Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

До Дзержинського\~районного суду\~міста Кривого\~Рогу Дніпропетровської\~області надійшла\~позовна заява\~ [PERSON] (надалі Позивач) до Акціонерного товариства\~«Ідея Банк» (надалі Відповідач), треті особи: Приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Гуревічов Олег\~Миколайович,\~Металургійний відділ\~державної виконавчої\~служби у\~місті Кривому\~Розі Криворізького\~району Дніпропетровської\~області Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Дніпро)\~про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню (а.с. 1-7). Позов пред`явлено за правилами альтернативної підсудності - за місцем виконання виконавчого напису (частина 12 статті 28 ЦПК України). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 09 лютого 2022 року визначено головуючого - суддю Скотар Р.Є. Ухвалою судді 11 лютого 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення за виконавчим написом № 543 від 18.02.2018 року (а.с.29-30). Ухвалою судді 14 лютого 2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 32). Ухвалою судді 14 лютого 2022 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського\~нотаріального округу\~Гуревічова Олега\~Миколайовича належним\~чином завірені\~копіїдокументів,\~на підставі\~яких був\~вчинений виконавчий\~напис №543\~від 28\~лютого 2018\~року про\~стягнення з\~ [PERSON] на користь Публічного акціонерного\~товариства «Ідея\~Банк» заборгованості(а.с. 33). На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідач АТ «Ідея Банк» надав відзив на позовну заяву (а.с.37-50). Від третьої особи Київського міського\~нотаріального округу\~Гуревічова Олега\~Миколайовича на\~виконання ухвали\~суду від\~14.02.2022\~року не\~надано належним\~чином завірені\~копіїдокументів,\~на підставі\~яких був\~вчинений виконавчий\~напис №543\~від 28\~лютого 2018\~року про\~стягнення з\~ [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості. Від третьої особи Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) пояснень на\~позов не\~надходило. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 28.02.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 543, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № Р24.187.75216 від 29 серпня 2016 року, за період з 01.06.2017 року по 09.01.2018 року у розмірі 63187,45 грн., яка складається з 26967,74 грн. сума основного боргу, 6198,85 грн. сума простроченого боргу, 11942,45 грн. прострочених відсотків, 814,80 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту, 15447,93 грн. пеня, 1700,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. В подальшому позивачу із за стосунку Дія стало відомо, що 13.04.2018 року головним державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Степаненко Т.М. було відкрите виконавче провадження № 56174915 про примусове виконання виконавчого напису № 543 від 28.02.2018 року. Ознайомившись із вказаним виконавчим написом та його змістом позивач вважає його таким, що не підлягає виконанню, оскільки будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від АТ «Ідея Банк» позивач не отримував та взагалі не був проінформований про існування заборгованості та її розмір, а також про наміри АТ «Ідея Банк» звернути стягнення за виконавчим написом. Вважає, що наявність простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 61487,45 грн. слід оцінювати критично, оскільки не зрозуміло чи є правова підстава виникнення боргу саме в такому розмірі. Отже, у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. У відзиві\~на позовну\~заяву представник\~відповідача Акціонерного товариства «Ідея Банк» просить суд відмовити у задоволені позовної заяви [PERSON] в повному обсязі, в обґрунтування посилався на те, що 29.08.2017 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р24.187.75216, згідно якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 34997,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язувався одержати кредит і повернути його разом із процентними платежами. Оскільки [PERSON] згідно кредитного договору зобов`язань не виконав, тому станом на 09.01.2018 року у нього утворилася заборгованість у розмірі 61487,45 грн., з яких основний борг 26967,74 грн., прострочений борг 6198,85 грн., прострочені проценти 11942,45 грн., строкові проценти 115,68 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 814,80 грн., пеня 15447,93 грн. АТ «Ідея Банк» надало нотаріусу всі необхідні документи, які відповідають переліку та підтверджують безспірність заборгованості для вчинення виконавчого напису. Також, 09.01.2018 року АТ «Ідея Банк» надіслало позивачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, отже виконавчий напис № 543 від 28.02.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. є законним та вчиненим з додержанням норм чинного законодавства. Державний виконавець Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Степаненко Т.М. пояснень на позов не надала. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. вимоги ухвали про витребування доказів не виконав, пояснень на позов не надав. Короткий виклад обставин справи, встановлених судом. 28 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем був вчинений виконавчий напис № 543 від 28.02.2018 року, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № Р24.187.75216 від 29 серпня 2016 року, за період 01 червня 2017 року по 09 січня 2018 року в розмірі 63187,45 грн., яка складається з: 26967,74 грн. основний борг, 6198,85 грн. прострочений борг, 11942,45 грн. прострочені проценти, 115,68 грн. строкові проценти, 814,80 грн. прострочена сплата за обслуговування кредиту, 15447,93 грн. пеня, 1700,00 грн. за вчинення виконавчого напису (а.с.10). На підставі заяви АТ «Ідея Банк» про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем Металургійного відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Кривому\~Розі Криворізького\~району Дніпропетровської\~області Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Дніпро)\~Степаненко Тетяною\~Миколаївною,\~13\~квітня 2018 року відкрито виконавче провадження № 56174915 про стягнення з позивача (боржника) [PERSON] , на користь відповідача (стягувача) АТ «Ідея Банк» заборгованості у розмірі 63187,45 грн. (а.с.11-12). Відповідно до постанови державного виконавця Металургійного відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Кривому\~Розі Криворізького\~району Дніпропетровської\~області Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Дніпро)\~Степаненко Тетяни\~Миколаївни від 13 квітня 2018 року, сума заборгованості, згідно з Виконавчим написом, становить 63187,45 грн., в тому числі: основна винагорода 6318,75 грн. Нормативно-правове обґрунтування Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14\~Закону України\~«Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій: шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Разом з тим нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом розділом ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18). Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. До матеріалів справи не долучено Кредитний договір № Р24.187.75216 від 29.08.2016 року, на підставі якого у позивача виникла заборгованість. Отже не зрозуміло який строк кредитування за договором, дата повернення кредиту, чи позичальник (позивач) ознайомлений з умовами споживчого кредитування банку. Відповідач не скористався правом надання доказів безспірності заборгованості. До суду разом із відзивом представником позивача долучено розрахунок по кредиту № Р24.187.75216, однак не долучено самого договору, отже не можливо встановити строк кредитування, дату повернення кредиту, на які саме умови погодився позивач при підписанні кредитного договору, чи передбачав він сааме такі складові заборгованості. Суд враховує, що договори на отримання кредиту як правило є договорами приєднання, та передбачають погодження Умов та правил банківського обслуговування, кредитування тощо, та такі умови є мінливими, тому для доведення безспірності заборгованості Відповідач зобов"язаний довести, які саме Умови кредитування діяли на момент укладання договору, та довести що позичальник обізнаний та ознайомлений з такими умовами. Тому суд відхиляє твердження Відповідача про наявність безспірної заборгованості. За таких обставин суд погоджується з твердженнями позивача, про те що кредитний договір № Р24.187.75216 від 29 серпня 2016 року не є доказом наявності безспірної заборгованості, а складові заборгованості, строки її погашення, мають встановлюватися за позовом правонаступника до боржника про стягнення заборгованості, а тому виконавчий напис вчинено за відсутності безспірної заборгованості. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Встановлені судом фактичні обставини не дають суду підстав вважати вказаний у виконавчому написі розмір заборгованості позичальника безспірним, а виконавчий напис винесеним відповідно до чинного законодавства України. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед Відповідачем є безспірним. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідач не скористався правом для подання до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинено за відсутності доказів безспірності вимог банку. Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають задоволенню в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Що стосується розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, то витрати по сплаті судового збору за подання позову, а також за подання заяви про забезпечення позову, мають бути стягненні з відповідача на користь держави у зв`язку з задоволенням позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved