Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

Представник позивача 10.12.2021 р. звернувся із позовною заявою, в якій просить визнати за позивачем право на приватизацію квартири [ADDRESS] за відсутності ордера; зобов`язати відповідача вчинити необхідні дії по передачі [PERSON] у приватну власність (приватизацію) квартири у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» без наявності ордера про надання жилої площі за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 09.07.1996 р. по теперішній час. 26.03.2021 р. [PERSON] звернувся до районної адміністрації по Шевченківському району Запорізької міської Ради із заявою щодо приватизації вищевказаної квартири та був наданий пакет документів для реалізації його права. Листом районної адміністрації по Шевченківському району Запорізької міської Ради від 12.11.2021 р., позивачу відмовлено у праві на приватизацію, у зв`язку з відсутністю копії ордеру про надання жилої площі на жиле приміщення. [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . У 1987 р. ордер на квартиру [ADDRESS] видавався саме матері позивача - [PERSON] . Згідно відповіді Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської Ради від 26.03.2021 р. не уявляється можливим надати копію корінця обмінного ордеру на вищевказану квартиру у зв`язку з відсутністю на зберіганні даних за 1987 р. На підставі розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської Ради по Шевченківському району № 311 від 24.05.2021 р. 08.06.2021 р. КП «Наше місто» уклало з позивачем договір найму житлового приміщення на вищевказану квартиру. Так, приватизація квартири здійснюється при наявності ордера на неї, особу, на яку виписано цей документ, називають наймачем, а ті, хто був вселений в житло разом з нею, відносяться до членів сім`ї та є учасниками процедури приватизації. Ухвалою від 16.12.2021 р. відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 25.02.2022 р. 25.02.2022 р. підготовче судове засідання відкладено на 21.03.2022 р. через перебування судді у відпустці. 21.03.2022 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 11.05.2022 р. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не має, просить ухвалити рішення на розсуд суду з урахуванням пояснень сторін та наданих ними доказів. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача та представника відповідача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом з письмових доказів, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 09.07.1996 р. по теперішній час (а.с.7-8). 26.03.2021 р. [PERSON] звернувся до районної адміністрації по Шевченківському району Запорізької міської Ради із заявою щодо приватизації вищевказаної квартири. Листом районної адміністрації по Шевченківському району Запорізької міської Ради від 12.11.2021 р. позивачу відмовлено у праві на приватизацію у зв`язку з відсутністю копії ордеру про надання жилої площі на жиле приміщення (а.с.11). Згідно відповіді Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської Ради від 26.03.2021 р., не уявляється можливим надати копію корінця обмінного ордеру на вищевказану квартиру, у зв`язку з відсутністю на зберіганні даних за 1987 р. (а.с.12). За даними ТОВ ЗМБТІ станом на 01.01.2013 р. власником квартири [ADDRESS] (а.с.14). 08.06.2021 р. КП «Наше місто» уклало з позивачем договір найму житлового приміщення на вищевказану квартиру (а.с.9-10). Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку). Статтею 15 Житлового кодексу України визначено, що до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду належить видання ордерів на жилі приміщення. Відповідно до ст. 58 ЖК Українина підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Згідно Постанови ради Міністрів Української РСР від 11.12.1984 № 470 "Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР" (розділ IV, ст. 69 "Ордер на жиле приміщення"), на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Статтями 70, 72 Постанови від 11.12.1984 № 470 визначено, що ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Відповідно до ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктами 2 і 5 статті 2 цього Закону. Статтею 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду визначено", що не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Так як спірне житло є квартирою в житловому будинку та не відноситься до житла, що не підлягає приватизації, а також враховуючи неможливість надання позивачу ордеру, який було втрачено через незалежні від нього обставини, то суд приходить до висновку про неправомірність відмови відповідача. Відповідно до ч.11 ст.8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. З наведеного вище суд дійшов висновку, що за відсутності інформації щодо отримання позивачем ордеру на вселення у спірне житло, факт його прописки (реєстрації) в спірній квартирі, яка була проведена у відповідності до чинного на той час законодавства, і підтверджується належними доказами, свідчить про наявність у позивача права користування спірною жилою площею. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову та захисту прав позивача у обраний ним спосіб.

Outcome: approved