Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей посилаючись на те, що відповідно до судового наказу Новоселицького районного суду від 28.01.2020 року на її користь було вирішено стягувати із відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] по 1/4 частці його доходу на місяць, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Просить змінити спосіб стягуваних аліментів та стягувати з відповідача по 7000 гривень щомісяця. Відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення аліментів розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи суд з власної ініціативи викликав сторони в судове засідання. Ухвалою Новоселицького районного суду від 13.12.2021 року було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. 11.01.2022 року від представника відповідача надійшов відзив, відповідно до якого він позов не визнав. В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи та не повідомив про причини неявки. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що дійсно відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та з нього відповідно до судового наказу Новоселицького районного суду від 28.01.2020 року вирішено стягувати аліменти по 1/4 частці його доходу на місяць, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №143цс13. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків у даному випадку жодного правового значення не мають. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 2 грудня 2021 року №1928-IX прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2618 гривень. Враховуючи вищевикладене та вимоги закону, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, суд дійшов висновку, що необхідно змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі трохи більшому від рекомендованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та визначити їх по 3500 гривень щомісяця. В задоволенні інших вимог відмовити за недоведеністю, оскільки наданий позивачем доказ у формі перекладу з італійської мови на українську Посвідчення про доходи від праці за наймом в 2020 році стосовно [PERSON] не може вважатись допустимим доказом, оскільки його переклад не був проставлений апостиль в порушення вимог Гаазької Конвенції від 05.10.1961 року, яка була ратифікована як Україною, так і Італією. На підставі наведеного,

Outcome: partial