Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 17.09.2019 року, о 10-00 г., біля буд.№3 по вул.Академіка Чекмарьова в м.Дніпрі, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , під час якої було заподіяно механічні пошкодження автомобілю марки Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] . На момент заподіяння шкоди діяв договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №234544а9дк від 27.09.2019 року, укладений з ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» щодо автомобіля Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] . Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10.10.2019 року у справі №201/11243/19, яка набрала законної сили, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Страхувальник згідно договору №234544а9дк від 27.09.2019 року звернувся до позивача із заявою про подію та виплату страхового відшкодування. Вказану заяву було розглянуто та на підставі акту огляду транспортного засобу від 20.09.2019 року, рахунку №С000066799 від 20.09.2019 року, ремонтної калькуляції №1.003.19.0 від 25.09.2020 року, страхового акту №ARX2502345 від 27.09.2019 року здійснено виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] в сумі 32545 грн. 13 коп. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у АТ СГ «ТАС» згідно полісу №АМ9336259 та останнім було покрито суму збитків позивача в розмірі 20495 грн. 94 коп., в межах ліміту та з урахуванням зносу . Посилаючись на вказані обставини та положення ст.ст.993,1194 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», позивач просив стягнути з відповідача 12049 грн. 19 коп., що становить різницю між виплаченим позивачем відшкодуванням згідно договору №234544а9дк від 27.09.2019 року та сумою виплаченою АТ СГ «ТАС». Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.01.2022 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою від 25.02.2022 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В наданому клопотанні представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач за судовими викликами до суду повторно не з`явився, про поважність причин своєї неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. За вказаних обставин, судом у відповідності до ст.ст.211,223,247,280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, в заочному порядку та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частинами 2,5 ст.1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 17.09.2019 року, о 10-00 г., біля буд.№3 по вул.Академіка Чекмарьова в м.Дніпрі, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10.10.2019 року у справі №201/11243/19, яка набрала законної сили, відповідача [PERSON] за фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди діяв договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №234544а9дк від 27.09.2019 року, укладений між ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» та власником транспортного засобу Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до вказаного договору та заяви страхувальника, акту огляду транспортного засобу від 20.09.2019 року, рахунку №С000066799 від 20.09.2019 року, ремонтної калькуляції №1.003.19.0 від 25.09.2020 року, страхового акту №ARX2502345 від 27.09.2019 року, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] в сумі 32545 грн. 13 коп. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у АТ СГ «ТАС» згідно полісу №АМ9336259 та останнім було покрито суму збитків позивача в розмірі 20495 грн. 94 коп., в межах ліміту та з урахуванням зносу. Таким чином, судом встановлено, що позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування №234544а9дк від 27.09.2019 року відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі, в сумі 32545 грн. 13 коп. В зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до останнього (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Відносини ж між відповідачем та його страховиком АТ СГ «ТАС» регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. АТ СГ «ТАС», як страховик відповідача, виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу, в сумі 20495 грн. 94 коп. З огляду на це, у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги до відповідача в сумі 12049 грн. 19 коп. (32545,13 грн. - 20495,94 грн.), оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди. Вказане відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 03.09.2018 року у справі №464/1937/16-ц (провадження №61-4756св18). З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача різницю між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням в сумі 12049 грн. 19 коп., а також у відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved