Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

У квітні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті своєї дружини [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Горлівка Донецької області. В обґрунтування заяви [PERSON] вказував, що Республіканським бюро содово-медичної експертизи так званої ДНР видано лікарське свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Горлівка Донецької області, однак вказаний документ не є дійсними на території України, оскільки державні органи не визнають документи, видані на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно для державної реєстрації смерті померлої. Заявник просив заяву задовольнити у повному обсязі. Представники Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану (РАЦС) Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, причин неявки до суду не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 8 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Питання державної реєстрації смерті регулюються ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», главою 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5. Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я чи судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у вищевказані строки, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. У разі надходження заяви після закінчення одного року з дня настання смерті та, якщо факт смерті встановлено у судовому порядку або особа оголошена судом померлою, державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника. Оскільки документ, який виданий на тимчасово окуповані території є недійсним і не створює правових наслідків, заявник звернувся до суду. З наданих суду документів вбачається, що заявник [PERSON] є чоловіком померлої [PERSON] , [INFO] , а отже може бути заявником у даній справі. За відомостями заявника [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Горлівка Донецької області, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 596 від 02.03.2022 року, видане Республіканським бюро содово-медичної експертизи, так званої, ДНР. Судом встановлено, що Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовив заявнику у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 596, виданого Республіканським бюро содово-медичної експертизи, так званої ДНР від 02.03.2022 року, оскільки заявником пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У абзаці першому п. 13 постанови від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. За твердженнями заявника, інші заінтересовані особи повідомленні про подачу ним заяви про встановлення факту смерті [PERSON] . Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Горлівка Донецької області, підтверджується наданими заявником доказами, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved