Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат на утримання в розмірі 22963,51 грн., зазначивши, що [PERSON] засуджений вироком Коростенського міськрайонного суду від 18.07.2019 року до 4 років 6 місяців позбавлення волі та відбуває покарання в ДУ "Коростенська виправна колонія (№71)" з 20.10.2018 року. Кінець строку покарання 27.03.2023 року. Відповідно до ч.1 ст.118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг. Відповідно до ч.1 ст.121 Кримінально-виконавчого кодексу України, особи, які відбувають покарання у виправних колоніях, відшкодовують витрати на їх утримання, крім вартості харчування, взуття, одягу, білизни, спецхарчування та спецодягу. [PERSON] не працює на виробництві установи, жодних коштів на його рахунок не надходило. Установа виконання покарань забезпечує відповідача житлово-комунальними послугами, а відповідач їх відшкодування не здійснює. Тому просить стягнути з відповідача 22963,51 грн. за житлово-комунальні та побутові послуги за період з 15.12.2018 року по 30.11.2021 року та понесені судові витрати. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи, відзив на позов та інших заяв не подав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до статті 2 Кримінально-виконавчого кодексу України, Кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частина 2 статті 18 Кримінально-виконавчого кодексу України, зазначають, що засуджені до позбавлення волі відбувають покарання у виправних колоніях. Судом встановлено, що [PERSON] засуджений вироком Коростенського міськрайонного суду від 18.07.2019 року до 4 років 6 місяців позбавлення волі та відбуває покарання в ДУ "Коростенська виправна колонія (№71)" з 20.10.2018 року. Кінець строку покарання 27.03.2023 року. Відповідно до ч.1 ст.118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг. За час відбуття покаранняв в ДУ "Коростенська виправна колонія (№71)" [PERSON] не працює на виробництві установи, так як негативно ставиться до суспільно корисної праці, жодних коштів на його рахунок не надходило. Разом з тим, установа виконання покарань забезпечує відповідача житлово-комунальними послугами, а відповідач їх відшкодування не здійснює. Розмір заборгованоситі [PERSON] за житлово-комунальні та побутові послуги за період з 15.12.2018 року по 30.11.2021 року становить 22963,51 грн., що стверджується даними довідкти від 15.12.2021 року №487. Відповідно до ч. 1 ст.121 Кримінально-виконавчого кодексу України, особи, які відбувають покарання у виправних колоніях, відшкодовують витрати на їх утримання, крім вартості харчування, взуття, одягу, білизни, спецхарчування та спецодягу. Постановою Кабінету Міністрів України № 80 від 14.02.2017 «Про затвердження Порядку відшкодування вартості витрат на утримання засуджених в установах виконання покарань» із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 59 від 30.01.2019 року, визначено механізм відшкодування витрат. До таких витрат відносяться житлово-комунальні послуги, а саме: централізоване постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), електропостачання, теплопостачання, вивезення побутових відходів, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно п.5 Постанови відшкодування засудженими вартості витрат на їх утримання за звітний місяць здійснюється із заробітку, пенсій та іншого доходу, що нараховані засудженим у місяці, що настає за звітним. Оскільки, [PERSON] за час відбуття покарання не працював, пенсій та іншого доходу не має, установа виконання покарань в повній мірі його забезпечує житлово-комунальними та побутовими послугами, які відповідачем не відшкодовані, позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved