Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

24.11.2021 року позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., було вчинено виконавчий напис №72034 відповідно до якого з нього на користь ТОВ «Форвард Фінансів» стягнуто заборгованість, включаючи витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 9188,86 грн., виниклу за кредитним договором, що було укладено між ним та ПАТ «Родовід Банк». 29.11.2021 року ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси цивільну справу було передано за підсудністю до Черкаського районного суду Черкаської області. 23.12.2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями позов розподіллено судді Тептюку Є.П. Рішенням Черкаського районного суду від 21.02.2022 року позов було задоволено повністю, визнано виконавчий напис № 72034, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисько Оленою Василівною від 11.06.2021 року щодо звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Форвард Фінансів» суми боргу, в розмірі 9188,89 грн., таким, що не підлягає виконанню. Крім того стягнуто з ТОВ «Форвард Фінансів» на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір в сумі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві),00 гривень. В письмовій заяві про ухвалення додаткового рішення суду, що надійшла 05.04.2022 року, позивач просить стягнути з ТОВ «Форвард фінансів» на свою користь судові витрати, пов`язані з розглядом справі в сумі 8000 грн. Разом із заявою, позивач просив суд поновити строк на подання доказів сплати судових витрати пов`язаних з наданням правничої допомоги. В підтвердження понесених витрат до заяви було додано: витяг з договору про надання правової допомоги від 21.11.2021 року, детальний опис робіт, виконаних адвокатом, акт виконаних робіт, копію прибуткового касового ордеру №6 від 04.04.2022 року, додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 21.11.2021 року датованою 04.04.2022 року. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.137 ЦПК України). Частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Отже, з аналізу ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має стягуватись на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. До зави додано витяг з договору про надання правової допомоги від 21.11.2021 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язалася надати позивачу консультації, складати заяви та запити, заявляти від його імені клопотання та завіряти своїм підписом вірність копій документів. Пунктом 4 вказаної угоди визначено, що оплата за виконання адвокатом доручення замовника за цим договором, включаючи витрати організаційно-технічного характеру, визначаються за домовленістю сторін шляхом укладення додаткової угоди. Відповідно до додаткової угоди від 04.04.2022 року, п.1 визначено, що загальна вартість робіт (послуг) адвоката становить 8000 (вісім тисяч) гривень. Відповідно до детального опису робіт від 04.04.2022 року, [PERSON] було здійснено: надано юридичну консультацію із використанням Єдиного державного реєстру судових рішень; підготовлено від імені позивача позовної заяви; підготовано заяву про забезпечення позову; сформовано заяву по судових витратах. Згідно із ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, розрахунків). Роз`ясненнями, наведеними п.48 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем документально доведено, що ним дійсно були понесені витрати на правничу допомогу. Проте, суд враховує, що в справі наявний відзив про зменшення судових витрат з детальним розрахунком та мотивуванням вказаного зменшення, а також те, що заперечень на вказаний відзив не надходило. Тому, з урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, часу, витраченого адвокатом на надання [PERSON] правничої допомоги у справі 711/7704/21 (згідно з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 04.04.2022 року) суд приходить до висновку, що зазначена сума у розмірі 8000 грн., є завищеною та належним чином не обгрунтованою, зокрема в частині лише підготовки та написанні процесуальних документів. Суд, вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу, виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їх розмір обгрунтованим. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року №755/9215/15-ц. Європейський Суд з прав людини (далі- ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових витрат, якщо вони були фактичними та неминучими, а їхній розмір обгрунтованим. Враховую вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо зменшення розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 4000 (чотири тисячі) гривень Витрат на професійну правничу допомогу, що на думку суду не виходить за розумні межі визначення гонорару. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. На підставі викладеного,

Outcome: partial