Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

орган опіки та піклування просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] на користь особи, під опікою якої будуть перебувати неповнолітні діти, або установи, де будуть утримуватись неповнолітні діти, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, позов мотивують тим, що відповідач є матір`ю п`ятьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] повнолітні, на даний час проходять службу у збройних силах України. З матір`ю проживають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач є одинокою матір`ю. Діти відповідача [PERSON] з 13.09.2021 перебувають на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах у зв`язку із проживанням в сім`ї, в якій мати ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання та утримання дітей. Питання про стан виконання [PERSON] батьківських обов`язків щорічно у квітні та жовтні слухалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини, однак [PERSON] на жодне засідання не з`явилася, чим демонструвала свою безвідповідальність та байдужість до долі дітей. Відповідачем не створено умов для навчальної діяльності дітей: відсутні письмовий стіл, стільці, навчальна література, розвиваючі ігри, гаджети для дистанційного навчання, шкільне приладдя. [PERSON] не контролює відвідування дітьми навчального закладу, не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчанням дітей, не виходить на телефонний зв`язок з педагогами навчального закладу, не усвідомлює відповідальність за дисципліну та виховання дітей. Діти [PERSON] за місцем навчання характеризуються негативно. У квартирі в якій проживає сім`я відсутні окремі спальні місця, дитяче взуття та одяг у недостатній кількості, брудні та розкидані по квартирі, засоби гігієни відсутні. Санітарний стан житла незадовільний, у помешканні сморід, бруд, розбиті шибки вікон, постільна білизна відсутня, санітарна кімната в жахливому стані, одяг брудний, хаотично розкиданий, холодильник пустий та переважно відключений тому, що відсутні продукти харчування, які потребують зберігання. Із продуктів харчування наявні переважно картопля, цибуля та олія, інколи напівфабрикати, діти біля магазинів міста просять їжу або гроші. [PERSON] схильний до бродяжництва, часто перебуває поза домом в нічний час або взагалі не приходить ночувати, вживає алкогольні напої. Крім того [PERSON] не піклується про стан здоров`я дітей, не відвідує з ними лікарню, у [PERSON] та [PERSON] у закладі охорони здоров`я взагалі відсутня первинна медична документація, діти не проходили планові медогляди. У зв`язку з ухиленням від виконання обов`язків щодо забезпечення умов проживання дітей [PERSON] неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності, однак висновків вона не зробила. Представник органу опіки та піклування виконкому Ватутінської міської ради Черкаської області, в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Представник третьої особи, служби у справах дітей виконкому Ватутінської міської ради Черкаської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей та стягнення аліментів визнала повністю. Суд, заслухавши учасників судового засідання, свідків та вивчивши письмові докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю. Вимоги позивача законні, обґрунтовані та підтверджуються належними доказами. Відповідно до ст. 4 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] (а.с.11), серії [NUMBER] (а.с.14), серії [NUMBER] (а.с.17). Відповідно до витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька (а.с.12-13, 15-16, 18-19) [PERSON] є одинокою матір`ю. Згідно інформації Ватутінського центру соціальних служб від 28.12.2021 №437 (а.с. 20-24) діти відповідача [PERSON] перебувають на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах у зв`язку із проживанням в сім`ї, в якій мати ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання та утримання дітей. Згідно інформації Ватутінського ліцею № 2 ім. М.Ф.Ватутіна Ватутінської міської ради Черкаської області від 23.12.2021 (а.с.25) зарахування дітей [PERSON] та [PERSON] на навчання до ліцею відбулося у вересні 2019: [PERSON] до 7 класу у зв`язку з переведенням із Шполянської школи -інтернату, [PERSON] до 5-го класу у зв`язку з переведенням з КЗ «Корсунь-Шевченківський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр «Надія» Черкаської обласної ради». До ліцею учні прибули маючи педагогічну занедбаність. [PERSON] не контролює відвідування дітьми навчального закладу, внаслідок чого протягом І семестру 2021-2022 навчального року [PERSON] пропустив 42 дні із 65-ти, [PERSON] пропустив 28 днів. Пропуски дітьми уроків [PERSON] пояснює сімейними обставинами та хворобою. [PERSON] зазвичай пропускає навчання або просто сидить, відмовляючись працювати, інколи встає посеред уроку та без пояснення залишає навчальний заклад. Він періодично виявляє агресію до однолітків, вчителів та до членів своєї сім?ї. [PERSON] не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчанням дітей, не виходить на телефонний зв`язок з педагогами навчального закладу, не усвідомлює відповідальність за дисципліну та виховання дітей. Діти [PERSON] за місцем навчання характеризуються негативно. Незважаючи на постійні зауваження, [PERSON] не вбачає нічого неприйнятного в своїй поведінці та поведінці дітей, не докладає зусиль, щоб виправити ситуацію. За інформацією КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Ватутіне Черкаської області № від 23.12.2021 (а.с.30) молодший син [PERSON] часто хворіє, щеплення проводилися з порушенням календаря щеплень через невчасну явку матері на прийом до лікаря-педіатра, призначення та рекомендації лікарів вона не виконувала взагалі або несвоєчасно та не в повній мірі. Інформацію про стан здоров`я дітей [PERSON] та [PERSON] не отримано у зв`язку з відсутністю у закладі охорони здоров`я первинної медичної документації. Згідно облікових справ дітей, наявних у службі у справах дітей, останні медичні висновки про стан здоров`я [PERSON] та [PERSON] датовані 17.10.2019. В подальшому [PERSON] не виконувала рекомендації служби у справах дітей щодо необхідності проходження дітьми щорічного медичного огляду та контролю за станом їх здоров`я, від декількох пропозиції безкоштовного оздоровлення дітей відмовлялась. Згідно актів обстеження умов проживання (13.09.2018, 23.04.2019, 12.12.2019, 06.05.2020, 06.11.2020, 16.01.2021, 30.04.2021, 22.09.2021, 04.11.2021, 10.11.2021, 20.12.2021) зазначено, що діти не мають окремих спальних місць, куточок для навчання не облаштовано, дитяче взуття та одяг у недостатній кількості, брудні та розкидані по квартирі, засоби гігієни відсутні. Санітарний стан житла незадовільний, на стінах, стелі, кухонному столі, холодильнику спостерігаються таргани. [PERSON] неодноразово наголошувалося на необхідності приведення житла до належного санітарного стану, надавався термін до виконання, проте отримати позитивний результат не вдавалося. Під час обстеження умов проживання 10.11.2021, 20.12.2021, 12.01.2022 встановлено, що побутові умови проживання дітей не поліпшились: у помешканні сморід, бруд, розбиті шибки вікон, купа сміття на підлозі, діти не мають окремих спальних місць, постільна білизна відсутня, санітарна кімната в жахливому стані, одяг брудний, хаотично розкиданий. Всі попередні рекомендації та вимоги членів комісії щодо створення належних умов для проживання дітей [PERSON] проігноровано. Крім того, під час останніх відвідувань сім`ї [PERSON] поводила себе агресивно, не йшла на контакт з членами комісії, не надавала необхідну інформацію, вживала нецензурну лексику до дітей, а критичний стан помешкання виправдовувала постійною зайнятістю на роботі. Відповідно до інформації управління праці та соціального захисту населення від 21.12.2021 (а.с.36) [PERSON] має на утриманні неповнолітніх дітей, однак на обліку в управлінні не перебуває та жодних видів допомоги на дітей не отримує. Згідно довідки СТОВ ім. Ватутіна с.Юрківка Звенигородського району (а.с.57) [PERSON] з 2018 працює оператором машинного доїння та щомісячно отримує заробітну плату, проте не має навичок ведення господарства, неспроможна планувати сімейний бюджет та витрати на першочергові потреби. Має значні борги за комунальні послуги, що підтверджується відповідними довідками (а.с.58-60). Відповідач [PERSON] протягом 2020-2021 неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст. 184 КУпАП, що підтверджується відповідними постановами Ватутінського міського суду Черкаської області (а.с.39-42). Зазначені факти підтверджено в судовому засіданні показами свідків [PERSON] та [PERSON] , висновком органу опіки та піклування від 20.01.2022 №21 (а.с.62-66), відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , своє рішення мотивуючи тим, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. З огляду на вище викладене, судом встановлено факт винної поведінки відповідача, тобто факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, оскільки вона не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їхнього навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, не надає синам доступу до культурних та інших цінностей; не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти, оскільки не бажає виконувати своїх батьківських обов`язків. До вказаного висновку суд прийшов, проаналізувавши наведені вище докази на відповідність їх критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності та проаналізувавши відповідні норми права. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч. 1 ст.81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності. Судом забезпечено учасникам справи принцип процесуальної рівності сторін і надано можливість кожній стороні довести ті обставини, на які вона посилається. Разом з тим, суд констатує факт, що відповідач не скористалася правом заперечити щодо позову та подати відзив на позовну заяву про позбавлення її батьківських прав, натомість позовні вимоги визнала в повному обсязі, що свідчить про небажання виправити свою поведінку щодо виховання дітей, тобто про факт винної поведінки відповідача. Так, у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №209/2821/15-ц (провадження №61-2357св18), від 21.11.2018 у справі №201/6232/17 (провадження №61-41214св18) визначено поняття ухилення батьків від виконання своїх обов`язків та зазначено про необхідність встановлення судом доведеності факту винної поведінки відповідача у спорі вказаної категорії. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, зокрема, щодо невиконання матір`ю обов`язків щодо належного піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, і є частиною національного законодавства України. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, згідно зі ст. 19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у пункті 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Крім цього, ч. 2 та ч. 3 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А тому, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь особи, під опікою якої будуть перебувати неповнолітні діти, або установи, де будуть утримуватись неповнолітні діти, аліменти на їхнє утримання у розмірі 1/2 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає необхідним, витрати по оплаті судового збору стягнути з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved