Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

11 березня 2022 року позивач звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в якому вказав, що з січня 2006 року він та відповідачка перебували у фактичних шлюбних стосунках. 2 липня 2010 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від фактичних шлюбних стосунків мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб з відповідачкою виявився невдалим. З роками вони втратили почуття любові та поваги один до одного, зрозуміли, що у кожного з них різні життєві цінності. З жовтня 2021 року він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, чекають народження спільної дитини та мають намір узаконити ці стосунки шляхом укладення нового шлюбу. Спору щодо місця проживання дитини між ними немає. Дитина залишається проживати з відповідачкою. Питання щодо поділу сумісного майна подружжя вирішуватиметься у позасудовому порядку. Їх шлюб існує формально, а тому шлюб прохає розірвати. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій прохав справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що 02 липня 2010 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 49, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 02 липня 2010 року. Від фактичних шлюбних стосунків мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 22 лютого 2012 року. Сторони припинили підтримувати шлюбно-сімейні стосунки, спільного домашнього господарства не ведуть, проживають за різними адресами. Між ними існують непереборні протиріччя та взаємні претензії. На примирення не згодні. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, та інтересам їхньої неповнолітньої дитини суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню.

Outcome: approved