Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

24 січня 2022 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] із вказаним позовом в якому зазначив, що 31 серпня 2019 року він надав у борг [PERSON] 5000 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 01.05.2020 року. Факт передачі відповідачу у борг вказаної суми грошових коштів підтверджується власноручно складеною борговою розпискою [PERSON] . Взяті на себе зобов`язання за вказаним договором [PERSON] не виконав, борг не повернув. За таких обставин, просив стягнути з відповідача на його користь 5000 доларів США - суму боргу, 382,75 доларів США - відсотків за користування позикою, які нараховані в порядку ст.1048 ЦК України та 255,86 доларів США - відсотки за прострочення повернення боргу, нараховані відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, наполягали на його задоволенні. Зазначили, що 31.08.2019 року [PERSON] отримав у боргу від [PERSON] грошові кошти у сумі 5000 доларів США із зобов`язанням повернути суму боргу до 01.05.2020 року. Оскільки сума позики перевищую 50 розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян, вказаний договір, в силу положень ст.1048 ЦК України є оплатним, а отже за період користування позикою відповідач зобов`язаний сплатити відсотки за період з 01.09.2019 по 01.05.2020 рік на рівні облікової ставки НБУ. Крім того, оскільки відповідач прострочив повернення суми позики, останній, згідно положень ч.2 ст.625 ЦК України, зобов`язаний сплатити 3% річних від простроченої суми, яка станом про 21.01.2022 рік становить 255,86 доларів США. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзив на позов не подав. За таких обставин, зважаючи на повторну неявку відповідача в судове засідання без поважних причин та неподання останнім відзиву на позов, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що 31 серпня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики за умовами якого [PERSON] отримав від [PERSON] у борг грошові кошти у сумі 5000 доларів США на строк до 01 травня 2020 року. Факт отримання [PERSON] обумовленої вищевказаним договором суми позики підтверджений долученою до справи оригіналом боргової розписки від 31.08.2019 року, яку видав останній. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до приписів ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З огляду на викладене, суд виходить з того, що між сторонами була дотримана форма договору позики та представленою борговою розпискою від 31.08.2019 року, яка видана [PERSON] , посвідчено факт передання позивачем відповідачеві 31.08.2019 року 5000 доларів США. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно положень ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. За змістом ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні у позивача [PERSON] на теперішній час знаходиться оригінал виданої [PERSON] боргової розписки від 31.08.2019 року, що свідчить про те, що останній не виконав свої зобов`язання та не повернув позичальнику свій борг. За таких обставин, вимоги позивача з приводу повернення суми позики з урахуванням 3% річних, нарахованих за час прострочення виконання зобов`язання (у межах заявлених позовних вимог) є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як встановлено з умов укладеного договору [PERSON] зобов`язався погасити борг 01 травня 2020 року, а отже у розрахунок 3% річних, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, слід обраховувати саме з 02 травня 2020 року. Сума трьох відсотків річних за час прострочення за період з 02.05.2020 року по 21.01.2022 рік (у межах заявлених позовних вимог) буде складати 255,86 доларів США (5000 доларів США *3% * 630 днів / 100 * 365). Стосовно вимог позову про стягнення з відповідача процентів за користування позикою за період з 01.09.2019 рік по 01.05.2020 рік, в порядку ст.1048 ЦК України суд зазначає наступне. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Облікова ставка НБУ є основною процентною ставкою, одним із монетарних інструментів за допомогою якого НБУ встановлює для суб`єктів грошово-кредитного ринку України орієнтир за вартістю коштів на відповідний період, не є сталою величиною, змінюється рішенням правління НБУ та встановлюється виключно для національної валюти України - гривні. У випадку отримання позики в іноземній валюті без обумовленої сторонами у ньому умови такої складової грошового зобов`язання як розмір і порядок сплати процентів від суми позики, положення частини першої статті 1048 ЦК України не можуть бути застосовані, з огляду на відсутність передбаченого ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором механізму (формули) їх застосування та нарахування. Під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України, необхідно мати на увазі, що такі проценти нараховуються у разі: 1) якщо у договорі позики не зазначені проценти або не вказано, що він безпроцентний; 2) предметом договору позики є грошові кошти у національній валюті України - гривні; 3) період нарахування процентів від суми позики - є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбувається у разі повернення боргу періодичними платежами), оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати ВСУ у справі № 464/3790/16-ц від 16.01.2019 року. Оскільки умовами укладеного договору позики сторонами не було погоджено сплату процентів за користування коштами, а сама позика була надана у іноземній валюті, підстав для задоволення позовних вимог стосовно нарахування в порядку ст.1048 ЦК України процентів за користування сумою позики на рівні облікової ставки НБУ не має, у зв`язку із чим у вказаній частині позовних вимог слід відмовити. Таким чином сума заборгованості, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] за договором позики від 31 серпня 2019 року становить: сума основного боргу - 5000 доларів США; сума 3% річних за період з 02.05.2020 року по 21 січня 2022 рік - 255,86 доларів США. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору за подання позову пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 1488,69 гривень (1597,10* 5255,86/5638,61) та 496,20 гривень - сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, а всього 1984,89 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved