Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

24 листопада 2021 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 41 370,17 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 16 листопада 2018 року між позивачем та відповідачем укладено заяву про приєднання № 368186205/131118 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, відповідно до якої відповідач отримав кредитні кошти на строк та на умовах, вказаних у заяві. Позивач виконав умови заяви, грошові кошти надав, проте відповідач порушує взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів позивачу. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У визначений в ухвалі суду строк від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов. Від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання, в якому просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. У ході судового розгляду встановлено, що 16 листопада 2018 року відповідачем [PERSON] підписано заяву про приєднання № 368186205/131118 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу в АТ «Державний ощадний банк України», відповідно до якої відповідач ініціював одержання кредиту, погодився з умовами користування кредиту та підтвердив укладення між ним та Банком кредитного договору. Кредитний ліміт встановлено в розмірі 250 000,00 грн. строком на 60 місяців зі сплатою 38 % річних (а.с. 8-11) На підставі ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивач свої зобов`язання за договором виконав. Всупереч вищевикладеним положенням, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за Договором від 16 листопада 2018 року, яка відповідно до розрахунку станом на 08 листопада 2021 року становить 41 370,17 грн. та складається із: заборгованості за основним боргом (кредитом) у розмірі 33 422,74 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 2 929,40 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 1 312,86 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 131,19 грн., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 3 275,23 грн., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 298,75 грн. (а.с. 12-14). Відповідач, отримавши копію ухвали про відкриття провадження та копію позову з додатками заперечень на позов не подав та всупереч положенням статті 81 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню. Крім того, згідно положень статті 141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved