Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у цивільному шлюбі, від якого у них народився син. Вказує, що вона проживає з сином разом окремо від цивільного чоловіка та дитина перебуває на її повному утриманні. Однак, її заробітку не вистачає для забезпечення належних умов для життя дитини, його фізичного, розумового та духовного розвитку, а відповідач працює на Закарпатській митниці та має стабільний щомісячний постійний дохід. У зв`язку з вищенаведеним, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення ним повноліття. Позивач не скористалася правом на участь у судовому засіданні та подала заяву, згідно з якою просить провести розгляд справи без її участі та задоволити позов. Відповідач повторно не скористався правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень, заяв чи клопотань не подавав. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.05.2010 року, [PERSON] народився [INFO] та батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачем ставиться вимога про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі ст. 182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи наявні у справі докази, та враховуючи те, що відповідач не реагує на вимоги позивача про сплату аліментів у поза судовому порядку, добровільно не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини, доказів зворотного суду надано не було, а також те, що дитина перебуває на утриманні матері, хоча обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний нести витрати на утримання свого сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 28.07.2021 року, то аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved