Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на час навчання їх спільної повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб,починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 17 листопада 2021 року і до досягнення дитиною 23-річного віку, за умови продовження нею навчання, посилаючись на те, що їх донька, яка знаходиться на утриманні позивачки, навчається в КЗ «Одеській обласний базовий медичний фаховий коледж» на денній формі навчання на бюджетній основі та проживає у гуртожитку. Доходів, які отримує позивачка на навчання та проживання доньки, не вистачає, тому вона потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно її не надає, у зв`язку з чим була змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, але представник позивачки надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх повністю, а також просив суд про розгляд справи в його відсутність та у відсутність позивачки. Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги позивачки не визнав, посилаючись на те, що позивачка, не надала суду доказів придбання позивачкою підручників, методичних посібників, оплати гуртожитку для проживання дитини. Також, відповідач зазначає, що має на\~утриманні двох\~неповнолітніх дітей,не має офіційної роботи та стабільного доходу, проживає в орендованій квартирі, що потребує значних витрат, внаслідок чого не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання їх повнолітньої дитини на час навчання, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позову. Надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши надані сторонами письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню і такий висновок суду ґрунтується на наступному. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з обов`язком батьків по утриманню повнолітньої дитини під час навчання, до досягнення нею 23-річного віку, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається\~зі свідоцтва\~про розірвання\~шлюбу між\~ [PERSON] ,\~яка в\~подальшомуу\~зв`язку з\~реєстрацією шлюбу\~змінила прізвище\~на « [PERSON] » (а.с. 3, 4, 9) та [PERSON] 29 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області розірвано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 73 (а.с. 8). Згідно свідоцтва про народження та копії паспорту громадянина України, [PERSON] народилася [INFO] , її батьком вказаний [PERSON] , відповідач по справі, матір`ю [PERSON] , позивачка по справі (а.с. 5, 6). З довідки № 365 від 08 вересня 2021 року, виданої Комунальним закладом «Одеський обласний базовий медичний фаховий коледж», вбачається, що [PERSON] , яка доводиться донькою позивачки та відповідача, дійсно навчається на 4 курсі зазначеного навчального закладу по спеціальності «Лікувальна справа» денного відділення бюджетної форми навчання і очікуваний строк закінчення навчання 30 червня 2022 року (а.с. 7). Як вбачається з довідки № 2987/02-10 від 21 вересня 2021 року, виданої Тарутинською селищною радою Болградського району Одеської області, [PERSON] мешкає разом з матір`ю, позивачкою по справі (а.с. 11). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 09 березня 2010 року з [PERSON] , відповідача по справі, на користь [PERSON] , позивачки по справі, примусово стягувались аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 02 квітня 2009 року до повноліття дитини (а.с. 10). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , яка після досягнення повноліття продовжує навчання в КЗ «Одеський обласний базовий медичний фаховий коледж», про що зазначила в позовній заяві позивачка та не заперечував відповідач, і цей факт відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню і суд приймає його. Згідно з свідоцтва про шлюб, між [PERSON] , відповідачем по справі, та [PERSON] , 02 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 2088 (а.с. 33). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , відповідач по справі, є батьком ще двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 34, 35). Згідно довідки форми ОК-5 від 31 грудня 2021 року, виданої Пенсійним фондом України, [PERSON] , відповідач по справі, отримував дохід за період з 2016 року по 2018 рік (а.с. 29-30). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 СК України. Положеннями статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789 XII (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Згідно з вимогами ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто для виникнення вищезазначеного аліментного зобов`язання ст. 199 СК України передбачає наявність сукупності наступних юридичних фактів: навчання дитиною після досягнення нею повноліття; недосягнення дитиною встановленого законом віку 23 років; потреба дитини у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати матеріальну допомогу. Такий висновок також підтверджується роз`ясненнями, що викладені у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до яких обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Сукупність цих фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов`язання. Судом встановлено, що [PERSON] , яка народилася [INFO] , є донькою позивачки та відповідача, і проживає з матір`ю. [PERSON] навчається у Комунальному закладі «Одеський обласний базовий медичний фаховий коледж», по спеціальності «Лікувальна справа», денного відділення бюджетної форми навчання, і очікуваний строк закінчення навчання 30 червня 2022 року. Суд прийшов до висновку, що оскільки дитина досягла 18 річного віку, продовжує навчання і мешкає з матір`ю, то у позивачки з дати подачі позову виникло право, передбачене ч. 1 ст. 199 СК України. Згідно з вимогами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Позивачкою та відповідачем не надано суду жодного доказу, підтверджуючого стан здоров`я та матеріальне становище дитини, відповідача. Суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які відповідач повинен виплачувати на користь позивачки на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що відповідач працевлаштований, має регулярний дохід. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст. 184 СК України). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 ЦПК України вважає, що зазначені докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилаються сторони, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», а також Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 липня 2021 року визначено 2379,00 грн., з 01 грудня 2021 року 2481,00 грн., з 01 липня 2022 року 2600,00 грн. З врахуванням фактичних обставин справи та вимог вказаних норм матеріального права, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги стан здоров`я і матеріальне становище дитини, обов`язок батька дитини утримувати свою повнолітню дитину, яка на момент ухвалення рішення суду є працездатною, але не працює, бо навчається в Комунальному закладі «Одеській обласний базовий медичний фаховий коледж» денного відділення бюджетної форми навчання і потребує матеріальної підтримки від батька, стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не має офіційної роботи та стабільного доходу, проживає в орендованій квартирі, не працює, хоча може працювати, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, який має забезпечуватись насамперед батьками, рівного обов`язку батька та матері по утриманню дитини, враховуючи зміну розміру прожиткового мінімуму в сторону збільшення, суд прийшов до висновку про задоволення позовної вимоги позивачки та стягнення аліментів з батька повнолітньої [PERSON] , яка є дочкою відповідача, на користь позивачки на утримання дитини на період навчання в розмірі 1300,00 грн., починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 17 листопада 2021 року, і до досягнення дитиною 23-річного віку, за умови її навчання. Суд не бере до уваги довідку форми ОК-5 від 09 січня 2022 року, виданої Пенсійним фондом України на ім`я [PERSON] (а.с. 31-32), тому що відповідно до ст. 182 СК України не підпадає під обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Суд відхиляє\~доводи відповідача\~щодо неспроможності\~взагалі сплачувати\~аліменти на\~утримання його\~повнолітньої дитини\~на період\~навчання,\~оскільки суду\~не надано\~жодного доказу\~неможливості надавати\~таку допомогу,\~а обставини,\~що у\~відповідача є\~ще двоє\~неповнолітніх дітей, не має офіційної роботи та стабільного доходу, проживає в орендованій квартирі, що потребує значних витрат, суд врахував при визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України. Аналізуючи зазначені норми права, з`ясовуючи встановлені судом обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, вирішивши чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивачки та якими доказами вони підтверджуються, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених [PERSON] вимог позову. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць, оскільки наявна справа про стягнення аліментів. Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. Беручи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору, звернулася до суду з зазначеним позовом 17 листопада 2021 року, на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у зв`язку з задоволенням позовних вимог позивачки про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини до досягнення нею 23-річного віку, за умови її навчання. На підставі ст. ст. 141, 182, 184, 191, 198-200 СК України,

Outcome: approved