільки після оформлення земельної ділянки на ім`я [PERSON] державна реєстрація земельної ділянки не проводилась, то право власності у спадкодавця [PERSON] на зазначену земельну ділянку не виникло і вона не може бути предметом спадкування. Також [PERSON] роз`яснено про можливість звернення до державних органів для завершення процедури приватизації земельної ділянки. З копії відповіді Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на ім`я [PERSON] вбачається, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та іншої форми власності КСП ім. Суворова, смт. Драбів, [PERSON] був зареєстрований та виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧР № 0234261 згідно розпорядження Драбівської РДА № 258 від 25.06.1997р., даний сертифікат у відділі відсутній. З копії Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯА №706026 вбачається, що він виданий [PERSON] на підставі розпорядження Драбівської райдержадміністрації від 31.08.2005р. за № 240, про право власності на земельну ділянку площею 3,2059 га, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7120655100:02:002:1085, розташовану у смт. Драбів, Драбівський р-н, Черкаська обл. Відомості про дату видачі акту та номер реєстрації у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі - відсутні. Згідно відповіді архівного відділу Золотоніської районної державної адміністрації Черкаської області № 132 від 06.12.2021р. вбачається, що [PERSON] було надано архівну копію розпорядження Драбівської районної державної адміністрації від 31.08.2005р. № 240 та архівний витяг зі Списку громадян, власників сертифікатів на право на земельну частку (пай), яким передаються земельні ділянки у власність по Драбівській селищній раді. Згідно копії Розпорядження Драбівської районної державної адміністрації № 240 від 31.08.2005р. вбачається, що було встановлено чисельність власників сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання виділити належну їм земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСП ім. Суворова смт. Драбів Драбівського району в натурі (на місцевості) у кількості 93 особи по Драбівській селищній раді, яким вирішено передати земельні ділянки у власність у розмірах та по ділянках згідно з додатком. Згідно додатку до розпорядження голови райдержадміністрації від 31.08.2005р. № 240 - витягу зі Списку громадян, власників сертифікатів на право на земельну частку (пай), яким передаються земельні ділянки у власність по Драбівській селищній раді за № 64 вказаний [PERSON] , № земельної ділянки 1085, площа 3,2059 га. Згідно копії рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 62909584 від 18.04.2022р. вбачається, що державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Золотоніської міської ради Позняковою Р.В. відмовлено у державній реєстрації права власності на приватну земельну ділянку, що розташована: Драбівський район, смт. Драбів, кадастровий номер земельної ділянки 7120655100:02:002:1085 за суб`єктом: [PERSON] , оскільки заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації, відсутні відомості в ЗДК. Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, що надійшла до суду через систему «Електронний суд» за вх. № 700/22-Вх від 16.02.2022р. та вх. № 745/22-Вх від 22.02.2022р. відомості у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі щодо видачі та реєстрації державного акту серії ЯА № 706026 на право власності на земельну ділянку виданого на ім`я [PERSON] , (кадастровий номер 7120655100:02:002:1085), відсутні. Земельна ділянка з кадастровим номером 7120655100:02:002:1085 та будь-які відомості про неї відсутні в Державному земельному кадастрі. Згідно даних висновку про вартість майна ТОВ «Центр нерухомості України», проведеного за замовленням [PERSON] , вартість земельної ділянки площею 3,2059 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, смт Драбів станом на 24.12.2021р. становить 80000 грн. Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне. Частиною першою статті 116 ЗК України в редакції, чинній на час винесення Розпорядження Драбівської районної державної адміністрації № 240 від 31.08.2005р., для приватизації земельної ділянки встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Згідно положень ч.1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 Земельного Кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно положень п.1.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 № 43, та чинної на час винесення Розпорядження Драбівської районної державної адміністрації № 240 від 31.08.2005р., право власності на землю посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку. Згідно положень п. 3.2 та 3.3 Інструкції, чинної на час винесення Розпорядження Драбівської районної державної адміністрації № 240 від 31.08.2005р., державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Порядок ведення книги записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі встановлюється наказом Держкомзему України. Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Судом достовірно встановлено, що спадкодавцю [PERSON] згідно розпорядження Драбівської РДА № 258 від 25.06.1997р. був зареєстрований та виданий сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серія ЧР № 0234261 із земель колишнього КСП ім. Суворова смт. Драбів. [PERSON] процедуру приватизації розпочав, звернувшись до Драбівської РДА із заявою про одержання належної йому земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), за результатами розгляду якої було прийнято Розпорядження Драбівської районної державної адміністрації № 240 від 31.08.2005р. яким було встановлено чисельність власників сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання виділити належну їм земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСП ім. Суворова смт. Драбів Драбівського району в натурі (на місцевості) у кількості 93 особи по Драбівській селищній раді, яким вирішено передати земельні ділянки у власність у розмірах та по ділянках згідно з додатком, де у списку громадян, власників сертифікатів на право на земельну частку (пай), яким передаються земельні ділянки у власність по Драбівській селищній раді за № 64 вказаний [PERSON] , № земельної ділянки 1085, площа 3,2059 га. Однак [PERSON] помер до завершення процедури приватизації, не вчинивши всі необхідні дії та не отримавши право власності на спірну земельну ділянку, оскільки реєстрація права власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку проведена не була, кадастровий номер земельної ділянки до Національної Кадастрової Системи внесено не було. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, що відповідає правовим висновкам викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), та Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17 (провадження № 61-41370св18). Предметом цього спору є визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки із земель колективної власності колишнього КСП ім. Суворова, на яку [PERSON] згідно розпорядження Драбівської РДА № 258 від 25.06.1997р. був зареєстрований та виданий сертифікат про право на земельну частку (пай) серія ЧР № 0234261, приватизація якої була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця [PERSON] . Судом встановлено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину за законом. Успадкувавши спадкове майно, він успадкував право на завершення приватизації, яке мав за життя спадкодавець, але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець не завершив у зв`язку з смертю, окрім того, визнання позивачем позову є самостійною підставою для його задоволення, тому вказана позовна вимога є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Щодо вимоги про визнання за [PERSON] права на одержання документів на ім`я Позивача, що посвідчують право власності на вказану земельну ділянку, слід зазначити наступне. Згідно п. 1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553), цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Згідно положень п. 6,7 Порядку державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", іншими законами України та цим Порядком. Також порядок містить розділи «Державна реєстрація прав та документи, необхідні для такої реєстрації» та «Особливості державної реєстрації прав на земельні ділянки», якими визначено порядок державної реєстрації права на земельні ділянки. Згідно положень п. 22 Порядку після внесення відомостей до Державного реєстру прав державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення зазначеного Реєстру з урахуванням строку державної реєстрації, за який сплачено адміністративний збір, формує витяг з нього про державну реєстрацію прав, який є доступним для використання заявником на Порталі Дія та/або в іншій інформаційній системі, за допомогою якої заявником подавалися документи для державної реєстрації прав. Витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав за бажанням заявника може бути наданий державним реєстратором у паперовій формі з урахуванням строку державної реєстрації, за який сплачено адміністративний збір, шляхом друку за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав на аркушах паперу форматом А4 (210 x 297 міліметрів) без використання спеціальних бланків, з проставленням підпису та печатки державного реєстратора. Таким чином законодавцем чітко визначено порядок реєстрації речових прав на нерухоме майно, зокрема земельних ділянок. Враховуючи, що позовні вимоги про визнання за відповідачем права на завершення в порядку спадкування за законом приватизації земельної ділянки задоволено, то подальші дії щодо отримання правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку належить здійснювати відповідно до положень Земельного Кодексу України та вказаного Порядку. Оскільки право отримати витяг про державну реєстрацію прав має заявник, який звертається до державного реєстратора, надавши необхідні для здійснення державної реєстрації документи, то позовні вимоги щодо визнання права на одержання документів на ім`я Позивача, що посвідчують право власності на спірну земельну ділянку заявлені передчасно, позивач фактично просить вирішити питання, що відносяться до компетенції органів державної влади. Окремого рішення про визнання права на отримання документів про право власності не вимагається, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial