Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Збаразького\~районного суду\~надійшла заява, зареєстрована через канцелярію суду 27.04.2022, [PERSON] про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа: Збаразький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністертсва юстиції (м.Івана-Франківськ). Заявник просить: 1. Встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , місце смерті: село Антонівка Каховського району Херсонської області, яка настала [INFO] . 2. Допустити негайне виконання рішення у справі. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 01.08.2013 та 26 лютого 2022 року здійснивши виліт на літаку СУ-25М-1 б/н 31 з аеродрому Канатово в напрямку вторгнення російських військ, а саме в район міста Херсон, для вогневого ураження військових колон російських військ, був збитий ворожими засобами протиповітряної оборони в районі населеного пункту Федорівка Херсонської області та тимчасово похований в селі Антонівка Каховського району Херсонської області. Однак, маючи у наявності акт від 09.04.2022 про настання смерті [PERSON] отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Дана заява зареєстрована в суді і справі присвоєно єдиний унікальний номер 598/672/22. 02 травня 2022 року ухвалою Збаразького районного суду прийнято до розгляду дану заяву та відкрито провадження у цивільній справі. Вирішено справу розглядати за правилами окремого провадження. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу у її відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшло клопотання, в якій Збаразький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) просить розглядати справу у відсутності її представника. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.08.1996 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Бахмацької райдержадміністрації, [PERSON] , народився [INFO] в м.Бахмач Чернігівської області. Його матір`ю в свідоцтві записана [PERSON] . З огляду на викладене, заявник має право на звернення до суду в порядку ст. 317 ЦПК України. Судом встановлено, що капітан [PERSON] перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 01.08.2013 року по 26.02.2022 року, що стверджується копією довідки №1/122/128 від 18.04.2022 (а.с.6). Згідно із копією акту про настання смерті від 09 квітня 2022 року виданим військовою частиною [NUMBER] завідчено, що 26 лютого 2022 року приблизно 17 години 55 хвилин [PERSON] загинув за наступних обставин: 26 лютого 2022 року з аеродрому КАНАТОВО о 17 годині 05 хвилин капітан [PERSON] на літаку СУ-25М-1 б/н 31 дзійснив виліт в напрямку вторгнення російських військ, а саме, в район міста Херсон, для нанесення воневого ураження військових колон російських військ. Близько 17 години 55 хвилин був збитий ворожими засобами протиповітряної оборони в районі населеного пункту Федорівка Херсонської області. Тимчасово похований в селі Антонівка, Каховського району Херсонської області (а.с.7). Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст.ст. 1 , 3 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із ст. 18 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно із п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення , заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. За роз`ясненнями п. 13 вказаної Постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до ст. 17 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Частинами 2, 3, 4\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 11.05.2022 року, затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 (в редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 06.05.2022 №85), Херсонська міська територіальна громада, в тому числі смт.Антонівка, визнається таким, яке знаходиться в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджений акт про настання смерті, який хоч і не є офіційним документом, що створює сам по собі правовий наслідок, однак у сукупності із\~довідкою про перебування на військовій службі [PERSON] , які складені та видані компетентним органом України, на думку суду, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, які дають суду можливість дійти висновку, що смерть [PERSON] дійсно настала [INFO] за вказаних у заяві обставин. Практикою Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ\~«Лоізіду проти Туречиини»\~(Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та\~«Мозер проти Республіки Молдови та Росії»\~(Mozerv. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зокрема, ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto\~органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі\~«Мозер проти Республіки Молдови та Росії»\~наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документу про смерть особи, як доказу, оскільки розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини. Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст.81 ЦПК України докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження у ході судового розгляду. За наведених обставин, враховуючі досліджені судом докази, а також те, що визнання вказаного факту породжує юридичні наслідки, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч.4 ст.317 та ч.1 п.8 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Враховуючи, що с.Антонівка Каховського району Херсонської області є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved