Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 10 серпня 1996 року по 27 лютого 2004 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , з якою до 01 березня 2001 року проживали за адресою: [ADDRESS] . З 01 березня 2001 року шлюбні відносини між ними припинено та проживають окремо, без розірвання шлюбу. При цьому, з вказаного часу та до 27 лютого 2004 року стосунки вони не підтримували, спроб відновити шлюбні відносини не здійснювали, спільного сімейного бюджету не мали. За час спільного проживання з відповідачкою майна, що підлягає поділу, не набуто. Разом з тим, позивач вказує, що до розірвання шлюбу, 30 серпня 2001 року, за кошти, які позичив у свого рідного брата, придбав у приватну власність квартиру [ADDRESS] . Відповідачка кошти на придбання вищевказаної квартири не надавала. Враховуючи, що квартира придбана у період окремого проживання, за особисті кошти позивача, вона не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справ. У судовому засіданні участі не приймав, надавши письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судові засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи їм повідомлялося у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відзиву на позов від відповідачки не надходило. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони по справі у судове засідання не з`явилися, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Так, згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбу, зареєстрованому у шлюбі в період з часу з 10 серпня 1996 року по 27 лютого 2004 року (а.с. 8, 9). Згідно договору купівлі-продажу нерухомості від 30 серпня 2001 року, посвідченого Товарною біржею «Українська», [PERSON] придбав у [PERSON] за суму в розмірі 1590,00 гривень квартиру [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно розписки від 20 серпня 2001 року, [PERSON] , [INFO] , взяв у борг 15000,00 гривень у [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 6 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Разом з тим, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження окремого проживання з відповідачкою станом на 30 серпня 2001 року, тобто на час придбання ним квартири [ADDRESS] . За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю недоведені належними та допустимими доказами, а тому даний позов не підлягає задоволенню. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати по справі слід віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed