Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

01.02.2022 року до Оратівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про\~зміну розміру\~аліментів. В обгрунтування\~позову позивач\~зазначив,\~що з\~липня 2006\~року по\~30\~березня 2010\~року він\~перебував у\~шлюбі з\~ [PERSON] .\~За час\~шлюбу\~ [INFO] у\~них\~народилася дочка\~ [PERSON] .\~Згодом,\~рішенням Погребищенського\~районного суду\~Вінницької області\~від 30.03.2010\~року у\~справі №\~2-168/2010\~шлюб між\~ними було\~розірвано. Також, згідно рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 18.08.2010 року у справі № 2-251/2010 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 08.07.2010 року до досягнення дитиною повноліття. В подальшому, 19.09.2014 року між позивачем та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Погребищенського районного управління юстиції у Вінницькій області було зареєстровано шлюб, за час якого у позивача народилося ще дві дочки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що для забезпечення потреб дитини є доцільним змінити розмір аліментів шляхом стягнення з нього аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, беручи до уваги дохід відповідача на теперішній час, позивач просить змінити розмір аліментів, які з нього стягуються на підставі рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 18.08.2010 року, на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, на половину заробітку (доходу) платника податків для утримання та виховання ще двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 10.03.2022 року відкрито провадження у справі № 141/59/22 та розгляд справи призначено на 13.04.2022 року. \~ \~ \~ \~Судове засідання,\~призначене\~на\~13.04.2022 року,\~було\~відкладено\~на\~11.05.2022 року, у зв`язку з неявкою сторін. Позивач [PERSON] , будучи належним\~чином\~повідомленим про день,\~час та\~місце розгляду\~справи,\~в судове\~засідання 11.05.2022 року не з`явився, надавши заяву від 11.05.2022 року про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] , будучи належним\~чином\~повідомленою про день, час та місце розгляду справи,\~також в судове\~засідання 11.05.2022\~року не з`явилася,\~надавши заяву\~від 15.04.2022 року про\~розгляд\~справи\~без її участі та\~у задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі. Поряд з цим, 19.04.2022 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Ткаченко К.Д. надійшли письмові заперечення на позов, згідно яких останній просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зокрема, представник відповідача зазначив, що підставою для зміни розміру (способу) стягнення аліментів в розумінні ст. 192 СК України позивач посилається на народження у нього ще двох дітей [PERSON] та [PERSON] , а також на дохід відповідач, однак, при цьому, позивачем не вказується розмір доходу відповідача. Крім того, позивач, стверджуючи, що в нього народилися діти [PERSON] та [PERSON] не зазначає, що вони перебувають на його утриманні, додатки до позову не містять посилань на довідку про склад сім`ї позивача, зі змісту якої слідує, що зазначені діти дійсно перебувають на його утриманні. Згідно ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] . Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 09.04.2010 року, на підставі рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 30.03.2010 року у справі № 2-168/2010, 09.04.2010 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище\~дружини після розірвання шлюбу змінено на [PERSON] . Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 18.08.2010 року, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , жителя м. Погребище Вінницької області, на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.07.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.09.2014 року, [PERSON] та [PERSON] 19.09.2014 року зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.03.2015 року, [PERSON] народилася [INFO] . Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Також відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.11.2020 року, [PERSON] народилася [INFO] . Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Звертаючись до суду із даним позовом, позивачем вказано, що підставою для зміни розміру стягнення з нього аліментів в розумінні ст. 192 СК України є народження у нього ще двох дітей [PERSON] та [PERSON] , а також на зміну доходу відповідача. Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та встановлених обставин, суд керується наступним. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку В ст.\~12\~Закону\~України\~«Про охорону\~дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 141\~СК\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180\~СК\~України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Частина третя статті 181\~СК\~України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із ст. 182\~СК України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~3.1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~3.2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. А тому, зміна сімейного становища чи погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначив, що у нього змінився сімейний стан, а саме у нього народилось ще двоє дітей - [PERSON] та [PERSON] . При цьому, докази, які б вказували на зменшення доходу позивача, внаслідок зміни сімейного стану позивача (укладення нового шлюбу та народження дітей), а також докази, що діти перебувають лише на його утриманні, у матеріалах справи відсутні. Поряд з цим, в контексті положень ст. 182\~СК України позивачем також не надано суду доказів, які підтверджували його стан здоров`я та матеріальне становище, а саме доказів наявності/відсутності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів на рахунках у банку, доказів про працевлаштування та отриманий ним\~дохід за\~останні шість\~місяців та/або\~за останній\~рік тощо, які враховуються судом при визначені розміру аліментів. Також суд зауважує, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дітей від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Зокрема, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Зменшення визначеного рішенням суду від 18.08.2010 року розміру аліментів (1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без підтвердження погіршення його матеріального становища не буде спрямовано на належне забезпечення дитини [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460 св 20). Також суд звертає увагу, що позивач не довів належними та допустимими доказами того, що матеріальний стан відповідача покращився. Так, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, тому доводи позивача про зміну матеріального стану відповідача не приймаються судом до уваги. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Статтею 81\~ЦПК\~України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст.\~77\~ЦПК\~України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оскільки позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення від 18.08.2010 року про стягнення з нього аліментів на неповнолітню дитину виникли обставини, які слугували б підставою для зміни їх розміру, суд, з`ясувавши обставини справи та надавши оцінку поданим сторонами доказам, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову у звязку із його недоведеністю. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові\~витрати,\~ пов`язані з розглядом\~справи, покладаються:\~1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача;\~2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача;\~3)\~у разі\~часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed