Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

У лютому 2022 року до суду звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] . Спільна дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач же добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, хоча є здоровим, працездатним та має самостійний дохід. [PERSON] вважає, що відповідач має змогу та повинен надавати їй матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини. Крім того, позивачці відомо, що у [PERSON] є двоє неповнолітніх дітей, на утримання яких з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів щомісячно. Посилаючись на вищезазначені обставини [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частки всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення нею повноліття. Ухвалою судді від 02.03.2022 у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначене судове засідання на 04.04.2022, яке було відкладене на 29.04.2022. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивачка не з`явилася, 28.04.2022 подала до суду клопотання, у якому просила справу слухати за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с. 30). Відповідач у судове засідання не з`явився, 29.03.2022 подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі (а.с. 23). У судове засідання не з`явилася третя особа, причини неявки суду невідомі. \~ \~ \~ \~У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206\~ЦПК України,\~у разі\~визнання відповідачем\~позову суд\~за наявності\~для цього\~законних підстав\~ухвалює рішення\~про задоволення\~позову. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 04.08.2020 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідно до довідки за вих. № 10-12/9775, виданої 29.12.2021 Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та має такий склад сім`ї: син [PERSON] , батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 8). Судом також\~встановлено,\~що спільна\~дитина перебуває\~на повному\~матеріальному утриманні\~матері,\~відповідач добровільно\~не надає\~матеріальної допомоги\~на утримання\~неповнолітньої дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Приписами статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182\~СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191\~СК\~України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Також, судом встановлено, що за виконавчим листом у справі № 2/532/706/2013 з відповідача [PERSON] здійснюється стягнення аліментів у розмірі 1/3 часки всіх видів його заробітку на користь третьої особи [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Частиною 2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості , зокрема, у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. З огляду на вищезазначене суд доходить висновку, що можливо стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини, оскільки сумарно розмір відрахувань не буде перевищувати 70 відсотків. Даний висновок повністю узгоджується з позицією Верховного суду, викладеною у постановах від 20.06.2018 у справі № 308/2749/16-ц, від 05.11.2018 у справі № 522/19526/16-ц та від 20.07.2020 у справі № 708/1185/19. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, тобто є передбачені ст.\~180\~СК\~України підстави для стягнення аліментів. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3. ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»,\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються\~позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Заяву про визнання позову [PERSON] подано до початку розгляду справи по суті. З огляду на зазначене, у зв`язку із визнанням відповідачем позову та задоволенням позову [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі [PERSON] в розмірі 496,20 грн на користь держави, іншу частину судових витрат віднести за рахунок держави. На підставі викладеного, та

Outcome: approved