Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до колишнього чоловіка- [PERSON] та доньки- [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням в житловому будинку [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до рішення суду від 20 серпня 1993 року за нею зареєстровано частину спірного будинку. За вказаною адресою вона проживає одна, однак крім неї зареєстровані на постійне проживання її колишній чоловік [PERSON] , [INFO] , та їх донька [PERSON] , [INFO] , які наразі за місцем реєстрації не проживають. \~ \~ \~ \~Вказує, що [PERSON] у вказаному будинку не проживає і ніколи не проживав, будь-яких його речей в будинку немає і не було ніколи. Весь час відповідач [PERSON] проживав і проживає у своєї матері в [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] на початку 2012 року, забравши свої речі і припинивши проживання у вказаному житловому будинку (за місцем реєстрації), добровільно перебралася на постійне проживання в помешкання чоловіка за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Отже, фактично з часу її вибуття (2012 року) по даний час відповідачі в спірному помешканні не проживають, не беруть участі у витратах по утриманню, проведенню поточного ремонту житлового будинку та прибудинкової території тощо. \~ \~ \~ \~Зважаючи на викладене, позивач на підставі ч. 1 ст. 156 ЖК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~26 квітня 2022 року сторони в судове засідання не з`явились, були опитані раніше. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов з викладених у ньому підстав, зазначила, що їй належить частина будинку, відповідачі там не проживають, вона не може оформити субсидію. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в суді проти позову заперечила, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Зазначила, що [PERSON] є власником лише ј частини будинку, а всього є 4 співвласника. Вона- [PERSON] також є власником ј частини будинку, оскільки в 1993 році так вирішив суд. Підтвердила, що дійсно тривалий час не проживає за спірною адресою, оскільки жити там неможливо через постійні сварки з боку [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в суді проти позову заперечив, вважає його безпідставним та необґрунтованим, підтримав пояснення [PERSON] . \~ \~ \~ \~Допитані в судовому засіданні у якості свідків [PERSON] та [PERSON] , кожна окремо, підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] не проживають за спірною адресою більше року. \~ \~ \~ \~Допитаний у якості свідка [PERSON] в суді показав, що є колишнім сусідом сторін у справі та пояснив, що відповідачі не проживають за спірною адресою, оскільки там неможливо проживати через сварки [PERSON] . \~ \~ \~ \~Допитана у якості свідка [PERSON] в суді показала, що є сусідкою [PERSON] та пояснила, що раніше відповідачі проживали за спірною адресою, [PERSON] разом з [PERSON] будували будинок, зараз не проживають разом. \~ \~ \~ \~Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази у справі, суд знаходить позов таким, що задоволенню не підлягає. Частиною 1 статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В силу ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 серпня 1993 року у справі № 2-307/2005, яке набрало законної сили, здійснено розподіл будинковолодіння [ADDRESS] , відповідно з яким [PERSON] та її двом неповнолітнім дітям\~ [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , виділено ѕ частини від всього будинковолодіння, а [PERSON] ј частину від всього будинковолодіння (що підтверджується даними вказаного рішення та ухвали Волочиського районного суду Хмельницької області від 23 серпня 2007 року про роз`яснення рішення суду). \~ \~ \~ \~Згідно з технічним паспортом спірного будинковолодіння, виданим КП Волочиське районне бюро технічної інвентаризації 09 листопада 2007 року, [PERSON] , [PERSON] (на даний час [PERSON] ) та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить кожному по ј частині будинковолодіння [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Таким чином, співвласниками житлового будинку [ADDRESS] є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , та їм кожному належить по ј частині будинку (що не заперечили в судовому засіданні сторони). \~ \~ \~ \~На даний\~часв будинку [ADDRESS] проживає [PERSON] , відповідачі в цьому будинку не проживають більше року, що також сторонами не заперечується. \~ \~ \~ \~Викладені обставини свідчать про те, що позивач (один із співвласників) звернулась до суду з позовом до відповідачів (двох інших рівних співвласників) про визнання їх такими, що втратили право на користування житлом, тобто їх власністю. \~ \~ \~ \~Зважаючи на наведене вище, встановлені судом обставини та правові норми, які регулюють відповідні правовідносини, позов задоволенню не підлягає, оскільки власник майна не може бути позбавлений однієї із складових змісту його права власності (права користування). \~ \~ \~ \~Факт не проживання відповідачів у спірному житлі понад один рік правового значення не має, оскільки норма, передбачена ч. 2 ст. 405 ЦК України, в даному випадку не може бути застосована до власника майна як відповідача у справі. \~ \~ \~ \~Таким чином, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed