Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їхню відсутність. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] адвокат Златі Н.С. на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про народження відповідачки; копія свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] ; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 14.12.2017р. (дата заведення спадкової справи 25.02.2015р.); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 14.12.2017р. (заповіт відсутній); копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] та [PERSON] ; копія витягу з Державного реєстру правочинів від 20.12.2004р.; копія договору купівлі-продажу від 22.11.2021р.; копія акту прийому-передання майна за договором купівлі-продажу від 22.11.2021р.; копія домової книги на квартиру; копія витягу від 25.01.2005р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно; копія договору міни від 20.12.2004р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] , діючий через свого представника, звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , зазначивши, що 22.11.2021 р. між ним та [PERSON] , [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю належної їм квартири [ADDRESS] - за 119280 грн. 22.11.2021р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивач передав відповідачам обумовлену суму, а відповідачі передали документи на квартиру (які були в них в наявності). У майбутньому відповідачі пообіцяли позивачу засвідчити договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку. Після вчинення правочину позивач розпорядився щодо догляду за придбаною нерухомістю, зробив там ремонт, сплачує всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивач неодноразово звертався до відповідачів, однак [PERSON] , [PERSON] від посвідчення договору ухиляються, на прохання позивача про зустріч не реагують, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. Пізніше, при зустрічі, відповідачі пояснили, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу (22.11.2021р.) відповідачка [PERSON] не рахувалася зареєстрованим власником Ѕ частини квартири, що належала за життя її матері [PERSON] , а фактично володіла нею. Квартира [ADDRESS] на підставі договору міни від 20.12.2004р. належала [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині кожному з них. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті спадкоємцями за законом були її чоловік та донька відповідачі у справі. [PERSON] за прийняттям спадщини після смерті дружини не звертався, [PERSON] (донька померлої) [INFO] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, прийняла її юридично, але не встигла оформити її. Вважаючи себе спадкоємицею після смерті матері, відповідачка [PERSON] виступила стороною у договорі купівлі-продажу (продавцем), продала Ѕ частину спірної квартири, без переоформлення спадщини на своє ім`я. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на квартиру на себе, позивачу було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину, крім того, письмовий договір купівлі-продажу від 22.11.2021р. було укладено від імені продавців, один з яких на той час не був оформлений ( не оформив прийняття спадщини, не зареєстрував належне йому право власності у державному реєстрі прав власності) власником відповідної частини об`єкту продажу. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках. Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі позивач [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про купівлю-продаж квартири [ADDRESS] , він не знав і не міг знати про те, що [PERSON] не мала права на відчуження нерухомості (у частині, належній їй в порядку спадкування), у зв`язку із тим, що вона належним чином не оформила право власності на Ѕ частину квартири. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачем права власності на вищевказану нерухомість, як добросовісним набувачем. Як вже зазначалося вище, між позивачем та відповідачами була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості, згідно якої відповідачі [PERSON] , [PERSON] продали, а позивач купив квартиру [ADDRESS] за 119280 грн. 22.11.2021р. позивач передав відповідачам обумовлену суму, а відповідачі передали позивачу документи на квартиру (які були в наявності) за цією ж адресою. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачів щодо квартири та встановленні права на нерухомість у позивача як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на нерухомість за позивачем, як добросовісним набувачем.

Outcome: approved