Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

У лютому 2022 року позивач звернувся в суд із означеним позовом до відповідача, вказавши, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно він є власником житлового будинку з надвірними будівлями під [ADDRESS] . У вказаному будинку значиться зареєстрованою відповідач, яка являється колишньою співмешканкою позивача та в даному будинку не проживає. Позивач вказує, що протягом тривалого час спільно проживали у фактичних шлюбних відносинах, проте у вересні 2020 року відповідач виїхала на роботу за кордон та з тих пір в будинку не проживає. В добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації не бажає, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості вільно розпоряджатися вказаним житловим будинком, оформити субсидію та пільги на комунальні послуги. Протягом всього часу відсутності відповідача матеріальної допомоги вона не надає, будь-якої участі у витратах по веденню спільного господарства, утриманню будинку відповідач не приймає. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування будинком, що знаходиться по [ADDRESS] . Ухвалою судді від 22.02.2022 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надала, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задоволити з викладених у ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомляла, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 17.01.2011 року, виданим Виконавчим комітетом Вовковинецької селищної ради на підставі рішення №10 від 30.12.2010 року. Вказане підтверджується також технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду [ADDRESS] , виданим ГМП «Інвентаризатор» за реєстровим номером 2079. Так, згідно довідки №109 від 20.01.2022 року, виданої виконавчим комітетом Вовковинецької селищної ради Хмельницької області, [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована по [ADDRESS] , протягом 2021 року по теперішній час за місце реєстрації не проживає. За даними акту обстеження житлового приміщення від 05.05.2022 року складеного комісією в складі депутата Вовковинецької селищної ради Кремінського Л.Л., членів [PERSON] та [PERSON] , а також позивача [PERSON] , встановлено, що в ході обстеження всіх кімнат житлового будинку по [ADDRESS] особистих речей та слідів проживання [PERSON] не виявлено. Також, факт непроживання [PERSON] за вищевказаною адресою з вересня 2020 року по теперішній час підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] ,які являються жителями смт. Вовковинці. Частиною 1 ст. 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд враховує, що відповідач не проживає разом з позивачем з вересня 2020 року, спільного господарства не ведуть, що підтверджується письмовими доказами, тобто наявність реєстрації є формальною умовою приналежності до житлового будинку. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що слід усунути перешкоди в користуванні [PERSON] належним йому житловим будинком за адресою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням. В силу вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved