Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

ТОВ СК «Альфа-Гарант», в інтересах якого діє представник Грідін В.В., звернулося до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування, посилаючись на наступні обставини. В обґрунтування позову зазначається, що 04.12.2019 сталася ДТП за участю автомобіля «Богдан А-09201» із реєстраційним номером [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля «Hyundai Elantra» із реєстраційним номером [NUMBER] , внаслідок якої транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.06.2020 у справі №755/20194/19 відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4,124 КУпАП. На момент настання страхового випадку цивільно-страхова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТОВ СК «Альфа-Гарант» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач сплатив потерпілій особі на підставі наданих нею документів страхове відшкодування у розмірі 4554,18 грн, а отже до позивача у порядку регресу перейшло право вимоги до відповідача на відповідну суму. З огляду на це позивач просив стягнути з відповідача суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 4554,18 грн та судові витрати у загальному розмірі 4481 грн, які складаються з витрат зі сплати судового збору (2481 грн) та витрат на професійну правничу допомогу (2000 грн). У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що він наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки ним не повідомлялися, відзиву на позову він не подав, у той час як представник позивача не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, про що судом була постановлена відповідна ухвала. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно з постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.01.2020 у справі № 755/20194/19(а.с. 21) [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 1224, 124 КУпАП, та на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. У постанові зазначається, що 04.12.2019 о 22:05 год. біля будинку № 5-Б по вул. Кибальчича м. Києва водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Богдан А-09201» із реєстраційним номером [NUMBER] , при зміні напрямку руху не впевнився у безпеці руху, не витримав безпечного бокового інтервалу та допустив наїзд на автомобіль «Hyundai Elantra» із реєстраційним номером [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів і порушення п.п. 10.1, 13.1 ПДР України, а також [PERSON] залишив місце скоєння ДТП, чим порушив п.п. 2.10 (а) ПДР України. Згідно з аварійним сертифікатом 56-D/65/8 від 23.02.2020 (а.с. 23) з розрахунку вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Hyundai Elantra» із реєстраційним номером [NUMBER] , завданий внаслідок ДТП від 04.12.2019 збиток склав 7865 грн (з урахуванням ПДВ) та 6554,18 грн (без урахування ПДВ). 10.12.2019 [PERSON] надав Товариству з додатковою відповідальністю Страховій компанії «Альфа-Гарант» письмове повідомлення про відповідну дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 04.12.2019 за його участі (а.с. 19-20). Водночас 10.02.2020 потерпілий [PERSON] надав Товариству з додатковою відповідальністю Страховій компанії «Альфа-Гарант» письмове повідомлення про відповідну дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 04.12.2019 за його участі, а також заяву про страхове відшкодування витрат, пов`язаних із пошкодженням його автомобіля «Hyundai Elantra» із реєстраційним номером [NUMBER] у зв`язку з тим, що відповідальним за ДТП визнано [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів № 129410445 від 18.10.2019 (а.с. 12-13, 14). Відповідно до страхового акту № ЦВ/19/7326 від 05.05.2020 та розрахунку страхового відшкодування розмір останнього склав 4554,18 грн (а.с. 25, 26). Як вбачається з полісу № 129410445 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.10.2019 - транспортного засобу «Богдан А-09201» із реєстраційним номером [NUMBER] (а.с. 11), цивільно-страхова відповідальність відповідача була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю Страховій компанії «Альфа-Гарант» зі строком дії страхування з 19.10.2019 по 18.04.2020 включно на суму 130000 грн за шкоду, заподіяну майну. Згідно з п. 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як зазначається у п. 36.4 ст. 36 цього Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Згідно з пп. «а» п. 38.1.1 статті 38 вказаного Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, позаяк позивач, який є страховиком в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,поніс витрати по оплаті потерпілий особі розміру шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної її майну (автомобілю), винним в якій було визнано позивача, який самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, після виплати страхового відшкодування [PERSON] у Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» виникло право регресної вимоги до [PERSON] на суму 4554,18 грн, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача сплачене останнім страхове відшкодування у розмірі 4554,18 грн. Щодо розподілу між сторонами судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Із матеріалів справи вбачається, що позивач 14.05.2019 уклав договір про надання професійної правничої допомоги з адвокатським бюро «Грідін і партнери» в особі керуючого бюро - адвоката Грідіна В.В., повноваження якого підтверджуються свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 6203/10 від 06.10.2017 та ордером серії АІ № 1207161 від 14.05.2019. Із детального розрахунку та опису робіт (наданих послуг), виконаних за договором про надання правничої допомоги від 14.05.2019, актом прийому-передачі наданої правничої допомоги до вказаного договору від 28.01.2022, а також завдання-доручення № 171 до вказаного договору від 23.12.2021 вбачається, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу, яка була надана адвокатом Грідіним В.В., у розмірі 2000 грн (сума гонорару), - сплата позивачем яких підтверджується платіжним дорученням № 25878 від 24.12.2021. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. У той же час відповідач у судове засідання не з`явився та не зазначав про неспівмірність витрат позивача на правову допомогу, клопотання про їх зменшення відповідачем не заявлялося. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2481 грн (за подання позову) підтверджуються наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 26603 від 26.01.2022. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн, який є обґрунтованим та співмірним з огляду на положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, а також витрат зі сплати судового збору у розмірі 2481 грн, а всього - у розмірі 4481 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved