Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

[PERSON] 14.01.2022 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] виконавцем ОКВП «Дніпро-Кіровоград» їй надаються послуги водопостачання, відтак вона являється споживачем відповідної житлово-комунальної послуги. Так, 19.10.2021 працівником ОКВП «Дніпро-Кіровоград» її лічильник було розпломбовано та демонтовано для періодичної повірки з показником 902. Строк повернення лічильника був визначений 26.10.2021, однак лише 23.11.2021 було здійснено його монтаж після повірки вже з показником 904. При цьому, в період з 19.10.2021 до 23.11.2021 засіб вимірювальної техніки у неї був відсутній, оскільки працівник ОКВП «Дніпро-Кіровоград» замість тимчасового приладу обліку встановив трубку (вставку), що відображено в актах № 000000324306 про демонтаж від 19.10.2021 та № 000000324806 про монтаж від 23.11.2021. Звернувшись 09.12.2021 до Знам`янського ВКГ ОКВП «Дніпро-Кіровоград» з поточних питань, їй було повідомлено про наявність боргу за водопостачання. Також їй повідомили, що за жовтень-листопад 2021 року нараховано вартість послуги на підставі середньомісячного (середньодобового) споживання, а також те, що вона повинна сплатити за 2м?, які були використані при повірці лічильника. Із зазначеним вона не погоджується, оскільки під час здійснення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки абонентського вузла обліку виконавець (ОКВП «Дніпро-Кіровоград») зобов`язаний тимчасово встановити інший вузол обліку (лічильник), однак цього зроблено не було, що призвело до необґрунтованого нарахування їй послуги за 2м?, яка не надавалася. Крім того, всупереч законодавству повірка тривала більше 30 днів. Також позивачка вказує на порушення відповідачем порядку обліку, оскільки облік спожитої послуги водопостачання здійснюється лише за показаннями лічильника, однак вона не мала змоги надавати показники лічильника з вини працівників ОКВП «Дніпро-Кіровоград», які в порушення вимог закону не встановили тимчасовий лічильник при повірці засобу вимірювальної техніки. Крім того, в особистому кабінеті споживача вона виявила, що за вересень-листопад 2021 року (при тарифі 24,048 грн.) їй було безпідставно нараховано послугу водопостачання об`ємом 33,101м?, хоча згідно з показниками лічильника їй було надано лише 15м?. За даними особистого кабінету станом на 30.11.2021 її заборгованість за водопостачання складає 618 грн. 65 коп., проте вважає що заборгованість становить 172 грн. 75 коп., оскільки ОКВП «Дніпро-Кіровоград» безпідставно здійснило нарахування послуги у період вересня-листопада 2021 року за середньодобовими (середньомісячними) нормами споживання без відповідного перерахунку, а також врахувало 2м?, що нею не споживалися, а були використані для повірки лічильника, а тому просила визнати дії ОКВП «Дніпро-Кіровоград» щодо розрахунку спожитого обсягу послуги водопостачання за період вересня-листопада 2021 року протиправними. Крім того вказує, що 13.12.2021 вона направила на електронну пошту Знам`янського ВКГ ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та ОКВП «Дніпро-Кіровоград» заяву про перерахунок вартості послуги водопостачання за період її ненадання з проханням надати відповідь протягом 10 календарних днів, тобто до 22.12.2021. Однак дана заява була проігнорована відповідачем, а тому 24.12.2021 нею повторно направлено таку заяву, проте відповідь їй так надана і не була. У зв`язку з цим обставинами просила визнати такі дії відповідача, що виразилися у ненаданні відповіді на її заяву від 13.12.2021, протиправними. Також позивачка зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача, що виразилися в порушенні порядку повірки водолічильника, безпідставного збільшення ціни послуги водопостачання та постійного ігнорування відповідачем її заяв з цього приводу, їй завдано моральну шкоду у розмірі 5\~000 грн. Обгрунтовуючи завдану моральну шкоду позивачка вказує, що в результаті зазначених дій та бездіяльності відповідача вона була змушена досліджувати нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та процесуального закону, майже місяць постійно звертатися до відповідача із заявами про перерахунок заборгованості, та як наслідок ігнорування з боку відповідача, змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Внаслідок цього позивачка зазнала душевних страждань у вигляді переживань, відчуття обуреності та несправедливості, зневіри в людях та працівниках комерційних структур, неможливості в повній мірі спілкуватися з рідними у вихідні дні у зв`язку з самостійною підготовкою заяв про захист своїх порушених прав, що потребувало значної кількості часу. Також у неї почастішали головний біль, біль в очах та загострилися хронічні захворювання. Позивачка та її представник в дане судове засідання не з`явилися, позивачка подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В судовому засіданні, що відбулося 18.04.2022, представник позивача позовні вимоги просив задовольнити з підстав, викладених у позові, а також додатково пояснив, що після того, як позивачці після повірки було встановлено лічильник, вона звернулася до Знам`янського ВКГ ОКВП «Дніпро-Кіровоград» з метою з`ясування розміру заборгованості за цей період, де їй в усному порядку повідомили, що її заборгованість складає 618 грн., а також, що їй необхідно сплати за ті 2м?, які були використані для повірки лічильника. Повіривши цим словам, позивачка на початку грудня 2021 року сплатила повідомлену їй суму заборгованості. Проте, після цього у неї виникли сумніви і вона, зайшовши до свого особистого кабінету на сайті ОКВП «Дніпро-Кіровоград», в довідці розрахунку побачила, що відповідачем по її особовому рахунку були здійснені 3 невідомих перерахунки. Оскільки вона постійно, щомісяця сплачує за послуги водопостачання, тому незрозуміло звідки виникла сума заборгованості у розмірі 618 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме не погоджується в частині безпідставного здійснення нарахування послуги у період вересня-листопада 2021 року та в частині стягнення моральної шкоди.\~Представник відповідача\~також суду\~пояснила,\~що засібвимірювальної техніки (лічильник води) дійсно був демонтований 19.10.2021, однак, зі слів майстра, їй відомо, що фізично лічильник знятий не був у зв`язку з тим, що його конструктивно неможливо було демонтувати, тому з позивачкою була домовленість, що вона особисто його зніме та доставить до ОКВП «Дніпро-Кіровоград» для проведення повірки. Крім того, на час проведення періодичної повірки цього засобу вимірювальної техніки виконавцем тимчасовий засіб вимірювальної техніки дійсно встановлено не було, натомість здійснено «вставку», оскільки на підприємстві такий засіб був відсутній, їх дуже обмежена кількість і на всіх абонентів не вистачає. Однак в будь-якому випадку, і у разі встановлення тимчасового лічильника, і у разі здійснення «вставки», нарахування споживання проводиться за середньодобовим споживанням таким споживачем питної води за попередні 12 місяців. Також вказує, що позивачці 2м?, які були використані для повірки лічильника, в заборгованість нараховані не були, розрахунок був здійснений по показникам до демонтажу 902, а потім з 904, тобто ці 2м? не були враховані. Нарахована позивачці заборгованість виникла у зв`язку з тим, що вона несвоєчасно надавала показники, а також не повністю сплачувала за спожиту воду. Так, нарахування здійснюється за допомогою комп`ютерної програми, показники до якої вносяться оператором. Показники повинні надаватися споживачем щомісяця у строк до 30 (31) числа розрахункового місяця, якщо ці показники надаються пізніше і відповідно програма їх не баче, тоді автоматично за відповідний місяць робиться розрахунок за попередні 12 місяців за середньодобовим споживанням таким споживачем води. Після цього, якщо споживач надає показники пізніше, тобто на початку наступного розрахункового місяця за попередній місяць, а потім в кінці цього місяця вже наступні показники, як зобов`язаний робити, тоді за цей час і робиться перерахунок по фактично спожитим показникам води, зайвого нічого не нараховується. Крім того, з довідки розрахунків за 2021 рік по особовому рахунку позивачки вбачається, що нею з січня до жовтня 2021 року фактично спожито 112м?. Станом на початок 2021 року за позивачкою рахувалася заборгованість 120 грн. 04 коп., яка протягом року сплачена не була і тому йшла в загальний залишок споживача. У зв`язку з тим, що позивачка не завжди надавала показники у строк до 30 (31) числа розрахункового місяця, а пізніше, тому їй нараховувалося за середньодобовим споживанням. Однак потім, коли позивачка надавала фактичні показники, тому відповідно були здійснені перерахунки по фактично спожитому. За жовтень 2021 року позивачці нараховано 10,312м?, з яких 5м? були взяті до моменту демонтажу лічильника, тобто до 19.10.2021 з показником 902, а інші 5м? взяті по середньому за попередні 12 місяців. З листопада 2021 року заборгованість рахувалася, починаючи з показників 904, які були після здійснення повірки лічильника, 2 м? не враховані. Вказує, що заборгованість у позивачки виникла не через те, що несвоєчасно було встановлено лічильник після здійснення повірки, а тому, що вона несвоєчасно передавала показники засобів обліку води, крім того з початку 2021 року вона не розрахувалася за спожиту воду в повному обсязі, повний розрахунок з підприємством до демонтажу лічильника вона не здійснила. В грудні 2021 року, коли позивачка звернулася до Знам`янського ВКГ ОКВП «Дніпро-Кіровоград», їй було роз`яснено порядок всіх нарахувань та повідомлено про заборгованість у розмірі 639 грн. 48 коп., з чим вона погодилася та 10.12.2021 здійснила відповідний платіж. Щодо ненадання позивачці відповіді на її заяву від 13.12.2021, то представник відповідача цей факт визнає, вказуючи, що така заява дійсно надходила до підприємства, для виконання передана начальнику абонентського відділу, однак відповідь на неї не була надана з невідомих причин. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Судом встановлено, що позивачка є споживачем послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які надає Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» у її житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно з п.6 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 №690 (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин), надання послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Послуги надаються споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання комунальних послуг з урахуванням вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Як встановлено судом,\~письмовий Договір про надання послуг з централізованого водопостачання на об`єкт, за яким надаються послуги: [ADDRESS] , між сторонами не укладався, позивачка користувалася зазначеними послугами, виходячи із наданих послуг і оплачувала отримані послуги\~відповідно до діючих тарифів. Недодержання сторонами письмової форми правочину щодо надання житлово-комунальних послуг, як те передбачено ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не спростовує наявності між сторонами фактичних договірних відносин, за якими ОКВП «Дніпро-Кіровоград» здійснювало надання до будинку позивачки\~послуги з надання централізованого водопостачання, за що за встановленими тарифами нараховувало плату, а позивачка\~їх приймала, зокрема шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] , у зв`язку з чим позивачка, як споживач послуги, зобов`язана щомісячно вносити плату за використану питну воду, відповідно до використаного об`єму та встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання, а відповідач, як виконавець послуг, зобов`язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги централізованого питного водопостачання та водовідведення. Лічильник води, як засіб вимірювальної техніки, підлягає періодичній повірці, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №374. Відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 встановлено міжповірочний інтервал для лічильників води, який становить 4 роки. Порядок подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 №474. Цей Порядок визначає процедуру подання на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб електричну енергію і газ, комерційних розрахунків за спожиту теплову енергію і воду (далі - засоби вимірювальної техніки), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку. Згідно з п.9 вказаного Порядку від 08.07.2015 №474 демонтаж засобу вимірювальної техніки проводиться представником виконавця виключно у присутності споживача та оформляється актом за формою згідно з додатком 2. Як встановлено з акту № 000000324306 про демонтаж засобу вимірювальної техніки від 19.10.2021, представником ОКВП «Дніпро-Кіровоград» 19.10.2021 в присутності позивачки за адресою її місця проживання: [ADDRESS] , здійснено демонтаж засобу вимірювальної техніки ЛК-1.5 3022353 для проведення періодичної повірки. Засіб вимірювальної техніки 19.10.2021 було розпломбовано, показання лічильника на час розпломбування становило 902. Дата монтажу засобу вимірювальної техніки після проведення періодичної повірки у акті визначена 26.10.2021. На час проведення періодичної повірки цього засобу вимірювальної техніки виконавцем тимчасовий засіб вимірювальної техніки встановлено не було, натомість здійснено «вставку». Відповідно до п.20 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 №690 (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин), обслуговування, заміна та ведення абонентського обліку вузлів розподільного обліку води здійснюються відповідно до частин другої - четвертої статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» з урахуванням вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Тривалість повірки (ремонту) засобів вимірювальної техніки та/або допоміжних засобів вузла обліку становить не більш як 30 днів. Разом з цим, монтаж засобу вимірювальної техніки позивачки після проведення періодичної повірки був здійснений більше ніж як через 30 днів, що підтверджується актом № 000000324806 про монтаж засобу вимірювальної техніки від 23.11.2021. Засіб вимірювальної техніки опломбовано 23.11.2021, показання лічильника на час опломбування становили 904. Згідно з п.п.16, 17 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 №474 (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин), монтаж засобу вимірювальної техніки проводиться представником виконавця виключно у присутності споживача та оформляється актом за формою згідно з додатком 3. Опломбування засобу вимірювальної техніки здійснюється представником виконавця у день його монтажу, про що зазначається в акті про монтаж засобу вимірювальної техніки. Таким чином, у період з 19.10.2021 до 23.11.2021 засіб вимірювальної техніки в будинку позивачки був відсутній у зв`язку з проведенням періодичної повірки. Факт демонтажу та монтажу засобу вимірювальної техніки, тобто його відсутність у вказаний період, сторонами не оспорюється. Позивачка не погоджується з нарахуванням їй послуги за період вересня-листопада 2021 за середньодобовими (середньомісячними) нормами споживання без відповідного перерахунку, врахуванні в борг 2м?, що нею не споживалися, а також здійсненні перерахунків у серпні-жовтні 2021 року. На обґрунтування своїх позовних вимог, позивачкою надано суду довідку з розрахунків за 2021 рік та довідку по зарахованим показникам приладів обліку за 2021 рік на її особовий рахунок [NUMBER] , яка сформована в особистому кабінеті споживача ОКВП «Дніпро-Кіровоград». З довідки по зарахованим показникам приладів обліку за 2021 рік вбачається, що позивачкою за період з 01.01.2021 до 19.10.2021 фактично спожито 112м? (902-790). Довідка з розрахунків за 2021 рік свідчить про те, що станом на січень 2021 року заборгованість позивачки становила 120 грн. 04 коп. За період з січня 2021 до вересня 2021 позивачці нараховано 93,167м?. За жовтень 2021 року нараховано 10,312м?, листопад 2021 року 9,289м?. За період з січня 2021 року до жовтня 2021 року позивачкою за спожиту воду сплачено 2535 грн. 28 коп. На кінець листопада заборгованість позивачки складала 639 грн. 87 коп. В ході розгляду справи судом встановлено, що у зв`язку з нездійсненням відповідачем у встановлений термін державної повірки лічильника води, нарахування з 19.10.2021 до 23.11.2021 позивачці здійснювалися у відповідності до вимог законодавства за середньодобовим споживанням нею питної води за попередні 12 місяців. Згідно з абз.4 п.20 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 №690 (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин), на час відсутності вузла обліку у зв`язку з проведенням повірки (ремонту) для цілей розподільного обліку приймається середньодобове споживання таким споживачем питної води за попередні 12 місяців (якщо попередніх місяців нараховується менш як 12, за фактичний час споживання послуги, але не менш як 15 діб). З наданої представником відповідача довідки про нарахування плати та розмір платежів по особовому рахунку позивачки, а також наданих позивачкою відповідних довідок, судом встановлено, що середнє споживання [PERSON] води з жовтня 2020 року до жовтня 2021 року становить 10м?. Середньодобове споживання позивачкою питної води за попередні 12 місяців в період відсутності вузла обліку здійснювалося відповідачем на підставі п.21 Типового договору з індивідуальним споживачем, приміщення якої є самостійним об`єктом нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання (приватний сектор), що долучений позивачкою до матеріалів справи, а також відповідно до вимог п.6 розділу XI Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 №315 (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин). Крім того, з довідки про нарахування плати та розмір платежів по особовому рахунку позивачки, наданої представником відповідача, судом встановлено, що 2м?, які були використані для повірки лічильника, в загальну заборгованість позивачки враховані не були, розрахунок був здійснений по показникам до демонтажу 902, а потім розпочалися з показника - 904. Також судом встановлено, що перерахунки за спожиту воду позивачці за серпень, вересень, жовтень 2021 року відповідачем були здійснені правомірно з огляду на наступне. Відповідно до п.п.18, 19 Типового договору з індивідуальним споживачем, приміщення якої є самостійним об`єктом нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання (приватний сектор), що долучений позивачкою до матеріалів справи, зняття показань вузла (вузлів) комерційного обліку здійснюється щомісяця виконавцем в присутності споживача (крім випадків зняття показань за допомогою систем дистанційного зняття показань) або споживачем та надаються виконавцеві у строк по 30 (31) число розрахункового місяця одним із визначених у цьому договорі способів. Показання вузлів комерційного обліку зазначаються у рахунку на оплату послуг. У разі недопущення виконавця до відповідного вузла обліку для зняття показань або у разі ненадання у визначений цим договором строк споживачем виконавцеві показань відповідного вузла обліку, виконавцем протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання відповідної послуги за попередні 12 місяців. Після відновлення надання показань відповідних вузлів обліку виконавець зобов`язаний здійснити перерахунок за надані послуги. Таким чином, передача показників лічильників води обов`язок споживача. Прийом показників лічильників води закінчується в останній день місяця, оскільки, відповідно до законодавства, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Вчасно та коректно передані показники лічильників дозволяють споживачу сплачувати лише за фактично спожиті обсяги води. Як встановлено з матеріалів справи та пояснень представника відповідача, позивачкою, як споживачем послуг, порушувалися строки передачі показників споживання води по її лічильнику, тобто позивачкою вони надавалися не до 30 (31) число розрахункового місяця, а пізніше, у наступному розрахунковому місяці. Доказів своєчасного надання показників позивачкою суду не надано і таких в судовому засіданні не здобуто. Зазначене призвело до здійснення ОКВП «Дніпро-Кіровоград» нарахування середньодобового споживання відповідної послуги за попередні 12 місяців. Разом з цим, після надання позивачкою таких показань, у серпні, вересні, жовтні 2021 року здійснювався перерахунок за надані їй послуги. Крім того, станом на початок 2021 року у позивачки наявна заборгованість за надані послуги, яка не була нею сплачена до монтажу лічильника. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що дії ОКВП «Дніпро-Кіровоград» щодо розрахунку позивачці спожитого обсягу послуги водопостачання за період вересня-листопада 2021 року є правомірними, підстави для зобов`язання відповідача провести перерахунок спожитого позивачкою обсягу послуги водопостачання за період вересня-листопада 2021 року, відсутні, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання з приводу визнання протиправними дії відповідача щодо ненадання відповіді на заяву позивачки від 13.12.2021, суд виходить з наступного. Як зазначається позивачкою та не заперечується представником відповідача, позивачка дійсно 13.12.2021 направила на електронну пошту ОКВП «Дніпро-Кіровоград» заяву про перерахунок вартості послуги водопостачання за період її ненадання з проханням надати відповідь протягом 10 календарних днів, тобто до 22.12.2021. Дана заява для виконання передана начальнику абонентського відділу, однак відповідь на неї надана не була з невідомих причин. Відповідно до п.5 ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів, у визначених законом випадках - управителів, і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг. Згідно зі ст.ст.14, 20 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду. Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Оскільки у встановлений законом строк заява позивачки від 13.12.2021 не розглянута і відповідь на неї надана не була, що також підтверджено в судовому засіданні представником відповідача, відтак дії ОКВП «Дніпро-Кіровоград» в цій частині є протиправними та такими, що не відповідають вимогам закону. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. Виходячи з наведеного, право на компенсацію моральної шкоди виникає не автоматично при вчиненні заподіювачем шкоди будь-яких неправомірних діянь, а за умови доведення особою, в чому саме полягають моральні страждання і які втрати немайнового характеру вони спричинили. Право на відшкодування моральної шкоди позивачка має на підставі ст.47 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», за змістом якої заподіяна споживачеві моральна (немайнова) шкода, що є порушенням його законних прав, відшкодовується підприємством питного водопостачання та/або централізованого водовідведення у порядку, встановленому законом. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 №5, вирішуючи справи про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує громадянам захист їх інтересів як споживачів; надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг) та набуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час вибору й використання товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб; гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я та життєдіяльності. Встановлений Законом перелік прав, якими користуються споживачі, не є вичерпним. Законодавчими актами і договорами, які не суперечать Закону, можуть бути передбачені й інші права споживачів та зобов`язання продавців, виготівників, виконавців. У п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що сам лише факт порушення прав позивачки в частині ненадання відповіді на її заяву від 13.12.2021 не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, наскільки душевні переживання були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань. До позовної заяви не надано доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння позивачці сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю чи інших втрат немайнового характеру саме з боку відповідача, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань. Відтак, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, отже в цій частині позов задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат за оформлення довіреності представника позивачки у розмірі 800 грн., суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Заявляючи клопотання про стягнення судових витрат за оформлення довіреності представника позивачки, позивачка посилається на те, що залучення представника до участі в справі відноситься до інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, а тому наявні підстави для відшкодування їй вартості таких витрат. Разом з цим, оскільки витрати за оформлення довіреності сторони у справі не відносяться до витрат, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, клопотання про відшкодування витрат за надання правничої допомоги позивачкою не заявлено, а тому судові витрати за оформлення позивачкою довіреності її представника у розмірі 800 грн. відшкодуванню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України та враховуючи часткове задоволення позову, те, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: partial