Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

Позивач в листопаді 2020 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що між ним та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір № 2442724 відповідно до якого ним було отримано позику, ознайомившись зі змістом договору, вважає, що укладений договір є недійсним. ТОВ «Авентус Україна» було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи, зазначає, що вказаний договір не підписував та відповідачем не була надана інформація як того вимагає Закон України «Про захист прав споживачів» та Закон України «Про споживче кредитування» в письмовому виді щодо умов договору. Окрім того, прийняття пропозиції від відповідача укласти електронний договір (акцепт) здійснено шляхом зазначення у відповідному чекбоксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик відповідачем та введення пропозиції в електронній формі, що не відповідає Закону України «Про електронну комерцію». Також вказує, що договір про надання позики на умовах фінансового кредиту укладений між ним та відповідачем містить ознаки кредитного договору. В оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту. Розмір нарахованих відсотків, за кредитним договором, укладеним між ним та відповідачем значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Просить суд визнати договір позики № 2442724, укладеним між ним, [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» недійсним. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 28.12.2020 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін. В судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Позивачем подана заява про розгляд справи без його участі. Відповідач 26.07.2021 року отримав позовну заяву з додатками та 02.08.2021 року скористався правом подання відзиву в якому просив суд в задоволенні позову відмовити та провести розгляд справи без його участі. В своєму відзиві відповідач посилається на те, що позивач є клієнтом товариства з 29.11.2018 року та до кредитного договору уклав ще шістнадцять кредитних договорів по яким належним чином виконував зобов`язання. Позовні вимоги вважали безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки договір між позичальником та позикодавцем вчинений в електронній формі, встановленій законом, зміст якого відповідає вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, спірний договір відповідає волі сторін, спрямований на реальне настання правових наслідків, відповідає ст.203, 205 ЦК України, а тому просив суд в задоволенні позову відмовити Також посилалися на те, що 25.01.2021 року ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги за кредитним договором клієнта до ТОВ «ФК «УМ ФАКТОРИНГ», якого просили залучити до участі в розгляді справи в якості третьої особи. Ухвалою від 01.09.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ», представник якого в судове засідання не з`явився. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін та третьої особи. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Як убачається з матеріалів справи 26.05.2020 року між позивачем та відповідачем ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено договір № 2442724, відповідно до якого сума кредиту складає 15000 грн., строк кредиту 30 днів. Знижена процентна ставка 0,95 % в день від суми кредиту, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.4 цього договору (без пролонгацій), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Стандартна процентна ставка 1,90 % в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту зазначеного в п.1.4 цього Договору, якщо споживач не виконав умови, зазначені в м.1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки; та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1 - 4.6 цього договору ; та у межах періоду прострочення, але не більше 90 -ти календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення , що застосовується відповідно до абз.2 част. 1 статті 1048 ЦК України. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає : за зниженою ставкою 19275 грн. Зазначений договір укладений в електронній формі з проставленням позивачем електронного підпису. Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На підставі ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію» Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. На підставі ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір. Про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документу (ч. 12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію"). Електронний договір, укладений у порядку, визначеному статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію", та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Як зазначив відповідач у своєму відзиві перед укладенням кредитного договору позивачу була надана необхідна переддоговірна інформація. Так, 26.05.2020 року позивач заповнив заявку на отримання кредиту на сайті Товариства, вказавши особисті дані, банківську платіжну картку для перерахування кредитних коштів, строк та суму кредиту. Товариство повідомило клієнта про прийняття заявки на отримання кредиту шляхом відповідного інформаційного повідомлення у Особистому кабінеті. В особистому кабінеті клієнт отримав для ознайомлення паспорт споживчого кредиту , який містить інформацію та положення, що вимагаються чинним законодавством України, та пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі кредитного договору , що містить усі істотні умови. Клієнт мав можливість прийняти (акцептувати) пропозицію укласти кредитний договір або відмовитися від пропозиції. Клієнт повідомив про готовність прийняти пропозицію (оферту), натиснувши відповідну клавішу (погоджуюсь), у Особистому кабінеті, після чого Товариство надіслало клієнту засобами зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді коду. В даному випадку М223068. Введення одноразового ідентифікатора, що є електронним підписом, клієнт підтвердив, що ознайомився до укладення Кредитного договору з Паспортом споживчого кредиту, умовами кредитного договору та підписав їх. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 06.09.2019 року між ТОВ «УМ Факторинг» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу. 25.01.2021 ТОВ «АВЕНТУС Україна» відступило право вимоги за кредитним договором Клієнта до ТОВ «ФК «УМ ФАКТОРИНГ». Отже, ТОВ «Авентус Україна» є неналежним відповідачем по справі. З огляду не викладене, суд доходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed