Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

у листопаді 2021 року [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернувся з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про стягнення моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позову зазначав, що [PERSON] , 15 серпня 2021 року, приблизно о 16 год 15 хв., перебуваючи за кермом марки автомобіля марки «Hyundai Grandeur», д.н.з. [NUMBER] , рухався по вул. Урлівська, 13 у м. Києві, де позаду нього рухався автомобіль марки «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] , за кермом якого перебував [PERSON] та який здійснив маневр обгону автомобіля марки «Нуundai Grandeur», д.н.з. [NUMBER] , на що [PERSON] , подав звуковий сигнал потерпілому [PERSON] , та через переднє відкрите вікно автомобіля з обуренням крикнув останньому зупинитись. У подальшому, [PERSON] , маючи умисел на вчинення хуліганства, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яке проявилося у зневажливому ставленні до норм громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, достовірно усвідомлюючи своє перебування у громадському місці та те, що його дії можуть припинити нормальну діяльність громадського транспорту, незважаючи на присутність перехожих осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи йoго суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, вийшов з власного автомобіля та підійшовши до потерпілого [PERSON] , почав нецензурно висловлюватися в його бік, провокуючи словесний конфлікт. З метою припинення конфлікту потерпілий [PERSON] , сів в свій автомобіль марки «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] та в цей момент, [PERSON] , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел підійшов до потерпілого [PERSON] , який вже перебував за водійським сидінням, власного автомобіля, та правою ногою наніс декілька ударів в обличчя потерпілому [PERSON] . Після чого, продовжуючи свої протиправні дії, [PERSON] , перебуваючи на проїзній частині дороги, схопив двома руками за тулуб потерпілого [PERSON] та витягнув останнього з автомобіля марки «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] , на проїзну частину дороги та штовхнувши останнього на асфальт, почав наносити йому хаотичні удари лівою та правою ногою в область тулуба та по рукам потерпілого [PERSON] , чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді садин на нижній повіці лівого ока, передній поверхні правого плеча в середній та нижній третинах, долонній поверхні правого передпліччя в середній третині, долонній поверхні правої кисті в проекції основи третьої п`ясної кістки, задній поверхні правого ліктьового суглобу, в ділянці правої зовнішньої кісточки. Вироком Дарницького районного суду м. Києві від 13 вересня 2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі. У відповідності до ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки. Позивач зазначав, що в результаті дій відповідача йому було заподіяно моральну шкоду у розмірі 80000 грн., яка полягає в: погіршенні стану його фізичного здоров`я та зверненням у зв`язку з цим за медичною допомогою, його фізичних стражданнях, пов`язаних із заподіяною травмою та тривалим процесом реабілітації, великих моральних переживаннях, які він переніс у зв`язку з заподіяним фізичним болем, втраті душевного спокою, нервовому потрясінні, переживані за свій стан здоров`я, відсутності сну та апетиту, настанні депресії, вимушених змінах способу життя, оскільки в результаті протиправних дій відповідача він не міг виходити на роботу, що призвело до погіршення матеріального стану, обмежив своє спілкування на той час зі знайомими та родичами і був змушений ходити на виклики слідчого, що викликало незручності та порушувало нормальний ритм життя. Посилаючи на наведене, просив задовольнити позов, а саме стягнути з [PERSON] заподіяну кримінальним правопорушенням моральну шкоду у розмірі 80 000 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн. Ухвалою судді від 9 грудня 2021 року у справі відкрито провадження та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача було направлено ухвалу провідкриття провадження та позовну заяву з додатками, які були отримані ним особисто 23 березня 2022 року. Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що вироком Дарницького районного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі. У відповідності до ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки (а.с. 6-7). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що [PERSON] беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованованого йому кримінального проступку, повністю згодний із встановленими під час дізнання обставинами скоєного ним проступку. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, суд дійшов висновку про існування причинного зв`язку між шкодою, завданою [PERSON] , і протиправним діянням заподіювача [PERSON] та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до висновку експерта № 041-1772-2021 року виявлені тілесні ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження (а.с. 8-9). Таким чином, внаслідок протиправних дій відповідача позивачу були заподіяні ушкодження легкого ступеню тяжкості, вказані вище. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє стверджувати, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди,; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Положеннями ч. 1 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Справедливість механізму відшкодування моральної шкоди передбачає надання права на застосування зазначеного способу захисту цивільних прав і інтересів у випадках, коли з огляду на суть порушених немайнових прав застосування всіх інших засобів юридичного впливу не забезпечує мінімізації завданих особі немайнових витрат ефективніше, ніж таке відшкодування моральної шкоди. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд дійшов висновку про доведеність позивачем обставин, що обумовили завдання їй моральної шкоди. Ураховуючи наведене, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з того, що позивач безсумнівно зазнав моральних страждань, зумовлених глибокими емоційними переживаннями, однак заявлений розмір моральної шкоди є явно завищеним, тому, виходячи з принципу розумності і справедливості, обґрунтовано зменшив заявлений позивачем розмір такої шкоди до 3 000 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 2 листопада 2021 року між адвокатом Терещенко Л.В. та Осіповим А.І. укладено договір про надання правничої допомоги (а.с. 10). Крім того, у матеріалах справи міститься розрахунок витрат робочого часу адвоката, пов`язаних з наданням правничої допомоги, що підлягає оплаті як судові витрати (а.с. 15), додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги від 2 листопада 2021 року (а.с. 16), копія квитанції до прибуткового касового ордера від 2 листопада 2021 року про сплату 10 000 грн. (а.с. 14), ордер від [PERSON] на ім`я [PERSON] (а.с. 11-12) та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Терещенко Л.В. (а.с. 13). Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволений на 3,75% (моральна шкода у розмірі 3000 грн = 3000х100/80 000 грн.), суд покладає на відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 375 грн (10000х3,75%). З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає 34 грн 05 коп. судового збору. Суд,

Outcome: partial