Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Радь І.І., звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення права користування квартирою. Позов мотивовано тим, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 105933102 від 01.12.2017 [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме квартири, загальною площею 50,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 11.02.2019 за попередньою згодою позивача між [PERSON] (орендар), з однієї сторони, та громадянином Білорусі [PERSON] (суборендар) було укладено договір суборенди. Як зазначає представник позивача, згідно з п. п. 1.1, 1.2 договору орендар передав у тимчасове оплатне користування, а суборендар прийняв та зобов`язується використовувати житлове приміщення - квартиру загальною площею 50,2 кв.м., в [ADDRESS] (приміщення належить власнику згідно з витягом з Реєстру речових прав на нерухоме майно за № 105933102 від 01.12.2017) і надається орендарю під використання за призначенням, на умовах, зазначених в даному договорі. Суборендар використовує житлове приміщення для проживання. Згідно з довідкою про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 03.08.2021 № 4487/18-21, виданою відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради, відповідно до картотеки реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , станом на 03.08.2021 зареєстровані такі особи: [PERSON] , [INFO] . Наголошує, що починаючи із січня 2020 року [PERSON] хоч і зареєстрований, але фактично у вказаній квартирі не проживає, участі в її утриманні не приймає, орендні платежі не сплачує. Крім того, у квартирі відсутні будь-які особисті речі [PERSON] . Станом на даний момент місце перебування відповідача невідоме, спроби здійснити зв`язок із останнім з метою встановлення його місця перебування та з`ясування причин невиконання договірних відносин виявилися безрезультатними. Враховуючи вказане, вважає, що [PERSON] не має права користуватися квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ., у зв`язку із чим підлягає зняттю із реєстрації місця проживання. Звертає увагу на те, що реєстрація відповідача у вказаній квартирі порушує права позивача як власника нерухомого майна, а саме позбавляє права на розпорядження даним майном. На підставі наведеного, представник позивача просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та стягнути з відповідача на користь [PERSON] понесені судові витрати. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.11.2021 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у цивільній справі за даною позовною заявою, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, виклик відповідача [PERSON] здійснити в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, при цьому представник позивача - адвокат Радь І.І. подав до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без участі позивача за наявними матеріалами справи, зазначивши, що позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач у судові засідання не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позовну заяву не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є в цілому власником нерухомого майна, а саме квартири, загальною площею 50,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 105933102 від 01.12.2017. 11.02.2019 між [PERSON] (орендар) та громадянином Білорусі [PERSON] (суборендар) укладено договір суборенди, у відповідності до умов якого орендар передав у тимчасове оплатне користування, а суборендар прийняв та зобов`язується використовувати житлове приміщення - квартиру загальною площею 50,2 кв.м., в [ADDRESS] (приміщення належить власнику згідно з витягом з Реєстру речових прав на нерухоме майно за № 105933102 від 01.12.2017) і надається орендарю під використання за призначенням, на умовах, зазначених в даному договорі. Суборендар використовує житлове приміщення для проживання. Відповідач [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим у квартирі за вищевказаною адресою, що стверджується довідками, виданими відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 30.09.2021 № 2015/18-06 і відділом обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУ ДМС України в Закарпатській області від 30.09.2021 № 38/9651. Відповідно до довідки голови обслуговуючого кооперативу житлово-будівельний кооператив «Мальовничий куточок» від 20.12.2021 № 20/12/21-7.02 за адресою: [ADDRESS] , громадянин [PERSON] , [INFO] , фактично не проживає з 01.05.2021 по теперішній час. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 71 ЖК України визначено, що право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті даної статті. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Як встановлено судом, реєстрація відповідача у квартирі, що належить позивачу, є перешкодою йому для користування і розпоряджання своєю власністю на свій розсуд, і таке становище порушує конституційні права позивача. Беручи до уваги наведені обставин, оскільки відповідач не є членами сім`ї позивача та співвласником квартири, у належній позивачу квартирі не проживає з 01.05.2021 та правових підстав для користування цим майном немає, суд вважає, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 908 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved