Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Вилоцької селищної ради про позбавлення батьківських прав В обґрунтування позову позивач вказує, що сторони по справі є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 07.09.2016 року у справі №299/1252/16-ц. Діти проживають разом із позивачкою [PERSON] . Згідно рішення Виноградівського районного суду від 08.08.2017 року у справі №299/1392/17 відповідач [PERSON] має обов`язок сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання спільних дітей. Відповідач [PERSON] своїх обов`язків по вихованню і утриманню синів не виконує. Розвитком та станом здоров`я власних дітей не цікавиться взагалі. Батько не виявляє бажання спілкуватися з дітьми, які в свою чергу не проявляють до нього жодних почуттів. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. На основі вищевикладеного просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд заявленого позову без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Виноградівського районного суду, відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280, 287, 288 ЦПК України - заочно. Представник третьої особи: орган опіки та піклування Вилоцької селищної ради Берегівського району в судове судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та подав до суду Висновок органу опіки та піклування за №02-10/491 від 28.03.2022 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 07.09.2016 року у справі №299/1252/16-ц. Діти проживають разом із позивачкою [PERSON] . Згідно рішення Виноградівського районного суду від 08.08.2017 року у справі №299/1392/17 відповідач [PERSON] має обов`язок сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання спільних дітей. Відповідач [PERSON] своїх обов`язків по вихованню і утриманню синів не виконує. Розвитком та станом здоров`я власних дітей не цікавиться взагалі. Батько не виявляє бажання спілкуватися з дітьми, які в свою чергу не проявляють до нього жодних почуттів. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач ніяким чином не піклується про власних дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає синам доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Фактично створились умови, які шкодять інтересам дітей. Така ситуація має місце вже кілька років поспіль. Весь цей час відповідач життям синів не цікавиться, жодним чином не виявляв бажання спілкуватися з власними дітьми та приймати участь у їх вихованні. За ці роки сини майже не бачили свого батька. Відповідач також не здійснює належне матеріальне утримання своїх дітей, в тому числі не надає необхідної фінансової допомоги на забезпечення їх повноцінного розвитку. Відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування позивачки та спільних дітей, а з боку позивачки ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні синів з ним та участі батька в вихованні своїх дітей. Такі обставини свідчать про фактичну можливість, але небажання відповідача [PERSON] виконувати відносно власних дітей батьківські обов`язки, покладені на нього законом. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відсутність повноцінного контакту відповідача з своїми дітьми за останні роки або іншого прояву турботи чи інтересу беззастережно вказують на наявність підстав для застосування до [PERSON] заходів впливу. Згідно ч.2 ст.141 Сімейного кодексу України окреме проживання батьків від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов`язками з боку відповідача принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків, у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пункт 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України регламентує, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно положень ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до Ч.Ч.4, 5 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою; орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання доньки, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України). Названі дії у відповідності до положень ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав у зв`язку з ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки. Органом опіки та піклування Вилоцької селищної ради надано Висновок органу опіки та піклування за №02-10/491 від 28.03.2022 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] . Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суду не надано будь-яких доказів на підтвердження здійснення перешкод відповідачу [PERSON] у реалізації батьківських прав та обов`язків щодо дітей. Відповідач будь-яких доказів, які б спростували доводи позивача, суду не надав. Зважаючи на зазначене, враховуючи, що відповідач [PERSON] маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки, навмисно ухилився від їх виконання у відношенні своїх неповнолітніх дітей, а також, що відповідач є особою працездатного віку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому слід позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її дітей. Відповідно до ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved