Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19 січня 2019 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Даний шлюб було зареєстровано у виконкомі Грушівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом № 3. Від даного шлюбу мають одну малолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у них не склалося, з причин непорозуміння одне одного. З часу, коли чоловік дізнався про її вагітність, він став агресивним і в результаті чого ставалися часті сварки з рукоприкладством. Після народження доньки, вони неодноразово припиняли шлюбні відносини, а потім знову їх поновлювали, тому у Тячівському районному суді Закарпатської області за її позовом, розглядалась цивільна справа про розірвання шлюбу. Їх донька, [PERSON] , [INFO] , проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні, що підтверджується довідкою та актом обстеження. Оскільки, батько дитини відмовляється добровільно виконувати свої батьківські обов`язки щодо утримання дитини, матеріально не допомагає та не приймає участі у її вихованні. Відповідач має нерегулярний мінливий дохід та не має постійного місця роботи, але він молодий за віком, регулярно їздить на заробітки за кордон, інших осіб на своєму утриманні не має. Відповідач має фізичну ваду лівої руки, але він керує транспортними засобами та виконує будь-яку іншу роботу. Їй не відомо, чи має відповідач інвалідність. Однак, попри це, в добровільному порядку відповідач відмовляється від їх утримання, незважаючи на неодноразові її звернення до відповідача, у зв`язку з чим вона змушена звертатись до суду із даним позовом. Враховуючи викладене, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття та стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. 31 березня 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 27 квітня 2022 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначив, що факти викладені в позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи виходячи з наступного. У своїй позовній заяві позивачка зазначає, що коли він дізнався про вагітність позивачки, то став агресивним і бив її. Між ними періодично виникали непорозуміння, але зовсім по інших причинах. Після укладення шлюбу, його дружина відмовилась покидати дім своїх батьків і не захотіла переїхати в інший будинок, щоб проживати окремо від батьків. Його дуже принижувало те, що дружина не вважала за потрібне готувати для нього їжу. Також був випадок, коли він на своєму телефоні включив диктофон і записав розмову своєї дружини з тещею. З вказаної розмови, він зрозумів, що дружина готує замах на його вбивство. Він є інвалідом і отримує пенсію по інвалідності. У час, коли йому дозволяє стан здоров`я, він виїжджає у складі волонтерів на схід України, допомагати військам та пораненим на війні. На підставі ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання має дружина з якою проживає дитина - за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Він такої допомоги надавати не може, і його дружині це відомо. Враховуючи викладене, позов визнає частково та не заперечує, щодо стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/2 частки доходу, а щодо вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дружини просить відмовити. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні, викладені в позовній заяві вимоги підтримала в повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, за таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебувають в шлюбі з 19 січня 2019 року, який зареєстровано у виконкомі Грушівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області Україна, за актовим записом №3 (а.с.7). Від даного шлюбу мають малолітнього доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] значиться відповідач (а.с.8). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї складеного депутатом Тересвянської селищної ради від 24 лютого 2022 року, вбачається, що позивачка [PERSON] , проживає у будинку батьків, виховує неповнолітню дитину, не працює, батько дитини [PERSON] працює на сезонних роботах, у вихованні дитини участі не приймає (а.с.9). Як вбачається із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0734221, [PERSON] , [INFO] є інвалідом третьої групи ( а.с. 34). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України та є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Статтею 180 СК України, встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Також, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з цим, відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. У відповідності з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно до ст. 183 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у частці від доходу, обраним позивачем. Отже, при визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд враховує майновий стан відповідача, який є інвалідом третьої групи, але є працездатною особою, який може працювати, при цьому відповідачем не надано жодних доказів, що на його утриманні перебувають інші неповнолітні діти або непрацездатні особи. Однак, вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 2 000 гривень є завищеними та не доведено можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому позивачкою до стягнення розміру аліментів. Таким чином, враховуючи всі наведені обставини, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також положення ст. 180 СК України проте, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, положення ст. 84 СК України, відповідно до якого дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягувати відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки в розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 березня 2022 року, і до її повноліття, а також аліменти на утримання дружини в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень, щомісячно, починаючи з 03 березня 2022 року, і до досягнення дитиною трьохрічного віку, а в решті позовних вимог слід відмовити. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Outcome: partial