Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Власової Я.М. звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Третьої Запорізької нотаріальної контори, реєстровий номер 1-88 від 05.06.2014, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.06.2014 № 22635898, [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . У вищевказаній квартирі дотепер залишається зареєстрованим [PERSON] (син позивача), який протягом тривалого часу проживав за адресою: [ADDRESS] , однак з грудня 2013 року зібрав усі свої речі і виїхав з квартири. Факт відсутності за місцем реєстрації відповідача понад вісім років підтверджується довідкою від 16.01.2022, виданою головою ЖБК «Кооператор» Тимофєєнко Л.А. Також, зазначила, що наявність зареєстрованого відповідача в належній позивачу квартирі змушує її сплачувати за нього комунальні послуги, що нараховуються на кількість зареєстрованих осіб. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 2-3). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено розгляд справи з повідомленням (викликом) учасників справи у судове засідання, встановлено строк для подання заяв по суті справи (а.с. 17). Заяв по суті справи сторони до суду не подавали. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав, що викладені в ньому. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною у позовній заяві, що відповідає адресі його зареєстрованого місця проживання, проте конверт із поштовим направленням повернувся на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідачі вважаються належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання у день проставлення вказаної відмітки у поштовому повідомленні - 05.05.2022. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, відзив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи, що відповідач, будучі належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився до суду, не повідомив про причини неявки, не подав відзиву на позовну заяву, судом за згодою представника позивача в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання) відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Третьої Запорізької нотаріальної контори, реєстровий номер 1-88 від 05.06.2014 (а.с. 11), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.06.2014 № 22635898 (а.с. 12-13). У цій квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією його паспорта (а.с. 9-10). Як вказує позивач у позові, відповідач фактично у квартирі за адресою: [ADDRESS] , більше восьми років не проживає, за комунальні послуги не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей у квартирі не має. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Верховний Суд України в своїй постанові від 16.01.2012 у справі № 6-57цс11 зазначив, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Оскільки судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] ,в якій зареєстрований, але тривалий час не проживає відповідач, що перешкоджає позивачеві у здійсненні права володіння та розпорядження своїм майном, тому суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для усунення вказаних перешкод позивачеві шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У позовній заяві позивач не просила стягнути з відповідача судові витрати, з огляду на що дане питання судом не вирішувалось.

Outcome: approved