Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України 17.12.2019 р. звернулося до Малиновського районного суду м.Одеси із позовом до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування у розмірі 26849,53 грн. та на встановлення розміру збитку в розмірі 670,00 грн, вказуючи на наявність провини в діях відповідача у заподіянні дорожньо-транспортній пригоди, яка сталася 15.01.2017р. Окрім цього, позивач просить стягнути судовий збір у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позову МТСБУ вказувало на те, що в результаті ДТП, яка трапилася 15.01.2017 року з вини [PERSON] , був пошкоджений автомобіль «Toyota Prius» д/н [NUMBER] , власником якого УПП у м.Одесі департаменту патрульної поліції. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначена шкода потерпілій особі не була відшкодована винуватцем ДТП. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування, на підставі пп.«а» п.41.1 ст.41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до позивача, який здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 26849,53 грн. На час звернення до суду в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати М(т)СБУ. 30.01.2020 р. справа надійшла до Суворовського районного суду м.Одеси з Малиновського районного суду м.Одеси за підсудністю. Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 14.02.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Представник позивача в судове засідання не прибув, до суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Згідно з відомостями відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області встановлено, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За наслідком встановленого останнього відомого зареєстрованого місця проживання відповідача, уся судова кореспонденція суду, у тому числі копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позовної заяви з додатками до неї, судові повістки, скеровувались судом разом з рекомендованим поштовим повідомленням про відправлення поштової кореспонденції на ім`я відповідача за вказаною адресою останнього відомого місця реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. За нормами ч.10 ст.130 ЦПК України, якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Приймаючи до уваги, що судові відправлення на ім`я відповідача були повернуті поштою із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто він повідомлений належним чином про дату, місце та час судового засідання відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, однак в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України, суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом було встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. 15.01.2017 року о 10.00 год. - [PERSON] , керуючи автомобілем марки «БМВ» д/н [NUMBER] по вул.Лесі Українки,40 в м.Одесі, не дотримався безпечного інтервалу, не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Prius» д/н [NUMBER] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою судді Суворовського районного суду Одеської області від 15.02.2017 року по справі №523/1552/17 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави, постанова набрала законної сили 28.02.2017р. Відповідно до звіту №31-07/1 від 11.09.2017р., складеного ТОВ «ДЕЛФИ ГРУПП», вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників об`єкту оцінки, що дорівнює вартості матеріального збитку об`єкта оцінки, заподіяного власнику колісного транспортного засобу- автомобіля «Toyota Prius» д/н [NUMBER] , станом на 31.07.2017 р. склала 26849,53 грн. Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником транспортного засобу «Toyota Prius» д/н [NUMBER] , є Департамент патрульної поліції. Отже, в результаті дій відповідача, які стали причиною дорожньо-транспортної пригоди, Департаменту патрульної поліції завдано матеріальну шкоду. Так як зазначена шкода [PERSON] не була відшкодована потерпілій особі, та оскільки на момент ДТП [PERSON] не мав договору цивільно-правової відповідальності, то власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування. повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду та 11.07.2017р. звернувся з відповідною заявою. На підставі наказу №241 від 10.01.2018р. по справі №43624 т.з.113481, 10.01.2018р. на рахунок ФОП [PERSON] було сплачено страхове відшкодування у розмірі 26849,53 грн. Крім того, 02.10.2017р позивачем також сплачено ТОВ «ДЕЛФИ ГРУП» вартість дослідження по встановленню вартості шкоди по праві №43624 згідно рахунку №3107/1 від 31.07.2017р., яка склала 670,00 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За нормами ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з нормами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з нормою ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.п. "а" п.41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Отже, згідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Ст.1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст.993 ЦК України). Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 26849,53 грн. та витрати на встановлення розміру збитку у розмірі 670 грн.. 00 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved