Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси з позовом звернувся [PERSON] до Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вчинений 07 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 6372, посилаючись на таке. З Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень 17.11.2021 р. позивач отримав Інформацію про виконавче провадження № 65807039, згідно з якою дізнався про факт відкриття приватним виконавцем Шевченко Т.С., виконавчий округ Одеської області, виконавчого провадження за заявою АТ «ПУМБ» про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 55117,41 грн. В рамках зазначеного виконавчого провадження приватний виконавець винесла постанову про арешт коштів боржника від 01.07.2021 р. та постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 14.06.2021 р., згідно з якими на кошти позивача накладено арешт та стягнуто на користь приватного виконавця основну винагороду в сумі 5511,74 грн. Із вказаних матеріалів виконавчого провадження 22.11.21 р. позивач дізнався, що 07 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6372, яким з [PERSON] , стягнуто на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 2001194088201 від 12.12.2018 року, укладеним між Позивачем та АТ «ПУМБ» за період з 20.02.2020 року по 19.02.2021 року включно, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8250,27 грн, прострочена заборгованість за комісією - 200 грн, прострочена заборгованість по несплаченим процентами - 22289,24 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту - 22622,45 грн, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 1255,45 грн, плату за вчинення виконавчого напису - 500 грн, що становить загальну суму 55117,41 грн. Виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення, тобто з 07 травня 2021 року. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву та заяву про поважність причин неявки в судове засідання суду не представив. 21.02.2022 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» подали заяву про визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Судом встановлено, що стосовно [PERSON] за даними Єдиного Реєстру Боржників (https://erb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) відкрито виконавче провадження ВП № 6372 від 07 травня 2021 року приватним виконавцем Шевченко Т.С., виконавчий округ Одеської області, виконавчого провадження за заявою АТ «ПУМБ» про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 55 117, 41 грн. Виконавчий напис вчинено на копії кредитного договору № 20011194088201 від 12 грудня 2018 року, укладеним з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» код ЄДРПОУ 14282829, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська. Строк платежу за договором 20011194088201 від 12 грудня 2018 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період 20 лютого 2020 року по 19 лютого 2021 року. Сума заборгованості складає 54617,41 (п`ятдесят чотири тисячі шістсот сімнадцять гривень 41 коп.) з яких: 8250,27 (вісім тисяч двісті п`ятдесят гривень 27 коп.) - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 200 (двісті гривень 00 коп.) - прострочена заборгованість за комісією; 22289,24 (двадцять дві тисячі двісті вісімдесят дев`ять гривень 24 коп.)- прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 22622,45 (двадцять дві тисячі шістсот двадцять дві гривні 45 коп.) - строкова заборгованість за сумою кредиту; 1255,45 (одна тисяча двісті п`ятдесят п`ять гривень 45 коп.) - строкова заборгованість за по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 500 (п`ятсот гривень) - сплата нотаріусу за вчинення виконавчого напису нотаріусу. Загальна сума, що підлягає стягненню - 55 117,41 (п`ятдесят п`ять тисяч сто сімнадцять гривень 41 коп.) Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: пункту 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 1 1 такого змісту: «1 1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Отже, оскільки станом на 07 травня 2021 року - на час вчинення приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. виконавчого напису, що оскаржується, була визнана незаконною та нечинною постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662, зокрема, в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», вчинення вказаної нотаріальної дії є безпідставним, а отже, вказаний виконавчий напис має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до пп. 1.1., З.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Позивач не отримував жодних вимог про усунення порушень кредитних зобов`язань. Нотаріус не врахував, що зі змісту заяви № 2001194088201 про приєднаний до Договору комплексного банківського обслуговування від 12.12.2018 р. не вбачається, що сторони при укладанні договору погодили строк повернення кредитних коштів. Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Разом з тим, як вказано вище, нотаріусом не враховано те, що банком не надано доказів направлення Позивачу в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України вимоги про повернення наданих кредитних коштів. За таких обставин, слід дійти висновку про передчасність заявлених банком вимог про стягнення з Відповідача заборгованості, оскільки строк виконання зобов`язання ще не настав. Як наслідок - є необґрунтованим та передчасним спірний виконавчий напис. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Отже, з вимог чинного законодавства слідує, що на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість повинна бути безспірною. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В даному випадку нотаріус не дотримався формальних законодавчих процедур і вчинив спірний виконавчий напис у відсутність доказів безспірності заборгованості. Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Позивач заперечує наявність у нього визначеної у спірному виконавчому написі заборгованості перед відповідачем. Будь-яких повідомлень про усунення порушення кредитних зобов`язань Позивач не отримував. За вказаних обставин у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем зазначений у написі є безспірним. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а заборгованість не є безспірною. Вищевикладене є правовою підставою для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За правилами ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Згідно ч. ч. 1-2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 1362,0 гривень, що складається з 908,0 гривень - судовий збір за подання позову та 454,0 гривень - судовий збір за подання клопотання про забезпечення позову.

Outcome: approved