Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом і просить скасувати арешт на все належне їй майно, накладений постановами Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про арешт майна боржникавід 07 липня 2012 року (реєстраційні номери 1282437 та 13053797) та від 23 лютого 2012 року (реєстраційні номери 1282436 та 12200045) на виконання вимог Переяслав-Хмельницького відділу обслуговування громадян № 14 (сервісний центр) Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за Ф-567 про стягнення із неї на користь держави боргу в розмірі 863 грн 46 коп., 1750 грн 80 коп., 1750 грн 80 коп. Посилається на те, що в період з 10 липня 2007 року по 14 травня 2013 року займалася підприємницькою діяльністю та перебувала на обліку в Переяслав-Хмельницькій ОДПІ, як платник податків. Про накладення арешту на її майно дізналася після того, як вирішила відчужити належну їй земельну ділянку. Арешт був накладений згідно вищезазначених постанов. Державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження в зв`язку із сплатою боргу. Дана обставина була визнана відповідачем. При винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем всупереч вимог закону арешт скасований не був. В подальшому, арешт на земельну ділянку було скасовано рішенням суду за її заявою, однак запис про наявність арешт на все належне їй мано у реєстрі залишився. В даний час державний виконавець не може скасувати накладений ним на інше належне майно позивача арешт, в зв`язку із знищенням виконавчих проваджень за закінченням строку їх зберігання. Ухвалою від 27 січня 2022 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом в судове засідання учасників справи. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, відзиву на позов чи будь-яких заяв або заперечень до суду не направили. Судом встановлено наступне. Із довідки Переяслав-Хмельницької об`єднаної державної податкової інспекції № 761/10/17-02 від 29 квітня 2014 року вбачається, що позивач перебувала на обліку в Переяслав-Хмельницькій ОДПІ, як платник податків, з 10 липня 2007 року по 14 травня 2013 року (а.с.5). 07 травня 2014 року Реєстраційною службою Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області на адресу позивача було направлене повідомлення про внесення 13 травня 2013 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про припинення її підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (а.с.6) Згідно відповіді Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 7960 від 05 травня 2021 року (а.с.7-9) на виконанні у відділі перебувало три вимоги № Ф-567 Управління Пенсійного фонду у м. Переяслав-Хмельницький про стягнення із позивача на користь держави боргу в розмірі 863 грн 46 коп., 1750 грн 80 коп., 1750 грн 80 коп. 07 липня 2012 року в рамках даного виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника. 12 листопада 2012 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв`язку із погашенням заборгованості в повному обсязі. На даний час неможливо зняти арешт із майна позивача в зв`язку із знищенням виконавчих проваджень за закінченням строку їх зберігання Як вбачається із відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 1000-0605-8/12363 від 06 січня 2022 року, станом на 01 грудня 2021 року [PERSON] не має заборгованості по страхових внесках до Пенсійного фонду України (а.с. 15). З копії рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28.07.2021 та ухвали суду від 03.09.2021, які набрали законної сили, вбачається, що арешт із належної [PERSON] земельної ділянки, кадастровий номер 3211000000:01:074:0081, що розташована по [ADDRESS] , знято. Виконавчий лист по справі видано [PERSON] 07.09.2021. Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер довідки 281423009 від 27.10.2021) вбачається, що на все нерухоме майно [PERSON] , крім земельної ділянки, кадастровий номер 3211000000:01:074:0081, що розташована по [ADDRESS] , накладено арешт (реєстраційні номери 1282437 та 13053797, 1282436 та 12200045) . Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються положеннями ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно із ч.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. При надходженні заяви боржника у випадках виявлення арештів, державний виконавець перевіряє підстави завершення, наявність інших виконавчих проваджень, та у разі виконання боржником покладених на нього зобов`язань рішенням суду, державним виконавцем готується постанова про зняття арешту з майна ( у разі її відсутності в матеріалах виконавчого провадження), завіряється підписом та гербовою печаткою, що є підставою для зняття арешту та внесення відповідних записів до Державних реєстрів. У разі, якщо арешт накладений по виконавчому провадженню, яке знищено, відповідно до пункту 9.9 порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, державним виконавцем на заяву боржника надається письмово роз`яснення (довідка) для звернення до суду. Згідно п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року « Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Згідно із правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26 листопада 2019 року по справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19), орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. З наданих та досліджених доказів в їх сукупності вбачається, що позивач обмежена в розпорядженні своїм всім нерухомим конкретно не визначеним майном, окрім земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] , у зв`язку з накладеним арештом. Арешти було накладено в рамках виконавчих проваджень щодо несплати боргу до Пенсійного фонду України. Станом на 01 грудня 2021 року невиконаних зобов`язань перед відповідачем у позивача немає. У зв`язку з вище зазначеним, суд вважає необхідним здійснити захист прав позивача як власника майна шляхом зняття заборони з нерухомого майна. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 3, 15, 321, 391 ЦК України, ст.ст.40, 59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved