Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

Представник Моторно (транспортного) страхового бюро України звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати, в якому просить стягнути з відповідача суму сплаченого відшкодування у розмірі 28902,28 гривні 28 коп., витрати, понесені на проведення врегулювання справи та збір документів, у розмірі:1445 гривень 20 коп. та судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.02.2020 року з вини [PERSON] , який керував автомобілем «Mersedes» д.н.з. [NUMBER] в м. Одесі було скоєно ДТП, внаслідок чого автомобіль «Мазда» реєстраційний номер [NUMBER] був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. Вина відповідача підтверджується Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 16.03.2020 року. Станом на дату скоєння дорожньо - транспортної пригоди цивільно- правова відповідальність відповідача не застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до звіту №24-02/20 про оцінку транспортного засобу, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Мазда», реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає: 31512 гривні 26 коп. За послуги ТОВ «Авто Одекс» позивач поніс витрати в розмірі 1445 гривень 20 коп. Даний факт підтверджується платіжним дорученням №1478089 від 27.04.2020 року, рахунком №86 від 03.04.2020 року та Актом виконаних робіт. Враховуючи вищевикладене, право, надане позивачу, а також те, що жодних заходів щодо добровільного відшкодування спричиненого збитку відповідач не здійснив, позивач вважає за доцільне звернутися за захистом своїх прав до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди. Позивач в судове засідання не з`явився, матеріали справи містять заяву щодо слухання справи за його відсутності. Відповідач, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.02.2020 року о 19 годині 15 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем «Мерседес» номерний знак [NUMBER] по вул. Приморській, 33, у м. Одесі, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Мазда», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим порушив вимоги п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеса від 16.03.2020 року визнано [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ст. ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили є обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. На момент скоєння ДТП цивільна відповідальність відповідача згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застрахована не була. 18.02.2020 року власник пошкодженого автомобіля [PERSON] звернулася із заявою до Моторно (транспортного) страхового бюро України з метою отримання відшкодування. Відповідно до звіту №24-02/20 про оцінку транспортного засобу, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Мазда», реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає:31512 гривні 26 коп. За послуги ТОВ «Авто Одекс» позивач поніс витрати в розмірі 1445 гривень 20 коп. Даний факт підтверджується платіжним дорученням №1478089 від 27.04.2020 року, рахунком №86 від 03.04.2020 року та Актом виконаних робіт. Як вбачається з матеріалів справи, наказом МТСБУ № 4657, від 22.04.2020 року, позивач відшкодував [PERSON] майнову шкоду в розмірі 28902 гривні 28 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1477934 від 22.04.2020 року. Згідно із ст. 3, 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники, страховики, особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, МТСБУ та потерпілі. Положеннями ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1, п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За змістом ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За правилами п. 40.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, передбачених у статті 41 Закону. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №6-112цс13 від 25 грудня 2013 року, у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування, до неї, у межах фактичних витрат, від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи припис ст. 993 ЦК України, позивач набув право вимоги у деліктних правовідносинах, що первісно виникли між МТСБУ та відповідачем [PERSON] . Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема, транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved