Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~із позовом\~до відповідача\~про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~мотивуючи позов\~тим,\~що зарішенням Сторожинецького районного суду від 21 квітня 2017 року, яке змінено рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 14 червня 2017 року з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 27566,46 дол. США. Цим же рішенням районного суду від 21 квітня 2017 року задоволено зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про припинення поруки та визнано зобов`язання,\~що виникло\~з договору\~поруки від\~15\~червня 2007\~року,\~укладеного між\~ [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» таким, що припинило свою дію з 05 листопада 2008 року. Не дивлячись на це ПАТ КБ «Приватбанк» в серпні 2019 року звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни із заявою про видачу виконавчого напису. 06 серпня 2019 року приватний нотаріус Бондар І.М. вчинила виконавчий напис, зареєстрований за номером 2339, відповідно до якого звернуто стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що належать [PERSON] на праві власності та знаходиться в [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 06 серпня 2019 року за №2339, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною щодо звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що належать [PERSON] на праві власності за адресою [ADDRESS] , з метою погашення заборгованості за кредитним договором від 15 червня 2007 року та стягнути судові витрати по сплаті судового збору та витрат на надання правничої допомоги у розмірі 5000 грн. Позивача [PERSON] подав до суду заяву, про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу направила заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи Сторожинецького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому району Чернівецької області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) державний виконавець направила заяву про розгляд справи без її участі. \~ \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в їх відсутності відповідача, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» 16 червня 2007 року уклав договір з [PERSON] , відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 36800 доларів СІЛА на термін до 14 червня 2017 року. В забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] за кредитним договором 16 червня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки. За рішенням Сторожинецького районного суду від 21 квітня 2017 року, яке змінено рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 14 червня 2017 року з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 27566,46 дол. США. Цим же рішенням від 21 квітня 2017 року задоволено зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про припинення поруки та визнано зобов`язання, що виникло з договору поруки від 15 червня 2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» таким, що припинило свою дію з 05 листопада 2008 року. Відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» в серпні 2019 року звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни із заявою про видачу виконавчого напису. 06 серпня 2019 року приватний нотаріус вчинила виконавчий напис, зареєстрований за номером 2339, відповідно до якого звернуто стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що належать [PERSON] на праві власності за адресою [ADDRESS] . Достовірно знаючи про те, що зобов`язання за договором поруки від 15 червня 2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» судовим рішенням, яке набрало законної сили визнано таким, що припинило свою дію з 05 листопада 2008 року, відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» в листопаді 2021 року звернувся до Сторожинецького відділу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса. Постановою державного виконавця Сторожинецького відділу державної виконавчої служби від 18 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження № 67596907 по примусовому виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса від 06.08.2019 року № 2339. В цей же день державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках належних боржнику, а також оголошено в розшук автомобіль VOLKSWAGEN реєстраційний номер [NUMBER] , що належить боржнику на праві власності. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса на примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і у порядку, встановлених законом. Отже, відповідач AT КБ «Приватбанк», достовірно знаючи про припинення зобов`язання позивача за договором поруки за судовим рішенням від 21 квітня 2017 року, яке набрало чинності 14 червня 2017 року, умисне ввів в оману приватного нотаріуса, не повідомив останнього про цю обставину, що призвело до неправомірної видачі виконавчого напису від 06 серпня 2019 року. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року № 2 Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні, при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові №6-887цс17 від 05.07.2017 року, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, яка міститься у постанові від 20.05.2015 року №6-158цс15, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Окрім цього слід зазначити, що у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. таким чином нотаріус зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Матеріали справи відомостей про отримання позивачем (боржником) відповідного повідомлення не містять. Наведені обставини в їх сукупності свідчать про наявність підстав вказаний виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем у справі не подані докази понесених судових витрат у частині надання правової допомоги, а тільки квитанція про сплату судового збору, у строк визначений ст. 141 ЦПК України( договір, додаткова угода, прибутковий касовий ордер). Наведені обставини в їх сукупності свідчать про наявність підстав вказаний виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню. \~\~\~\~\~\~ Отже з відповідача підлягають стягненню на користь\~\~ [PERSON] судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved