Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про припинення стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 26 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який рішенням Лубенського міськрайонного суду від 13 грудня 2019 року розірвано. Сторони від цього шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] [INFO] . Після розірвання шлюбу [PERSON] з сином стали проживати окремо. Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 09 вересня 2019 року з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. У Лубенському міськрайонному відділі ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Суми) відкрите виконавче провадження № 60905399 на підставі виконавчого листа № 539/2430/19 виданого 16.10.2019 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області на виконання вищевказаного рішення. 30 жовтня 2021 року [PERSON] покинула межі України, виїхала в Ізраїль для проживання. Син [PERSON] залишився в Україні і став проживати з позивачем. В даний час позивач утримує сина [PERSON] , який проживає разом з ним, займається його вихованням, навчанням і в той же час вимушений сплачувати аліменти [PERSON] на утримання дитини. Позивач вважає, що після того, як син [PERSON] став проживати з ним суттєво змінилися обставини, що існували на час стягнення аліментів на його утримання, стягнення аліментів повинно бути припинене з 30 жовтня 2021 року, з дати коли відповідач покинула межі України. Прохає припинити з 30 жовтня 2021 року стягнення з [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] аліменти на користь [PERSON] , яка мешкає за адресою : [ADDRESS] на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття за рішенням Лубенського міськрайонного суду від 09 вересня 2019 року по справі № 539/2430/19, виконавче провадження № 60905399. Відкликати з Лубенського міськрайонного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Суми) (м. Лубни, вул. Яр. Мудрого, 17/1) виконавчий лист № 539/2430/90, виданий 16.10.2019 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з позивача аліментів на користь [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття за рішенням Лубенського міськрайонного суду від 09 вересня 2019 року по справі № 539/2430/19, виконавче провадження № 60905399. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням справу розглядати без його участі та участі представника, позов підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча, відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, за місцем проживання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомила, клопотання від відповідача про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи дослідивши докази в порядку заочного провадження, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 26.04.2012р. зареєстрували шлюб, який рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.12.2019р. розірвано.(а.с.7) Від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Рішенням Лубенського міськрайонного суд від 09.09.2019р. стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8) Як вказує позивач, 30.10.2021р. відповідачка - мати дитини, виїхала за межі України, а дитина, [PERSON] залишилася проживати з батьком, [PERSON] , перебуває на повному його утриманні. Згідно акту вуличного комітету від 16.12.2021р., [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю, [PERSON] , сином, [PERSON] та дружиною, [PERSON] . Дитина, [PERSON] проживає разом з батьком за вищевказаною адресою з 30.10.2021р. (а.с. 10) Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Частинами 1, 3 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За нормами статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що випливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до п. 23 Постанови №3 від 15.05.2006 Пленуму ВС України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за положеннями ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що на даний час дитина, перестала проживати з матір`ю, а стала проживати з батьком, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь матері аліментів на дитину, яка з матір`ю більше не проживає. Разом з тим, враховуючи положення до п. 23 Постанови № 3 від 15.05.2006 Пленуму ВС України суд вважає, що стягнення аліментів слід припинити з дня набрання чинності рішенням суду, а не з дати коли відповідач покинула межі України. Наведене не позбавляє позивача право порушити питання про звільнення від сплати заборгованості по аліментам в порядку ч.2 ст.197 СК України за період з 30.10.2021 року. Позиція щодо вирішення такого спору викладена в постанові ВС № 477/1165/20 від 21.07.2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial