Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 33490,14 грн., зазначивши, що 15.01.2019 року між АТ "Державний ощадний банк України" в особі Житомирського обласного управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" та [PERSON] укладено заяву про встановлення відновлювальної кредимтної лінії відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №258508385 відповідно до умов якого бан надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 29000, 00 грн. зі сплатою 38% річних, строком -до дати закінчення строку дії Плдатіжної картки. Банк свої зобов`язання виконав. Однак відповідач систематично порушує умови договору та станом на 08.12.2021 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 33490,14 грн., яка складається з: загальної суми заборгованості за основним боргом - 28850,44 грн., заборгованості по сплаті відсотків - 4530,06 грн., пені за несвоєчасне погашення основного боргу - 20,01 грн.; пені за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом - 10,21 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 30,84 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 21,84 грн.; інфляційних витрат за несвоєчасне погашення процентів - 26,74 грн. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд, в тому числі шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса Коростенського міськрайонного суду Житомирської області krm.zt.court.gov.ua, Е-mail inbox@krm.zt.court.gov.ua), відзиву на позов, заперечень чи клопотань не надав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що 15.01.2019 року між АТ "Державний ощадний банк України" в особі Житомирського обласного управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" та [PERSON] укладено заяву про встановлення відновлювальної кредимтної лінії відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №258508385 відповідно до умов якого бан надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 29000, 00 грн. зі сплатою 38% річних, строком -до дати закінчення строку дії Плдатіжної картки. Банк свої зобов`язання виконав. Однак відповідач систематично порушує умови договору та станом на 08.12.2021 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 33490,14 грн., яка складається з: загальної суми заборгованості за основним боргом - 28850,44 грн., заборгованості по сплаті відсотків - 4530,06 грн., пені за несвоєчасне погашення основного боргу - 20,01 грн.; пені за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом - 10,21 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 30,84 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 21,84 грн.; інфляційних витрат за несвоєчасне погашення процентів - 26,74 грн. Вказана сума заборгованості ніким та нічим не була спростована при розгляді справи, оскільки належних доказів, які б спростовували розмір нарахувань по кредитному договору відповідачем суду подано не було. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Тобто нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції не є штрафними санкціями, а засобом захисту коштів кредитора від знецінення, оскільки передбачена законом, а не договором. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі N 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі N 686/21962/15-ц, провадження N 14-16цс18. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживав, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Таким чином, позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved