Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач є матір`ю, а Відповідач - батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю у м. Львові, і знаходиться на її утриманні. Шлюб між сторонами у справі розірвано. Відповідач розвитком дитини не цікавиться, участі у його вихованні не приймає, аліменти не сплачує. Будь-який зв`язок між сином та батьком відсутній. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, позивач вважає, що в інтересах дитини буде позбавити відповідача батьківських прав. Процесуальні дії у справі. Позовна заява надійшла до суду 24.11.2021. 16.12.2021 судом отримана інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою від 17.12.2021 позов було залишено без руху. 11.01.2022 позивачем усунуто недоліки позовної заяви. 14.01.2022 провадження у справі відкрито. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшла заяв про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити. Відповідач через канцелярію суду здав заяву про розгляд справи без участі, проти позовних вимог не заперечує. В подальшому, відповідач на електронну адресу надіслав заяву про розгляд справи без участі, в якій зазначив, що заперечень проти позбавлення його батьківських прав не має. Такі заяви розцінюється судом як визнання відповідачем позовних вимог. Третя особа про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлена належним чином, але до суду її представник не з`явився, будь-яких заяв та клопотань від нього не надходило. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення у справі за відсутності учасників, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивач [PERSON] є матір`ю, а відповідач - [PERSON] - батьком [PERSON] , [INFO] /а.с.11/. Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.03.2014 шлюб між сторонами по справі розірвано /а.с.12/. Неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачем, яка створює всі необхідні умови для проживання дитини /а.с.13, 16/ Дитина знаходиться на утриманні позивача, оскільки відповідач матеріально сина не утримує, має заборгованість по аліментам, розмір якої станом на 01.04.2021 складав 91177,00 грн. /а.с.14-15/. Неповнолітній син сторін навчається в ліцеї, у музичній школі, як зазначено у довідках цих установ, вихованням дитини займається мати, батько життям сина не цікавиться, участі у вихованні не приймає /а.с.17,18/. Франківська районна адміністрація Лвівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , про що надав відповідний висновок від 04.11.2021 року /а.с.34/. Як зазначено у вказаному висновку, вихованням дитини займається мати, після переїзду до м. Львова, батько декілька разів спілкувався із сином по телефону, однак з часом перестав навіть телефонувати. У нього інша сім`я, фінансової змоги утримувати сина він не має, про що повідомляв на засіданні комісії. Дії батька негативно позначаються на емоційному стані дитини. Зміст спірних правовідносин. Встановленим в судовому засіданні фактам відповідають правовідносини, які регулюють умови та порядок виховання батьками неповнолітніх дітей, наслідки ухилення ними від виконання своїх обов`язків. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.164 СК України - мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При цьому, суд керується положеннями Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», згідно з п.15 якої, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з положеннями п.16 цієї Постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Положеннями ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем повністю доведений факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітнього сина, байдужого ставлення до його долі. З урахуванням вищевказаного, та також тієї обставини, що відповідач проти позбавлення його батьківських прав не заперечує, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідача батьківських прав. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статтею 169 Сімейного кодексу України. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved