Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що він проживає у квартирі [ADDRESS] на підставі ордеру на житлове приміщення №212, що був виданий на ім`я його покійної дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, у вказаному житлі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Однак, [PERSON] не проживає у даному житловому приміщенні понад десять років без поважних на те причин, не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні житла не бере, особистих речей у квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Перешкод у користуванні житловим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім`ї не чинили. А ні позивачу, а ні іншому його сину не відомо де наразі перебуває та проживає [PERSON] . Факт реєстрації відповідача у вказаному житловому приміщенні обмежує позивача у реалізації його права на вільне користування майном, позбавляє можливості оформити субсидію, переукласти договір користування на його ім`я. З огляду на наведене, [PERSON] просить суд ухвалити рішення про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.Ухвалою суду від 19.11.2021 справу було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 14.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, судові витрати просив залишити з ним. Представник Луцької міської ради Трикуш О.В. не заперечувала щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача, пояснили, що [PERSON] вже протягом тривалого часу не проживає за місцем реєстрації, його місце перебування та місце фактичного проживання наразі нікому не відоме. Свідки ствердили, що позивач приходиться батьком відповідачу. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення та доводи позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що Ордер на житлове приміщення № [NUMBER] виданий Виконавчим комітетом Луцької міської ради народних депутатів 15.01.1990 [PERSON] з сім`єю з трьох чоловік на право заняття житлового приміщення житловою площею 18,5 кв.м., що складається з однієї кімнати за адресою [ADDRESS] . Підстава для видачі ордера - рішення Виконкому міської Ради народних депутатів від 11.05.1990 №5. Склад сім`ї: [PERSON] (чоловік) та [PERSON] (син). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24.11.1989, між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб 24.11.1989, який зареєстровано Відділом ЗАГСу Луцького міськвиконкому в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу за №1918 від 24.11.1989. [PERSON] померла [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Станом на день розгляду справи судом, житлове приміщення - квартира [ADDRESS] не приватизована, однак залишається у користуванні [PERSON] . Відповідно до копії довідки №1337 від 15.02.2021, до складу зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] станом на 15.02.2021 входять: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Однак, за відомостями Луцького РУП ГУНП у Волинській області №62/7/50/01-21 від 17.02.2021, №23072/50/04-21 від 02.06.2021 та №№31615/50/04-21 від 21.07.2021, під час проведення перевірки із пояснень сусідів, які проживають поруч, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , останні підтвердили, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 2010 року по даний час не проживає. Вказаний факт також підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаних в судовому засіданні. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ордер це по суті правоустановчий документ індивідуального характеру, що видається виконавчим органом місцевої ради, до компетенції якого входить прийняття рішення про надання житла та видача документа, який є єдиною правовою підставою на вселення громадянина особисто або з його сім`єю у жиле приміщення. Відповідно до ст. 61 ЖКУРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано відповідно до діючого законодавства ордер. Згідно ч.ч. 1, 2ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст.ст.71,72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї жиле приміщення зберігається за ними протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що відповідач без поважних на те причин з 2010 року по даний час не проживає за адресою своєї реєстрації, місце його перебування а ні членам його сім`ї, а ні свідкам не відоме, утримання вказаного житла відповідач не здійснює, комунальні платежі не сплачує. Інших обставини справи, які б мали вирішальне значення для правильного вирішення справи та на які сторони не покликались, суд не встановив. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого і визнання права власності. За умовами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Судові витрати у справі суд залишає за позивачем за його клопотанням.

Outcome: approved