Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 14.09.2006 між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № SAMDN03000009112096. Відповідно до умов зазначеного договору банк надав [PERSON] у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, станом на 23.03.2016 у нього утворилась заборгованість, позивач просив стягнути з відовідача на його користь заборгованість у розмірі 54218 грн. 85 коп. за кредитним договором № SAMDN03000009112096 від 14.09.2006, а також судовий збір. У подальшому позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, у якій, посилаючись на порушення зобов`язань за договором, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, станом на 28.05.2018 у розмірі 118 568 грн. 86 коп., яка складається з наступного: 24 181 грн. 89 коп. заборгованість за кредитом, 94 386 грн. 97 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Заперечуючи проти позову, [PERSON] у запереченнях на позовну заяву, надісланих на адресу суду, вказав на те, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не узгоджується з умовами договору в частині нарахування відсотків, надані позивачем виписки з рахунків не підтверджують заявлену в позові суму заборгованості. Одночасно, посилаючись на те, що з вересня 2007 року позивач отримав право звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, реалізувати це право позивач мав протягом трьох років, а саме до вересня 2010 року, [PERSON] просив застосувати позовну давність, у зв`язку з чим, відмовити у задоволенні позову. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав на те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності [PERSON] . Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 14.09.2006 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № SAMDN03000009112096 (далі - договір) (а.с. 31). Відповідно до п. 1.1 договору для здійснення операцій, вказаних в п. 2 цього договору, банк відкриває клієнту картковий рахунок і випускає клієнту платіжну картку, тип картки - MC PLATINUM, вид картки - особиста міжнародна, строк дії картки - один рік, валюта картрахунку - гривня, кредитний ліміт «Фінансовий» в розмірі 25000 грн. Строк дії карткового ліміту відповідає строку дії картки. Базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору - 1,4% в місяць із розрахунку 360 днів на рік. На протязі перших 30 днів з моменту виникнення заборгованості по кредитному ліміту проценти нараховуються по ставці 0,01 % річних. У випадку непогашення цієї заборгованості в 30-денний строк з моменту її виникнення клієнт сплачує комісію за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в пільговий період - 1..9% від заборгованості. З 31-го дня виникнення заборгованості по кредитному ліміту належать сплаті щомісячно в строк до 30 числа кожного місяця. Виписки по картрахунку представляються при особистому зверненні клієнта в банк. Згідно з п. 9.2 договору договір діє необмежений період часу, за виключенням п. 9.4. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує. Згідно з розрахунками, наданими позивачем, заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 28.05.2018 складає 118 568 грн. 86 коп., з яких: 24 181 грн. 89 коп. заборгованість за кредитом, 94 386 грн. 97 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом (а.с. 136-138). Водночас, [PERSON] просив застосувати позовну давність . Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. З розрахунку, доданого до позовної заяви, вбачається те, що заборгованість за кредитним договором у відповідача виникла з 20.09.2006. Таким чином, позивач повинен був звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості у строк до 22.09.2010. Разом з тим, позовна заява подана позивачем до суду з порушенням строку позовної давності - 12.04.2016, заява про поновлення строку для захисту порушеного права від позивача не надходила. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки строк позовної давності для подачі позову до суду позивачем сплив, вимог про поновлення строку для захисту порушеного права позивачем заявлено не було.

Outcome: dismissed