Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом про солідарне стягнення із відповідачів - [PERSON] та [PERSON] заборгованості за договором позики від 11 вересня 2015 року в розмірі 216 000 доларів США і за договором позики від 18 березня 2016 року в розмірі 540 000 доларів США та судові витрати по справі. В своїх позовних вимогах позивачка посилається на те, що 11 вересня 2015 року вона позичила [PERSON] 180\~000 доларів США під 20% річних на купівлю та ремонт нерухомого майна, що розташоване у м. Біла Церква Київської області, а саме: квартири за адресою: [ADDRESS] ; квартири за адресою: [ADDRESS] ; квартири за адресою: [ADDRESS] ; квартири за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зобов`язався повернути позивачці суму позики з процентами у строк до 31 грудня 2020 року. Окрім того, 18 березня 2016 року позивачка позичила [PERSON] 450\~000 доларів США під 20% річних на купівлю та ремонт комерційного нерухомого майна, що розташоване по [ADDRESS] . Вказану суму позики з процентами [PERSON] зобов`язався повернути в строк до 31 грудня 2020 року. Вказані обставини підтверджуються власноручно складеною [PERSON] письмовою розпискою від 18 березня 2016 року. За період з часу отримання позики по 2019 рік включно [PERSON] щороку сплачував позивачці відсотки за користування позиками за двома вказаними розписками. Однак в грудні 2020 року - в обумовлений договорами позики строк відповідач не повернув позивачці позичених коштів, а також відсотків за користування позикою, а саме: 180 000 доларів США тіла позики та 36 000 доларів США процентів за користування позикою, згідно з договором позики від 11 вересня 2015 року та 450 000 доларів США тіла позики і 90 000 доларів США процентів за користування позикою, згідно з договором позики від 18 березня 2016 року. Загальна сума коштів, яку відповідач заборгував позивачці становить 756 000 доларів США. На неодноразові телефонні дзвінки позивачки, [PERSON] не відповідає, уникає зустрічей, при вирішенні спору про поділ майна подружжя не зазначав про наявність у нього вказаних боргових зобов`язань, що може свідчити про ухилення від обов`язку повертати борг. 04 червня 2021 року у приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Поліщук В.А., [PERSON] отримала інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо вищезазначеного нерухомого майна, на придбання якого [PERSON] позичав у неї грошові кошти, із яких їй стало відомо, що на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2018 року у справі № 357/2904/18, постанови Київського апеляційного суду від 23 липня 2020 року та постанови Верховного Суду від 18 листопада 2020 року всі перелічені вище об`єкти нерухомості перебувають у спільній частковій власності (по 1/2 частині) [PERSON] та [PERSON] . У Єдиному державному реєстрі судових рішень позивачка ознайомилася із рішеннями судів, на підставі яких за відповідачами зареєстровано вказані вище об`єкти нерухомості, та з`ясувала, що вказаними судовими рішеннями встановлено факт проживання однією сім`єю без шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з серпня 2014 року по березень 2018 року, а також те, що вказані квартири та нежитлову будівлю в м. Біла Церква Київської області було придбано відповідачами під час проживання однією сім`єю. Оскільки [PERSON] отримав у позивачки в позику грошові кошти під час перебування у фактичних шлюбних стосунках із [PERSON] та в інтересах сім`ї - для придбання та ремонту чотирьох квартир та нежитлового приміщення у м. Біла Церква Київської області, що визнані судом об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, тому відповідачі [PERSON] та [PERSON] повинні нести солідарну відповідальність з зобов`язаннями, що виникли із укладених між [PERSON] та [PERSON] договорів позики від 11 вересня 2015 року та 18 березня 2016 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Сідорова І.А. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Окрім того, [PERSON] пояснила, що відповідача [PERSON] знає з дитинства, проживали на одній вулиці, їй відомо, що [PERSON] працює в США і тому договори позики не посвідчувались нотаріально. Розписки [PERSON] писав власноручно, а грошові кошти вона передавала, за його дорученням, [PERSON] .. Окрім того у 2017- 2019 роках [PERSON] справно сплочував їй відсотки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини його неявки суду невідомі. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Батура О.П. в судовому засіданні заперечив проти позову та пояснив, що позивачкою не надано, і матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що кошти в розмірі 180 000,00 доларів США та 450 000,00 доларів США одержані за договорами позики [PERSON] , якщо такі були одержані від позивача, були використані ним в інтересах сім`ї. Наявні в матеріалах справи розписки про позику [PERSON] грошових коштів, не є в розумінні ст.ст. 77, 79 ЦПК України належним та беззаперечним доказом того, що саме ці кошти були витрачені на придбання нерухомості. Застереження у розписках про те, що [PERSON] позичив кошти на купівлю та ремонт нерухомості, безумовно не свідчить про те, що позика була витрачена за призначенням та стосується факту придбання та оплати такої нерухомості. Разом з тим, [PERSON] стверджує, що [PERSON] не повідомляв її про укладення між ним та [PERSON] будь-яких договорів позики, і своєї згоди [PERSON] на отримання позики в сумах 180 000 доларів США та 450\~000 доларів США. тобто в розмірі, що явно виходить за межі дрібного побутового, вона ні в письмовій, ні в усній формі не надавала, і кошти, якщо такі існували, не витрачались [PERSON] в інтересах їхньої сім`ї. Наявні в матеріалах справи розписки не містять підпису [PERSON] . Окрім того, [PERSON] стверджує, що квартири по [ADDRESS] ; по [ADDRESS] ; по [ADDRESS] ; по [ADDRESS] та нежитлове приміщення [ADDRESS] набуті за її кошти, які вона перераховувала переказами на ім`я [PERSON] та [PERSON] , і яких довіреностями від 22.09.2015, 27.10.2015 та 19.03.2016 уповноважувала набувати від свого імені спірне майно. Крім того, для придбання квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] (договори купівлі-продажу від 30.03.2017), [PERSON] 01.11.2016. 01.12.2016, 17.01.2017 та 28.02.2017 переказала на ім`я братів [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в розмірі 160 000 доларів США. Для придбання готелю по [ADDRESS] (договір купівлі-продажу від 02.11.2017), [PERSON] 10.04.2017, 25.04.2017, 08.06.2017 та 13.07.2017 переказала на ім`я братів [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в розмірі 60 000 доларів США. При цьому, грошові кошти [PERSON] отримувала від здійснення нею управління комерційною корпорацією «NW ONK WAY INC», як засновником. Крім того, відповідно до декларацій про доходи форми 1099 MISC за 2012-2014 роки [PERSON] працював в США та отримував наступний дохід: 2012 рік - 430\~149,64 доларів США; 2013 рік - 446\~331,59 доларів США: 2014 рік - 110 357,73 доларів США, 168 016,80 доларів США. Отже, відповідно до вказаних декларацій про доходи за 2012-2014 роки [PERSON] отримав дохід за вказаний період в сумі 1 154 855, 76 доларів США. Вказані обставини свідчать про наявність у [PERSON] та [PERSON] власних грошових коштів для придбання нерухомості в м. Біла Церква, в м. Рівне та в м. Кременець, що в свою чергу свідчить про відсутність потреби позичати кошти у [PERSON] для придбання нерухомого майна. Крім того, жодних коштів [PERSON] не отримував і не міг отримати від позивачки, оскільки в такі дні, як 11.09.2015 та 18.03.2016 [PERSON] перебував у США та не відвідував Україну. Не містять матеріали справи і доказів наявності у власності позивачки станом на 11.09.2015 іноземної валюти в сумі 180 000 доларів США та станом на 18.03.2016 іноземної валюти в сумі 450\~000 доларів США, що спростовує спроможність позивачки надати [PERSON] позику в обумовлених розписками розмірах. За таких обставин, оскільки позивачкою належними, допустимими та достовірними доказами не доведено витрачання позики [PERSON] в інтересах сім`ї, то відсутні й підстави для визнання боргу за розписками від 11.09.2015 та 18.03.2016 спільним боргом подружжя [PERSON] та стягнення такого боргу з [PERSON] , солідарно з [PERSON] . Також, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2018 у справі № 357/2904/18, встановлено факт проживання однією сім`єю без шлюбу [PERSON] з [PERSON] в період з серпня 2014 року; визнано спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON] перелічене наступне майно, з визнанням за [PERSON] права власності на 1\\2 частину: квартири [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] , нежитлової будівлі по [ADDRESS] . В задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 23.07.2020 рішення Білоцерківського міжрайонного суду Київської області від 27.11.2018, в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасовано і ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким, визнано спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON] перелічене наступне майно, визнано за кожним право власності на 1/2 частину цього майна, а саме. квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та готель по [ADDRESS] . В іншій частині рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2018 залишено без змін. Постановою Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 18.11.2020, касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2018, у не скасованій при апеляційному перегляді частині, та постанову Київського апеляційного суду від 23.07.2020 - залишено без змін. У наведеній справі [PERSON] стверджував, що на придбання спірного майна витрачав кошти, які він заробив в CШA, здійснюючи перевезення вантажів, на підтвердження чого подав суду декларацій про свої доходи форми 1099 MISC за 2012-2014 роки, а не за кошти, які він позичав у [PERSON] .. Також вважають, що насправді [PERSON] є співмешканкою [PERSON] , і незважаючи на те, що за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину готелю по [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] 03.12.2020 уклали договір про спільну діяльність у будівництві. На підставі вказаного договору, а також акту приймання-передачі нерухомого майна від 03.03.2021, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , остання набула у власність квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . 21, [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , 32, 33, 35, 37, 39, які знаходяться по [ADDRESS] . В подальшому, а саме 24.05.202l [PERSON] стає одним із засновників житлово-будівельного кооперативу «На щасливому», який знаходиться по [ADDRESS] , та очолює цей кооператив. Крім того, на підставі договору про спільну діяльність у будівництві від 03.12.2020 та акту приймання-передачі нерухомого майна від 16.04.2021, укладених між [PERSON] та [PERSON] , остання набула у власність квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . 11, [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , 31, 36, 38, [ADDRESS] . Така послідовність подій дає підстави для сумнівів у реальності спору про стягнення боргу, а виходячи в наявних у справі доказів у [PERSON] є всі підстави вважати, що насправді договори позики між [PERSON] та [PERSON] не укладалися, а розписки написані заднім числом з метою заволодіння майном [PERSON] . Тому представник [PERSON] адвокат Батура П.О. просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Також, адвокат заявив клопотання про стягнення із\~позивачки на\~користь [PERSON] \~понесенні останньою\~витрати на\~правничу допомогу\~повязану \~із розглядом\~даної справи, докази понесення яких, будуть надані суду в порядку ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 11.06.2021 позивачкою [PERSON] подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 15.06.2021 заява [PERSON] про забезпечення позову задоволена. 04.08.2021 ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області відкрито провадження у справі. 03.09.2021 року до суду подано клопотання представником відповідача адвокатом Батурою П.О. про витребування доказів. 13.09.2021 року представник відповідача адвокат Батура П.О. подав клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 27.09.2021 року ухвалою суду клопотання адвоката Батури П.О. від 13.09.2021 задоволено. 06.12.2021 року ухвалою суду клопотання представника відповідача адвоката Батури П.О. про витребування доказів - задоволено. 30.09.2021 представником позивачки адвокатом Сідоровою І.А. подано клопотання про виклик свідків. 06.12.2021 ухвалою суду клопотання адвоката Сідорової І.А. про виклик свідків задоволено. 06.05.2022 в судовому засіданні представник відповідача адвокат Батура П.О. заявив клопотання про встановлення додаткового строку для подання доказів. 06.05.2022 ухвалою суду в задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Батури П.О. про встановлення додаткового строку\~для подання\~ доказів відмовлено. Суд, заслухавши поясненя учасників справи, свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює директором агенції нерухомості «Експерт» в м. Біла Церква багато років і має гарну репутацію. Її познайомила із [PERSON] у 2011 році [PERSON] . У вересні 2015 року [PERSON] зателефонував їй та попросив приїхати у м. Кременець та у [PERSON] забрати кошти в сумі 180\~000 доларів США. За вказані кошти, за дорученням [PERSON] , вона купувала нерухомість, робила ремонт. Вдруге вона отримала гроші від [PERSON] в розмірі 450\~000 доларів США також у м. Кременець. За ті кошти вона продовжувала купувати нерухомість, здійснювати у ній ремонтні роботи, умебльовувати та купувати у квартири посуд та інші речі домашнього вжитку. З [PERSON] усе узгоджувала по скайпу. Вона особисто та її чоловік [PERSON] , який на даний час проходить службу в ЗСУ, укладали договори на придбання вищевказаних квартир на підставі довіреності на [PERSON] , оскільки у [PERSON] паспорт громадянина України був недійсний. В подальшому вони виготовили йому паспорт, як репатріанту (повернення на Батьківщину). Також [PERSON] передавав їй грошові кошти через [PERSON] , які вона складала в банківську скриньку та які, після повернення в Україну, забрав [PERSON] .. Договори купівлі-продажу оформляли в нотаріуса [PERSON] . Ціни в договорах зазначались по оцінці квартир і були значно занижені від дійсних. Вартість квартир була в межах 20-25 тис. доларів США. До 2016 року свідок розмовляла з [PERSON] по скайпу і та їй не повідомляла про те, що скасувала дію доручення від свого імені на ім`я свідка. Востаннє свідок спілкувалась з [PERSON] 28.11.2017р. на свій день народження. Під час допиту вказаного свідка по справі про поділ майна подружжя [PERSON] її не запитували про [PERSON] , їй нічого не було відомо про наявність розписок і вона вважала, що це кошти [PERSON] , оскільки отримувала їх за його дорученням, про що повідомляла суду. Покази представника відповідача про те, що допитаний свідок перебуває у неприязних стосунках з [PERSON] , оскільки за рішенням суду з її чоловіка стягуються кошти на користь [PERSON] , а тому дає неправдиві покази, які відрізняються від показів даних нею під час її допиту по справі про поділ майна подружжя [PERSON] , не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. З досліджених судом рішень суду вбачається, що сторонами суду не повідомлялось про наявність вказаних боргових зобов`язань та свідком нічого про це не зазначалось у суді. А належність вказаних позичених грошових коштів [PERSON] ( за чиїм дорученням свідок їх отримувала в [PERSON] ) і в даному судовому засіданні не заперечується [PERSON] .. Із розписки від 11.09.2015 року слідує, що [PERSON] , [INFO] , проживаючим [ADDRESS] , дано розписку про те, що він позичив під 20% відсотків річних 180\~000 доларів США в [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] (паспорт серії [NUMBER] виданий 10.10.2000 року Кременецьким РВ УМВС України, ідентифікаційний код [NUMBER] ) на купівлю та ремонт нерухомого майна: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] . Зобов`язався повернути суму позики з відсотками у строк до 31 грудня 2020 року, про що і розписався. 18 березня 2016 року [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресрю: [ADDRESS] , позичив під 20% відсотків річних 450\~000 доларів США в [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] (паспорт серії [NUMBER] виданий 10.10.2000 року Кременецьким РВ УМВС України, ідентифікаційний код [NUMBER] ) на купівлю та ремонт комерційного нерухомого майна: [ADDRESS] . Зобов`язався повернути суму позики з відсотками у строк до 31 грудня 2020 року, про що і розписався, що стверджується розпискою від 18.03.2016 року. Згідно інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №№ 260096243; 260096303; 260096534; 260096083; 260095898 від 04.06.2021 [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/2 частині: квартири [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] та нежитлового приміщення [ADDRESS] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2018 у справі № 357/2904/18, встановлено факт проживання однією сім`єю без шлюбу [PERSON] з [PERSON] в період з серпня 2014 року. Визнано спільного сумісною власністю [PERSON] і [PERSON] перелічене наступне майно, визнавши за [PERSON] право власності па 1\\2 частину цього майна, а саме: визнано за [PERSON] право власності на 1\\2 частину квартири [ADDRESS] , на 1\\2 частину квартири [ADDRESS] ; на 1\\2 частину квартири [ADDRESS] ; на 1\\2 частину квартири [ADDRESS] та на 1\\2 частину нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] . В задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 23.07.2020 рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2018, в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасовано і ухвалено в цій частині нове судове рішення, за яким визнано спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON] перелічене наступне майно, визнавши за кожним право власності па 1/2 частину цього майна, а саме: квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] та готель по [ADDRESS] . В іншій частині рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2018 залишено без змін. Учасники справи не заперечували того, що вищевказані рішенні, які одержані з Єдиного державного реєстру рішень та долучені до матеріалів справи, стосуються відповідачів по справі. Згідно інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта за № 272358064 від 30.08.2021 [PERSON] є власником квартир за [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , 38, [ADDRESS] та власником квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , які знаходяться по [ADDRESS] . Із свідоцтва про реєстрацію від 20.04.20215 та заяви про заснування комерційної корпорації від 01.04.2015 слідує, що [PERSON] є засновником комерційної корпорації «NW ONЕ WAY INC» Згідно декларації про податок з доходів фізичних осіб США, дохід [PERSON] у 2012 становив 430\~150 доларів США ( після сплати податків - 361\~324 доларів США); у 2013 році - 446 332 доларів США ( після сплати податків - 374 919 доларів США); у 2014 році 16 200 доларів США ( після сплати податків - 15\~055 доларів США); у 2015 році - 81 029 доларів США ( після сплати податків 80 706 доларів США); у 2016 році 78\~994 доларів США ( після сплати податків 78 816 доларів США); у 2017 році 74\~092 доларів США ( після сплати податків 73 487 доларів США). Згідно податкових декларацій про інші доходи, [PERSON] у 2015 року отримала дохід в сумі 84874,14 доларів США; у 2016 році - 405362,56 доларів США; у 2017 році 499561,92 доларів США. Із довідки від 20 червня 2018 року виданої корпорацією МЕЕST-Торонто слідує, що [PERSON] , яка проживає за адресою 6721 Monte Vista Dr., SE, Auburn [NUMBER] , USA на протязі 2016 по 2017 років користувалась послугами Корпорації МЕЕST - відсилала грошові перекази в сумі $ 273,550.00 US на Україну для [PERSON] та [PERSON] / [ADDRESS] /. Згідно довідки від 20 червня 2018 року виданої корпорацією МЕЕST-Торонто, [PERSON] , яка проживає за адресою 6721 Monte Vista Dr., SE, Auburn [NUMBER] , USA на протязі 2016 по 2017 років користувалась послугами Корпорації МЕЕST - відсилала грошові перекази в сумі $ 223,100.00 US на Україну для [PERSON] та [PERSON] / [ADDRESS] . Із довідки від 20 червня 2018 року, виданої корпорацією МЕЕST-Торонто слідує, що [PERSON] , яка проживає за адресою 6721 Monte Vista Dr., SE, Auburn [NUMBER] , USA на протязі 2016 по 2017 років користувалась послугами Корпорації МЕЕST - відсилала грошові перекази в сумі $ 89,800.00 US на Україну для [PERSON] / [ADDRESS] . Згідно інформації наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування станом на 14.12.2021, [PERSON] зареєстрована як застрахована особа в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Із повідомлення Державної прикордонної служби України від 14.12.2021 слідує, що Державна прикордонна служба України не має можливості надати інформацію про перетинання державного кордону України у період з 01.09.2015 по 30.03.2016 громадянами України [PERSON] та [PERSON] , оскільки інформація у базі даних осіб, щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства - зберігаються протягом 5 років. Згідно повідомлення Головного управління ДПС в Тернопільській області від 21.12.2021 слідує, що [PERSON] як фізична особа підприємець перебувала на обліку у Кременецькій ДПІ Головного управління ДПС у Тернопільській області з 15.05.2010 по 03.07.2012. За період з 15.05.2010 по 21.09.2011 згідно поданих декларацій про доходи вказаний вище платник доходів не одержувала, з 22.09.2011 по 03.07.2012 декларації про доходи не подавались. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. \~ \~У відповідності\~до\~ст.\~530\~ЦК України, якщо\~у зобов`язанні\~встановлений строк\~(термін)\~його виконання,\~то воно\~підлягає виконанню\~у цей\~строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до частини другої\~статті 533 ЦК України, якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). У відповідності до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень статей\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України\~встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Частиною третьою\~статті 545 ЦК України\~передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до частини першої\~статті 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із сутті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з частинами першою, четвертою\~статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Відповідно, наявність у позивача боргового документа - розписки відповідача, свідчить про невиконання ним взятих на себе зобов`язань. Відповідно, до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України\~суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі\~№ 6-1967цс15. Відповідно до\~ст. 60 СК України\~\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).\~\~ Згідно з ч.1\~ст.70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.\~\~ Частина 2\~статті 65 СК України\~передбачає, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя\~ (ч.3\~ст.61 СК України). Відповідно до ч.1\~ст. 68 СК України\~розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно з ч. 4\~ст. 65 СК України\~договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У п.п.23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч.4\~ст.65 СК України). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної\~у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Внаслідок укладення кредитного договору\~\~у подружжя виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~у період\~перебування у\~шлюбі\~з [PERSON] \~позичив у\~ [PERSON] \~гроші в\~сумі 216\~000\~доларів США\~та 540\~000\~доларів США\~під 20\~%\~річних,\~про що\~відповідно 11.09.2015\~та 18.03.2016\~написав розписки, для придбання квартир та нежитлового приміщення, право власності на\~які по 1/2 частці визнано за відповідачами по справі, тому суд вважає, що наявні підстави для поділу боргового зобов`язання порівну між колишнім подружжям. Під час розгляду справи, представник відповідачки [PERSON] оспорював дійсність укладених між позивачкою та [PERSON] договорів позики, однак відповідачі по справі не надали належних доказів, які б підтверджували, що [PERSON] не підписував та не складав боргові розписки від 11.09.2015 та 18.03.2016.. Наявність у [PERSON] оригіналу боргових розписок [PERSON] та замовчування [PERSON] , під час розгляду справи про поділ майна подружжя, наявності вказаних боргових зобов`язань, свідчить про ухилення від виконання останнім взятих на себе зобов`язань. Посилання відповідача та його представника на те, що відповідачі мали достатній дохід для купівлі зазначеного майна та у [PERSON] не було потреби позичати грошові кошти, спростовується наявними в матеріалах справи розписками, що підтверджують існування боргових зобов`язань між позивачкою та [PERSON] та поясненнями свідка [PERSON] .. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] є співмешканкою [PERSON] , суд до уваги не приймає, оскільки вказані обставини не мають правового значення для вирішення спору та повністю заперечуються позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ Відповідно\~до ч.\~1\~ ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; у\~разі відмови\~в позові\~-\~на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням наведеного суд вважає, що оскільки позовні вимоги [PERSON] задовалені в повному обсязі, тому із відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивачки понесенні останньою судові витрати по справі, що складаються із сплаченого нею судового збору та становить 11\~350 грн.. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved