Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

22.11.2021 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні. В обґрунтування заяви зазначає, що з 25.07.2003 року перебувала в шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . Оскільки у чоловіка пенсія була значно більшою ніж у неї та була основним джерелом існування, вважає, що фактично перебувала на утриманні покійного чоловіка. Вказала, що встановлення вказаного факту їй необхідно для того, щоб перейти на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з`явилися, заявник надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, вказує, що підтримує свою заяву у повному обсязі. Представник заінтересованої особи причину неявки суду не повідомив, однак 17.01.2022 року надав пояснення до заяви [PERSON] , які просив взяти до уваги під час розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в їх сукупності та надавши їм правову оцінку, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. З представлених копій документів вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.07.2003 року (а.с. 9). [PERSON] помер [INFO] у віці 61 років про що складено відповідний актовий запис за № 31 від 03.02.2014 року (а.с. 10). Як вбачається з копії акту про фактичне проживання № 1 складеного 18.11.2021 року комісією ОСББ «Дружби народів, 46», [PERSON] з 25.07.2003 року по 01.02.2014 року проживав в квартирі [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] (а.с. 18). З довідки ГУ ПФУ вбачається, що розмір пенсії [PERSON] складає 3961,55 грн. (а.с. 12). Розмір пенсії померлого [INFO] [PERSON] становив 3392,38 грн., що вбачається з довідки наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області (а.с. 36-38). 28.10.2021 року [PERSON] звернулась до відділу обслуговування громадян № 11 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Миколаївській області зі зверненням про доцільність переходу на пенсію у разі втрати годувальника. 05.11.2021 року начальник відділу обслуговування громадян № 11 (сервісний центр) повідомив заявника про доцільність переходу [PERSON] з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника [PERSON] (а.с. 15). Як вбачається із переліку документів, передбачених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заявник не мала можливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), оскільки її померлий чоловік був зареєстрований за іншою адресою, а фактично проживав за адресою її місця проживання: [ADDRESS] , з моменту їхнього одруження і до своєї смерті. Таким чином, встановлення факту перебування на утриманні тягне для заявника юридичні наслідки, оскільки дає змогу отримувати пенсію по втраті годувальника. Виходячи з вимог ч. 1, ч. 2 ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію у разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: дружина, якщо вона досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів існування. Згідно ч.1, ч.2 ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Відповідно до п. 8 Постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Судом встановлено, що відповідно до наданих довідок пенсія [PERSON] є значно меншою від пенсії [PERSON] , яку він отримував перед смертю. Таким чином, в судовому засіданні доведено факт перебування [PERSON] на утриманні свого померлого чоловіка [PERSON] , у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved