Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, уточнивши який, просить змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з твердої грошової суми у розмірі 666 грн., фіксованої рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 15 листопада 2017 року на 1/3 частку від усіх видів заробітку (доходу) відповідача і до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 07 листопада 2012 року, ухваленого у цивільній справі № 1506/5321/2012, з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 250 грн. щомісячно на кожну дитину. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 15 листопада 2017 року, ухваленого у цивільній справі № 496/3637/17, розмір аліментів на дітей було збільшено до 666 грн. на кожну дитину щомісяця. Однак у зв`язку із дорослішанням дітей, що в свою чергу впливає на збільшення витрат на їх утримання, сума аліментів у розмірі 666 грн. на дитину є недостатньою для задоволення потреб дитини. Крім цього, у зв`язку із нестабільністю курсу національної валюти та зростанням рівня інфляції, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є недоцільним, так як потребуватиме постійного перегляду у судовому порядку. За таких обставин позивачка вважає, що стягнення аліментів у відсотковому відношенні до заробітку (доходу) відповідача буде більш стабільним способом стягнення аліментів, у зв`язку із чим вона звернулася із вказаним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилась,\~проте від її представника надійшла до суду заява, в якій вона вказала, що уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та розгляд справи просить провести у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився,\~проте надав до суду заяву, в якій зазначив, що уточнені позовні вимоги позивачки в частині зміни способу стягнення аліментів з нього на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з твердої грошової суми у розмірі 666 грн. на 1/3 частку від усіх видів його заробітку (доходу) і до досягнення старшою дитиною повноліття визнає та просить розглянути справу у його відсутність. Приймаючи до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, про що свідчить довідка про склад сім`ї старости с. Майори [PERSON] . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 15 листопада 2017 року по цивільній справі № 496/3637/17 стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 666 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком від 6 до 18 років, який становить: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Як встановлено судом, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітніх дітей на користь позивачки визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 666 грн., тобто з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, що призводить до порушення прав дітей на належне матеріальне забезпечення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3"Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З врахуванням встановлених обставин, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивакою вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, і визначення вказаного позивачкою способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дітей на утримання від батька відповідно до положень Закону. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача у розмірі 666 гривень на кожного з дітей щомісячно та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення старшою дитиною повноліття. Встановивши вказані обставини та врахувавши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам у їх сукупності та перевіривши їх, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги\~підлягають задоволенню. В п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд також звертає увагу, що відповідно ч. 3 ст. 183 Сімейного Кодексу України - якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Крім цього, згідно до положення п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. З військового квитка, виданого Одеським РТЦК СП військовим комісаріатом Одеської області вбачається, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем. Отже, у зв`язку із тим, що позивачка та відповідач звільнені від сплати судового збору по даній справі відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: approved