Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд стягнути з нього аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку, посилаючись на перебування у відпустці по догляду за дитиною. В обґрунтування вимог зазначено, що від шлюбу з відповідачем вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку сина, в зв`язку з чим позбавлена можливості самостійно працювати для свого забезпечення. Враховуючи можливість відповідача надавати їй матеріальну допомогу на період її відпустки по догляду за їх спільною дитиною, просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 31 січня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явились, до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність: представник позивача на позові наполягає, відповідач позов визнає частково в розмірі 1/6 частки. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступних мотивів. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] з 05 травня 2021 року перебувають в зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 7 - копії свідоцтв). Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно положень частин 2, 4 статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно (ст. 77 СК України). Згідно із частиною першою статті 182 СК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Тлумачення частини другої статті 84 свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 487/5798/20 (провадження № 61-13023св21). Визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини (матері дитини) права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища (постанова Верховного Суду від 13 червня 2019 року у справі № 201/2097/17 (провадження № 61-26230 ск 18). Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком народженої від нього малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає зі своєю матір`ю, що не заперечується та не спростовано відповідачем, тому він має обов`язок не лише утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок щодо утримання матері дитини до досягнення останньою трьох років (постанова Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 194/629/17-ц (провадження № 61-37792св18). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовим наказом Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2022 року стягнуто з [PERSON] на користь матері [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно. Тому аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, оскільки відповідач є працездатною особою та отримує грошові доходи, що ним не заперечується, а позивач на даний час не працює, здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трирічного віку, з урахуванням обставин, які підлягають з`ясуванню при визначенні розміру аліментів (зокрема, матеріальне становище платника аліментів, з урахуванням віку, стану здоров`я; наявність інших аліментних зобов`язань, тощо), суд встановивши, що існують умови необхідні для виникнення права на утримання, передбачені частиною другою статті 84, приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/6 частки доходу (заробітку) відповідача. Відповідно до положень статті 191 та статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 10 січня 2022 року. Крім того, оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в сумі 992,40 грн.

Outcome: partial