Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

08 лютого 2022 року [PERSON] звернулась до [PERSON] про стягнення заборгованості та пені по сплаті аліментів, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість по аліментам у розмірі 178523,46 грн. та пеню у розмірі 54957,06 грн. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 травня 2001 року розірвано. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . 21 липня 2003 року постановою Южноукраїнського міського суду з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини мінімуму доходів громадян, що не обкладаються податком до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням Южноукраїнського міського суду від 16 лютого 2017 року [PERSON] позбавлено батьківських прав. Внаслідок невиконання відповідачем постанови суду за відповідачем утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 178523,50 грн. Розрахунок заборгованості по аліментним платежам здійснено державним виконавцем та відповідачем в судовому порядку не оскаржено. Пеня за несплату аліментів складає 54957,06 грн. Позивач в судове засідання не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що суд постановив відповідну ухвалу. Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони з 25 листопада 2000 року перебували у шлюбі, який рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 травня 2011 року було розірвано /а.с. 11/. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с.10/. Постановою Южноукраїнського місцевого суду Миколаївської області від 21 липня 2003 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини мінімуму доходів громадян, що не обкладається податком, починаючи з 21 липня 2003 року і до її повноліття /а.с.15/. Заочним рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 лютого 2017 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] /а.с.13-14/. Згідно з довідкою про нарахування заборгованості по аліментним платежам №581 від 21 лютого 2020 року за боржником [PERSON] числиться заборгованість по аліментним платежам станом на 21 лютого 2020 року за виконавчим листом Южноукраїнського міського суду від 21 липня 2003 року № 2-678, яка складає 178523,50 грн. /а.с.16-18/. Згідно з наданим позивачем розрахунком сума пені за несвоєчасну сплату аліментів з травня 2011 року жовтень 2019 року складає 54957,06 грн. /а.с. 9/. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 6 - ч. 9 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 141 СК України закріплено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Відповідно до частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. На підставі ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Відповідачем не надано до суду жодних доказів, які б підтверджували поважність причин, які б йому перешкоджали своєчасно сплачувати аліменти. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Вказана позиція закріплена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц . Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновки, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що у такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19). Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Відповідно до наданого позивачем розрахунку пені за несплату аліментів за період з травня 2011 року по жовтень 2019 року пеня складає 54957,06 грн. Суд вцілому погоджується із обчисленням пені, наданим позивачем, крім розрахунку пені за останній місяць жовтень 2019 року, за чисельність днів в якому взято 31 день. Разом з тим, доньці сторін [PERSON] [INFO] виповнилось 18 років та стягнення аліментів припинилось. Тому розмір пені за жовтень 2019 року складає, з розрахунку 21 день 497,87 грн. (2370,80 грн. х 21 день х 1%). З врахуванням вказаної розбіжності, розмір пені за період з травня 2011 року по жовтень 2019 року складає 54719,98 грн. Таким чином, факт наявності заборгованості зі сплати аліментів підтверджується належними доказами - розрахунками заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу, тому суд приходить до висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів, то суд приходить до наступного. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до СК України, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. У частині четвертій статті 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Отже, оскільки відповідачем не надано до суду жодних заперечень, щодо розміру заборгованості, тобто спір між сторонами відсутній, то суд вважає, що заборгованість має бути стягнута державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не за рішенням суду про стягнення заборгованості. У протилежному випадку це призведе до подвійного стягнення аліментів за рішенням суду, саме тому у цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки при зверненні до суду позивач була звільнення від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у сумі 992,40 грн. (пеня).

Outcome: partial