Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що Відповідач [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 01.10.2015 р.. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування Позивача з Публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк»(скорочене назва ПАТ КБ «ПриватБанк») на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва АТ КБ « ПриватБанк»). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та 09.10.2018 р. встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для використання кредитним картковим рахунком [PERSON] отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000.00 грн.. Однак, відповідач неналежним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 10.11.2021 року утворилась заборгованість - 55208 грн. 96 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 46429 грн. 36 коп. в.т.ч. заборгованість за поточним тілом кредиту - 34383 грн. 61 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 12045 грн. 75 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками - 2127 грн. 90 коп.; заборгованість за простроченими відсотками - 6651 грн. 70 коп; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 0,00 грн.; нарахована пеня 0,00 грн.; нараховано комісії 0,00 грн.. Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року підготовче провадження по справі закрите, справа призначена до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без представника банку, також не заперечував щодо ухвалення заочного рішення, клопотав про огляд веб-сайту АТ КБ «ПриватБанк» з метою підтвердження відповідної копії редакції Умов та правил банківських послуг станом на час укладення договору (б/н заяви) . Відповідач [PERSON] у судове засідання з`явилась, проти задоволення позову заперечувала. Свої заперечення виклала у відзиві на позов, де зазначила, що кредитний договір від 2015 року воне не підписувала і не могла підписувати, оскільки їй на той час було тільки 15 років, крім того оскільки з травня місяця 2021 року Головою Правління банку є Герхард Бьош, а тому надані банком усі документи на підтвердження позовних вимог, у тому числі і довіреність на представництво є недіючими. Також зазначила, що банк від її імені самовільно відкрив, ще один кредитний рахунок та сплатив з нього судовий збір 2270 грн.00 коп.. З`ясувавши думку відповідача по справі, дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Частиною першою ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За положеннями ч.ч.1-5 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що 01.10.2015 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого останній було відкрито картковий рахунок. Кредитний ліміт на платіжку картку був встановлений 09.10.2018 р. у сумі 2000 грн.. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшувався, аж до 50000.00 грн.. Вказані обставини підтверджуються анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки. Відповідно до розрахунку, який долучено до позовної заяви, внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору станом на 10.11.2021 року утворилась заборгованість - 55208 грн. 96 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 46429 грн. 36 коп. в.т.ч. заборгованість за поточним тілом кредиту - 34383 грн. 61 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 12045 грн. 75 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками - 2127 грн. 90 коп.; заборгованість за простроченими відсотками - 6651 грн. 70 коп; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 0,00 грн.; нарахована пеня 0,00 грн.; нараховано комісії 0,00 грн.. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитом у загальному розмірі 55208,96 грн., яка складається з заборгованості за тіло кредита у сумі 46429,36 грн., заборгованості за нарахованими відсотками у сумі 2127,90 грн., та заборгованості за простроченими відсотками у сумі 6651,70 грн.. Відповідно до зареєстрованої 06.09.2019 нової редакції Статуту позивача, Наказом Мінфіну від 21.05.2018 № 518 було змінено тип Банку на приватне та його найменування на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк»). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл. 48 «Виконання зобов`язання» та гл. 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. У відповідності до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч. 1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Встановлено, що відповідач знімала з кредитної картки грошові кошти та розраховувалася ними. Тому у неї виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 55208 грн. 96 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту 46429 грн. 36 коп. в.т.ч. заборгованість за поточним тілом кредиту - 34383 грн. 61 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 12045 грн. 75 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками - 2127 грн. 90 коп.; заборгованість за простроченими відсотками - 6651 грн. 70 коп; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 0,00 грн.; нарахована пеня 0,00 грн.; нараховано комісії 0,00 грн.. Вказана обставина підтверджується письмовим розрахунком заборгованості станом на 10.11.2021 року. Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з вини [PERSON] допущено порушення виконання взятого зобов`язання, а тому з неї слід стягнути заявлену в позові заборгованість за кредитним договором в сумі 55208 грн.96 коп.. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також мають бути присудженні понесенні останнім витрати по оплаті судового збору в розмірі 2270 гривні 00 копійок. Що стосується заперечунь відповідача. Відповідно до ст.31 ЦК України, фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років(малолітня особа), має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом. Також ст. 32 ЦК України передбачено, що крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку). Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли зокрема заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатністі у даній справі. За положеннями ч. 1 ст. 47 ЦПК України цивільна процесуальна дієздатність це здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді. Цивільну процесуальну дієздатність мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Як слідує з наданої виписки по картковому рахунку, до 09.10.2018 року (до досягнення Відповідачем повноліття) Відповідач користувалась лише власними коштами, а Позивач відкрив рахунок з нульовим кредитним лімітом, що не суперечило тому, що особи у віці від 14 др 18 років мають право самостійно укладати договори про відкриття банківських рахунків. І тільки після досягнення Відповідачем повноліття було збільшено кредитний ліміт до 2000 грн. У частинах першій, другій статті 222 ЦК України передбачено, що правочин, який неповнолітня особа вчинила за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальника, може бути згодом схвалений ними у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу. Правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи. Згідно частини першої статті 221 ЦК України правочин, який вчинено малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності, може бути згодом схвалений її батьками (усиновлювачами) або одним з них, з ким вона проживає, або опікуном. Правочин вважається схваленим, якщо ці особи, дізнавшись про його вчинення, протягом одного місяця не заявили претензії другій стороні. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 липня 2019 року у справі № 607/4359/15-ц (провадження № 61-29442св18) зазначено, що: «відповідно до статті 222 ЦК України правочин, який неповнолітня особа вчинила за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальника може бути згодом схвалений ними у порядку, встановленому статтею 221 цього кодексу. Вказаний правочин може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи. Частиною першою статті 221 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальника вважається схваленим, якщо ці особи, дізнавшись про його вчинення, протягом одного місяця не заявили претензії другій стороні. Тлумачення статті 222 ЦК України свідчить, що: - правочин який вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів) чи піклувальника конструюється як оспорюваний; - правочин, який вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів) чи піклувальника, може бути схвалений; - схвалення правочину, вчиненого неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності, має місце, якщо батьки (усиновлювачі) чи піклувальник дізнавшись про його вчинення, протягом одного місяця не заявили претензії другій стороні правочину. Тобто схвалення правочину припускається, якщо батьки (усиновлювачі) чи піклувальник довідавшись про правочин не заявили претензію іншій стороні; - по своїй суті схвалення правочину виключає можливість задоволення позову про визнання правочину вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів) чи піклувальника недійсним. У даній справі, Відповідач з позовом про визнання спірного договору недійсним не зверталась та не довела, що її батьки (усиновлювачі) чи піклувальники дізнавшись про вчинення правочину, протягом одного місяця заявили претензії банку; та оспорюваним правочином порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду з позовом про визнання оспорюваного правочину недійсним. На підставі ст.ст. 509, 512, 526, 536, 551, 610, 625, 1050, 1054, 1070 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved