Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №844, мотивуючи його тим, що подружнє життя у них не склалося через непорозуміння одне одного, різні погляди на сімейне життя, у зв`язку з чим вони, фактично припинили шлюбні відносини і з липня місяця 2021 року проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Від шлюбу дітей вони не мають. Посилаючись на те, що збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам, а відновлення сімейних відносин між ними не можливе, просить шлюб між ними розірвати та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 09.12.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явились. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просить шлюб розірвати без надання строку на примирення, судовий розгляд провести без її участі та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] неодноразово не з`явився в судове засідання, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення судового розгляду або його проведення без його участі не подавав. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 21.08.2015 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №844. Під час\~ державної реєстрації \~шлюбу позивачка \~змінила прізвище\~ з " [PERSON] "\~на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (виданого повторно) (а.с. 6). Від шлюбу сторони дітей не мають. Ухвалою суду від 11.01.2022 року сторонам\~\~надавався\~\~строк на\~\~примирення тривалістю один місяць, який позитивних результатів не дав і\~\~сторони\~\~не\~\~примирились та\~\~позивачка наполягає на\~\~розірванні\~\~ шлюбу. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між подружжям втрачено взаєморозуміння, сторони фактично припинили шлюбні відносини, тривалий час проживають окремо та не ведуть спільного господарства. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. Враховуючи, що наданий судом сторонам строк на примирення не дав позитивного результату, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Частиною 8 ст. 294 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З врахуванням позиції позивачки, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу з відповідачем. При вирішенні питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд виходить з наступного. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини третя та четверта статті 137 ЦПК України). Згідно з правилами ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови у позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір за подачу позову в сумі 908 грн. Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн., які понесла позивач достовірно підтверджується квитанцією від 03.11.2021 року, договором про надання правової допомоги від 03.11.2021 року, ордером на надання правничої (правової) допомоги та копією свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю. Вказаний розмір вартості послуг адвоката суд вважає обґрунтованим і таким, що відповідає складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часу, витраченому адвокатом на виконання цих робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та значенню справи для позивачки. Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, понесені нею по оплаті судового збору та правової допомоги в загальній сумі 1908 грн.

Outcome: approved