Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що він зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . Разом із ним за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] (його бабуся), [PERSON] (його тітка), [PERSON] (брат). Крім того, разом з ними проживає його менша сестра [PERSON] , [INFO] , яка є рідною по матері. [INFO] в м.Ямпіль Вінницької області померла їх мати [PERSON] . Його з сестрою дід та баба [PERSON] та [PERSON] являються власниками квартири по [ADDRESS] , де він, його сестра [PERSON] та інші члени сім`ї зареєстровані та проживають. З часу свого народження [PERSON] проживала з покійною матір`ю та бабусею, де виріс і він. З відповідачем по справі [PERSON] , який є рідним батьком його сестри, остання ніколи не проживала. За час перебування доньки в дитячому садку та школі, відповідач не цікавився її досягненнями, не спілкувався з вчителями та вихователями, не забирав дитину до себе додому. Відповідач не працює та на даний час йому 65 років. Відповідач ніяким чином не піклувався про доньку, не проявляв заінтересованості в її подальшій долі, не цікавився станом здоров`я доньки, не піклувався про фізичний та духовний розвиток дитини, не надавав матеріальної допомоги на утримання доньки. Окрім цього, відповідач звернувся до приватного нотаріуса та склав заяву про те, що він не заперечує проти того, щоб його позбавили прав відносно доньки [PERSON] . З урахуванням вищевикладеного, відповідач ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. З часу смерті матері з [INFO], коли йому було 20 років, сестра [PERSON] перебуває на його утриманні та вихованні. Сестра за місцем навчання характеризується позитивно, гарно виховується, забезпечена одягом, харчуванням та іншими необхідними речами для повноцінного розвитку та навчання. Сестра і в подальшому бажає проживати разом із ним. У вихованні сестри йому допомагає їх спільна бабуся. За місце проживання він характеризується позитивно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працює приватним підприємцем та є платником податків, а тому має змогу піклуватися про свою сестру. Питання про позбавлення відповідача батьківських прав у інший спосіб (в досудовому порядку) вирішити немає можливості. З урахуванням вищевикладеного, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Встановити піклування над [PERSON] та призначити його піклувальником сестри [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву вх..№2323 від 10.05.2022 року про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву вх..№2324 від 10.05.2022 року про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог з приводу спору на стороні позивача представник служби у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької областіМиронишина В.В. в судове засідання не з`явилась. Надала суду клопотання вх..№2291 від 09.05.2022 року про розгляд даної справи за відсутності їх представника. Не заперечують щодо задоволення позовних вимог. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч.ч.3-4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Приймаючи до уваги те, що відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд за результатами підготовчого провадження вважає за можливе ухвалити рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до цього правовідносини: Із наданих письмових доказів встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.12). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). [INFO] в м.Ямпіль Вінницької області померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). [INFO] в м.Ямпіль Вінницької області помер [PERSON] (копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.31). З довідки про реєстрацію місця проживання особи від 04.08.2021 року встановлено, що [PERSON] з 29 березня 2018 року зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.15). З копії свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 1995 року встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). З копії витягу №14-04-01/1078 зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 31.03.2022 року встановлено, що за адресою [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , його бабуся [PERSON] , брат [PERSON] та тітка [PERSON] (а.с.17). З копії відомостей (довідки) виданої Центром надання адміністративних послуг Ямпільської міської ради Вінницької області від 10.09.2020 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] не зареєстрована на території Ямпільської міської ради, але фактично проживає по [ADDRESS] (а.с.18). З копії акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] від 06 квітня 2022 року встановлено, що квартира [ADDRESS] складається із трьох кімнат. В квартирі проживають [PERSON] (власник), [PERSON] , яка навчається в ОНЗ ЗЗСО І-ІІІ ст. школа №1 м.Ямпіль. У власності сім`ї є два автомобіля Ford Transit та Toyota Camry (а.с.20). З копії нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Горбоконь О.Г. заяви від 29 березня 2022 року зареєстрованої в реєстрі №326 встановлено, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.25). З копії характеристики виданої директором ОНЗ ЗЗСО І-ІІІ ступенів 31 ім.Т.Шевченка в м.Ямпіль від 11.04.2022 року встановлено, що [PERSON] за місцем навчання характеризується позитивно, як старанна, відповідальна та наполеглива учениця. Зазначено, що [PERSON] проживає із бабусею та братом, які піклуються та дбають про розвиток дівчинки (а.с.21). З копії довідки-характеристики виданої секретарем Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 07.04.2022 встановлено, що [PERSON] до адміністративної відповідальності за останніх шість місяців при адміністративній комісії Ямпільської міської ради не притягувався (а.с.22). З копії довідки виданої лікарем-психіатром КНП «Ямпільської територіальної лікарні» Ямпільської міської ради встановлено, що [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра не перебуває(а.с.23). З копії довідки виданої лікарем-психіатром КНП «Ямпільської територіальної лікарні» Ямпільської міської ради встановлено, що [PERSON] за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався (а.с.24). З копії довідки виданої лікарем-наркологом КНП «Ямпільської територіальної лікарні» Ямпільської міської ради встановлено, що [PERSON] за медичною допомогою до лікаря-нарколога не звертався. З копії Витягу з реєстру платників єдиного податку від 02.09.2020 року та Податкової декларації платника Єдиного податку фізичної особи-підприємця встановлено, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець з 01 вересня 2020 року та є платником єдиного податку фізичної особи-підприємця (а.с.26) З копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 07.04.2022 встановлено, що [PERSON] за третій квартал 2021 року отримав дохід 49 375, 98 грн. (а.с.27). З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу Toyota Camry (а.с.28-29). З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу Ford Transit (а.с.30). З копії договору купівлі-продажу майнових прав №7-418 від 17 травня 2021 року, додатків до договору та копій квитанцій до прибуткового касового ордера встановлено, що [PERSON] придбав майнове право на паркинг №418 по [ADDRESS] (а.с.32-40). З копії договору купівлі-продажу майнових прав №960 від 30 квітня 2021 року, додатків до договору та копій квитанцій до прибуткового касового ордера встановлено, що [PERSON] придбав майнове право на апартаменти №960 за адресою [ADDRESS] (а.с.41-50). Із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] встановлено, що служба у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.61-62). Із висновку про доцільність призначення піклування та відповідність цього інтересам дитини встановлено, що служба у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне призначення [PERSON] піклувальником над його неповнолітньою сестрою [PERSON] , [INFO] та відповідність цього інтересам дитини (а.с.64). Перевіривши матеріали справи, оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Дослідивши усі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини щодо здійснення батьківських прав та обов`язків відповідачем [PERSON] відносно його доньки [PERSON] . Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, які не суперечать один одному та підтверджують доводи позивача, суд вважає встановленим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, що знайшло своє підтвердження. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтуванням ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст.164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень п.15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Під час розгляду справи судом встановлено саме свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та винну поведінку відповідача по відношенню до неповнолітньої дитини, яка проявляється в небажанні відповідача виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання та виховання доньки [PERSON] , [INFO] , про що свідчить не надання будь-якої допомоги на утримання дитини, відсутній прояв інтересу до життя дитини, її здоров`я та розвитку, не забезпечення будь-якими продуктами харчування, одягом, засобами гігієни, канцелярським приладдям, розвиваючими матеріалами та засобами, не відвідування шкільних та позашкільних програм доньки, тощо. У діях відповідача проявляється саме винна та пасивна поведінка по відношенню до дитини, у той же час відповідачем не приймається будь-яких дій (навіть мізерних) щодо забезпечення та виховання доньки. Суд приймає до уваги те, що будь-яких дій щодо інтересу своєї дитини, її розвитку чи забезпечення, відповідачем не приймається. Що є неприпустимим у демократичному суспільстві. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. ВС в постанові від 24.10.2018 по справі №761/2855/17 вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Зважаючи на те, що батько не цікавиться життям дитини, не приймає участі в її вихованні та утриманні, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та в його діях вбачається винна поведінка відносно дитини, тому суд приходить до висновку, що він свідомо відмовився приймати участь в житті своєї дитини. Окрім цього, відповідач позов визнав повністю, при цьому задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Враховуючи вище зазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст.169 СК України, що батько, який був позбавлений батьківських прав має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків та його небажання виховувати дитину, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними, а отже відповідача належить позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. При вирішенні питання про встановлення піклування над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] та призначення [PERSON] її піклувальником, суд виходить із наступного: Відповідно до ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми - сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно з ч.2 ст.244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. В судовому засіданні було встановлено, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] , але фактично проживає разом з братом [PERSON] та бабусею [PERSON] по [ADDRESS] . Дитина забезпечена всім необхідним для навчання та розвитку. [PERSON] намагається приділяти достатньо уваги всебічному гармонійному розвитку сестри. За місцем проживання позивач характеризується позитивно. На обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності бабусі позивача та [PERSON] . Позивач є фізичною особою-підприємцем, працює та отримує дохід. З урахуванням пріоритетності прав та інтересів дитини, враховуючи психологічний стан дитини, а також і те, що позивач піклується про сестру, створює належні умови для її повноцінного розвитку та виховання, має для цього можливості, тому, виходячи виключно з інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає за можливе призначити [PERSON] піклувальником над неповнолітньою сестрою [PERSON] , [INFO] . Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і має підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд відповідно ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору, згідно квитанції №22 від 14.04.2022 року у сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved