Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

1.Позиція позивача. 16 вересня 2021 року через канцелярію Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області [PERSON] подано матеріали зазначеної заяви, за якою заявник, просить: -встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем: [PERSON] з 2018 року по 04 січня 2021 року - на час відкриття спадщини у квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог, заявником зазначено, що він, [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . Крім заявника, [PERSON] співвласниками вказаної вище квартири також є [PERSON] - дружина заявника, [PERSON] - донька заявника та [PERSON] - син заявника. Факт належності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] , підтверджується свідоцтвом на нерухоме майно, виданим 15 грудня 2005 року Фондом комунальної власності. Заявник зареєстрований та постійно мешкає у квартирі [ADDRESS] з 21 грудня 1982 року. Дружина заявника - [PERSON] до 2016 року була зареєстрована та теж мешкала в квартирі [ADDRESS] , а з 2016 року та на теперішній час мешкає за адресою: [ADDRESS] . Син [PERSON] - [PERSON] хоча і мешкав постійно разом з заявником у квартирі [ADDRESS] з 2018 року, однак не був зареєстрований в останній, що підтверджується актом проживання без реєстрації, затвердженим КП КМР «Добробут» 18 серпня 2021 року. Син заявника - [PERSON] не мав взагалі в установленому законом порядку зареєстрованого місця проживання. [INFO] [PERSON] (син заявника) помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 11 січня 2021 року Виконавчим комітетом Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 07. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла частка квартири [ADDRESS] . Оскільки заявник як спадкоємець спадкового майна [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому вважається особою, яка прийняла спадщину. Інші спадкоємці відсутні, оскільки останні не прийняли спадщину ані шляхом фактичного прийняття, ані шляхом подачі заяви про прийняття спадщини. 10 серпня 2021 року, [PERSON] звернувся до Першої кам`янської державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після сина - [PERSON] , померлого [INFO] . 10 серпня 2021 року державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новіковою А.В. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В обґрунтування відмови у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після сина - [PERSON] , померлого [INFO] , державним нотаріусом було зазначено, що [PERSON] звернувся із заявою після спливу 6-ти місячного строку з дня смерті спадкодавця; документів, які б підтверджували фактичне прийняття спадщини спадкоємцем нотаріусу не надані. [PERSON] на момент смерті сина - [PERSON] (тобто на час відкриття спадщини) мешкав постійно із спадкодавцем та відповідно прийняв спадщину, але в період, передбачений законодавством строк прийняття спадщини, не подав заяви про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори, що і не вимагає у даному випадку чинне законодавство. Оскільки, приписи ст. 1268 ЦК України не пов`язують місце постійного проживання з місцем реєстрації, тому заявник вимушений звернутися до суду та прохати встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем: [PERSON] з 2018 року по 04 січня 2021 року - на час відкриття спадщини у квартирі [ADDRESS] . 2.Позиція заінтересованих осіб. 2.1. [PERSON] про місце, дату та час судових засідань повідомлена згідно до вимог ст. 130 ЦПК України, в судові засідання не прибувала, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Згідно до змісту заяви, [PERSON] не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] «про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини» (а.с.29). 2.2. [PERSON] про місце, дату та час судових засідань повідомлена згідно до вимог ст. 130 ЦПК України, в судові засідання не прибувала, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Згідно до змісту заяви, [PERSON] не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] «про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини» (а.с.30). 2.3. Перша Кам`янська державна нотаріальна контора про місце, дату та час судових засідань повідомлена згідно до вимог ст. 130 ЦПК України (а.с.59), в судові засідання явку свого представника не забезпечила, заяв, клопотань не подавала. 3.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 16 вересня 2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу № 208/8054/21 передано до провадження судді Івченко Т.П (а.с.20). 21 вересня 2021 року Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області заяву [PERSON] , де заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] , Перша кам`янська державна нотаріальна контора «про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини» призначено до розгляду в порядку окремого провадження (а.с.21). 14 грудня 2021 через канцелярію суду від заінтересованої особи, [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі(а.с.29). 15 грудня 2021 року через канцелярію суду від заінтересованої особи, [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с.30). 23 грудня 2021 року через канцелярію суду від адвоката Стребіж А.О., яка діє в інтересах заявника [PERSON] надійшла заява про витребування доказів (а.с.38-39), згідно до якої, просить: -витребувати від Першої Кам`янської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 785/2021, відкритої після померлого [INFO] [PERSON] . 24 грудня 2021 року ухвалою суду клопотання заявника «про витребування доказів» задоволено (а.с.43-44). 4.Фактичні обставини. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 43-х років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим 11 січня 2021 року Виконавчим комітетом Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 07 (а.с.11). Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 17 квітня 1975 року, актовий запис № 1033 (а.с.17). [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі зареєстрованому 18 травня 1974 року, актовий запис № 543, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.17). [PERSON] звернувся 10 серпня 2021 року до Першої кам`янської державної нотаріальної контори за видачою свідоцтва про право на спадщину за законом після сина - [PERSON] , померлого [INFO] . Постановою державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новікової Л.В. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після сина - [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.13). Згідно до змісту зазначеної постанови, відповідно до довідки б/н, виданої ТОВ «ПІДКОВА-ФЕСТ» міста Кам`янське Дніпропетровської області 09 серпня 2021 року, встановлено, що померлий [PERSON] був зареєстрований з 13 травня 1998 року за адресою: [ADDRESS] , та був знятий з реєстрації 05 липня 2018 року. На день смерті ніде не був зареєстрований. Заява від [PERSON] про видачу йому спадщини надійшла до нотаріальної контори 10 серпня 2021 року та зареєстрована в Книзі обліку спадкових справ за № 785 (спадкова справа №1960/2021), тобто після спливу 6-ти місячного строку з дня смерті спадкодавця. Документів, які б підтверджували фактичне прийняття спадщини спадкоємцем нотаріусу не надані. Згідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 65951462 від 10 серпня 2021 року спадкова справа зареєстрована в реєстрі за № 68120382, спадкоємець - [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Відповідно до копії довідки №001112935 про склад сім`ї виданої уповноваженому квартиронаймачеві/власникові [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , його сім`я складається з двох осіб з 05 липня 2021 року, а саме: [PERSON] та [PERSON] (дочка), [INFO] (а.с.9). Згідно до копії акту № 312 проживання без реєстрації від 18 серпня 2021 року виданим КП КМР «ДОБРОБУТ» - за адресою: [ADDRESS] , дійсно мешкав фактично без реєстрації [PERSON] , [INFO] . Проживав з 2018 року до дня його смерті - [INFO] , про що свідчать сусіди, мешканці будинку [ADDRESS] : [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданим 22 грудня 1999 року Заводським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в дніпропетровській області (а.с.5). Згідно до копії свідоцтва на нерухоме майно від 15 грудня 2005 року квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного фонду». Загальна площа квартири становить 70,7 кв.м., житлова площа - 38,4 кв.м. (а.с.6). Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 15 грудня 2005 року №5/2199-р. 5.Норми права застосовані судом. Так, згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 частини 2 цієї статті, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення; Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. 6.Висновки та мотиви прийнятого рішення. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст.ст. 8, 55 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини проживання заявника [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] підтверджуються вищенаведеними належними та допустимими доказам, а саме копією акту №312 проживання без реєстрації від 18 серпня 2021 року виданим КП КМР «ДОБРОБУТ» (а.с.10). Згідно до копії зазначеного акту - за адресою: [ADDRESS] , дійсно мешкав фактично без реєстрації [PERSON] , [INFO] . Проживав з 2018 року до дня його смерті - [INFO] , про що свідчать сусіди, мешканці будинку [ADDRESS] : [PERSON] та [PERSON] . Європейський суд стверджує, що верховенство права означає, що усі люди рівні перед законом як у своїх правах, так і в своїх обов`язках. Тим не менше, законодавство має враховувати різницю між людьми та ситуаціями за умови, що така різниця має об`єктивну і розумну підставу, переслідує правомірну мету, узгоджується з вимогами, яких дотримуються демократичні суспільства, та пропорційні цим принципам (рішення у справі "Партія добробуту (Refah Partisi), Ербакан, Казан та Текдаль проти Туреччини", від 31 липня 2001 року). Європейський суд з прав людини досить часто посилається на принцип рівності перед законом і судом у своїх рішеннях, при тому, що засади рівності і змагальності у судовому процесі виведені ним із принципу верховенства права, якому підпорядкована вся Конвенція, та є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (рішення у справах Dombo Beheer B. V. v. The Netherlands, заява N 14448/88, від 27 жовтня 1993 року, Ankerl v. Switzerlan, заява N 17748/91, від 23 жовтня 1996 року та Kaya v. Austria, заява N 54698/00, від 08 червня 2006 року). Суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] , з 2018 року по 04 січня 2021 року - час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки його встановлення необхідно для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його сина- [PERSON] , який помер [INFO] . Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року )» (Постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі № 465/3586/17, від 08.10.2020 у справі № 712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18).

Outcome: approved