Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-01 00:00:00

У вересня 2021 року представник позивача, діючи в його інтересах, звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 21.01.2020 між позивачем та відповідачкою було укладено усний договір доручення, на підставі якого того ж дня була видана довіреність на розпорядження відкритими на ім?я позивача рахунками. З належних позивачу рахунків, доступ до яких було надано відповідачу, відповідачем було знято за період з 09.07.2020 по 30.11.2020 - 254 955 доларів США, за період з 11.02.2020 по 10.11.2020 - 173 790 Євро. Ці суми відповідачка фактично привласнила і відмовилась передавати позивачу. Листом від 16.12.2020 №15/12-1 позивач повідомив про відмову від договору доручення та просив негайно повернути йому довіреність, надати звіт в письмовій формі про виконання договору доручення із деталізацією сум та призначення витрат, документи, які підтверджують здійснення таких витрат, негайно повернути кошти. Відповідач на вказаний лист письмової відповіді не надала, заявивши в ході усних розмов що звіт подавати не буде, гроші повертати також не буде. Такими діями порушено умови договору доручення. Видача довіреностей на підставі усних договорів доручення є стандартною практикою у цивільних правовідносинах. При видачі довіреності нотаріусом було здійснено посилання на ст.ст. 1000-1007 ЦК України, тобто повірений не міг не розуміти на підставі якого договору видавалася довіреність. Договором доручення не було передбачено набуття права власності повіреним на грошові кошти. Договорів дарування щодо спірної суми не було укладено. За договором доручення та виданою довіреністю представник був уповноважений отримувати кошти від імені та в інтересах довірителя, а не в своїх інтересах. Повірений був зобов?язаний негайно передати довірителю все одержане у зв?язку із дорученням. Відповідач спірну суму не повернув, при цьому визнав, що вказана сума перебуває у нього. Просить визнати припиненим договір доручення від 21 січня 2020 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 254955 доларів США та 173790 Євро. У відзиві на позовну заяву відповідач із позовом не погодився. Зазначив, що 21.01.2020 позивач надав довіреність відповідачу. У довіреності не зазначено про повернення грошових коштів у зв?язку з виконанням довіреності чи використання грошових коштів не за призначенням, що представник повинен діяти лише в інтересах довірителя та на що саме могла витрачати кошти позивача. У довіреності не вказано, які саме юридичні дії повинна була вчиняти позивачка в інтересах довірителя. За спірний період відповідачем було знято кошти. У зазначений період позивач неодноразово приїздив до України. Про зняті кошти та суми йому було відомо, однак позивач ніколи не вимагав їх повернути. Крім цих коштів позивач при приїзді в Україну купував подарунки [PERSON] та всій її родині, додатково надавав кошти та оплачував за свій рахунок всі витрати на родину [PERSON] . Позивач звернувся до суду з позовом після того, як відповідач припинила з ним спілкування, 01.12.2020 скасував довіреність. Посилання на ст. 1006 ЦК України є безпідставним, оскільки ніякої угоди між позивачем та відповідачем не існувало, коштами позивач надавав змогу користуватися на особисті потреби відповідачки та її сім?ї. Просить відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив представник позивача зазначив про незгоду з наданими у відзиві аргументами. Відповідач не заперечує зняту суму. Надавані відповідачу подарунки чітко відмежовуються від знятих коштів. Довіреність завжди видається на підставі конкретного договору, який може бути укладено як в усній, так і в письмовій формі. Відповідач уникає відповіді на питання, на підставі якого договору була видана довіреність. Повірений є саме представником, тому конструкція «отримувати готівкові кошти з рахунків» означає отримувати їх від імені та в інтересах довірителя, а не в своїх інтересах та для власного збагачення. Відсутні порушення щодо форми доручення та довіреності. У відповідача відсутні правові підстави для утримання грошових коштів. Договорів дарування щодо спірної суми укладено не було. Довіреність не надає права повіреному ні користуватися, ні привласнювати ввірене їй майно. Позивач неодноразово, у тому числі в ході телефонних розмов звертав увагу на необхідність повернення йому грошових коштів, які він не дарував відповідачу. У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача зазначила, що поведінка позивача до видання довіреності свідчила про його намір забезпечити відповідача засобами до існування, адже в подальшому вони мали намір жити однією сім?єю та вести спільний побут, діє відповідача щодо користування та розпорядження коштами позивача можна вважати правомірнимми та такими, що не виходять за рамки довіреності. Протягом часу спілкування між сторонами позивач не звертався до відповідача із вимогою про повернення коштів та не висловлював бажання припинити з відповідачем відносини. Ухвалою суду від 01.04.2021 забезпечено позов шляхом накладення заборони відчуження на належне відповідачці нерухоме майно. Ухвалою суду від 14.04.2021 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. 11.05.2021відкладено підготовче засідання за клопотанням представника позивача та у зв?язку з неявкою відповідача.25.05.2021, 09.06.2021 відкладено підготовче засідання за клопотанням представника відповідача. 24.06.2021 оголошено перерву у судовому засіданні у зв?язку з витребуванням доказів. 12.08.2021 підготовче засідання відкладено за клопотанням представника відповідача. 26.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 14.09.2021 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача. 22.10.2021 оголошено перерву у судовому засіданні у зв?язку з викликом свідків. 28.10.2021 оголошено перерву у судовому засіданні у зв?язку із закінченням процесуального часу. 10.11.2021 оголошено перерву у судовому засіданні у зв?язку із викликом свідків. 24.11.2021, 23.12.2021 оголошено перерву у судовому засіданні у зв?язку з викликом свідків. 28.01.2022 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала із зазначених у позові підстав. Додатково пояснила, що протягом спірного періоду відповідачка дійсно отримувала від позивача подарунки, однак спірна сума не входить до їх складу. Позивач очікував на повернення спірних коштів. Кінцева мета договору доручення не узгоджувалась. В подальшому сторони не дійшли згоди як саме відповідачка витратить кошти, йшли попередні переговори про придбання нерухомості. У судовому засіданні відповідач та її представник проти позову заперечували та додатково пояснили, що в довіреності не зазначалось про необхідність повернення коштів, довіреність була укладена з метою надання можливості [PERSON] розпоряджатися коштами, які їй надавав позивач. Кошти [PERSON] витрачала для задоволення своїх побутових потреб та потреб своїх дітей, у тому числі придбання транспортних засобів, відпочинок, послуги водія, покоївки та гувернантки. Між сторонами у кінці листопада 2020 року виникли розбіжності у зв?язку з тим, що позивач надмірно часто телефонував, у тому числі у нічний час, вимагав постійного спілкування з відповідачкою. Про необхідність повернення коштів не повідомляв. Не повідомляв також про наявність позову про стягнення коштів. Позивач мав намір укласти шлюб з відповідачкою. Просили відмовити у задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 21 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козоріз Л.М. посвідчено довіреність, якою [PERSON] , за попереднім усним договором, повністю розуміючи значення своїх дій і не маючи жодних підстав, передбачених ст.ст. 36-41 ЦК України, перешкоджаючи вчиненню цього правочину, уповноважив пані Христич І.О.(Представник): Бути його представником в АТ «Кредобанк», а також в ПАТ «Банк Восток» з питань, пов`язаних з користуванням та розпорядженням відкритих на його ім`я рахунками, а також здійснювати дії, що необхідні для обслуговування та розпорядження цими рахунками. Користуватися та розпоряджатися відкритими на його ім`я рахунками у АТ «Кредобанк» та в ПАТ «Банк Восток», у тому числі: отримувати готівкові кошти з рахунків в сумі на розсуд представника, перераховувати з рахунків грошові кошти на інші рахунки, відкриті на його ім`я та ім`я інших осіб (в тому числі і на рахунки Представника) в сумі на розсуд представника, підписувати видаткові касові документи, здійснювати банківські операції з продажу валюти (за потреби), або конвертації валюти в національну грошову одиницю - гривню, з купівлі валюти та конвертації гривні. З метою виконання повноважень за цією довіреністю, Представник має право вчиняти в тому числі, але не виключно, такі дії: - подавати, підписувати та отримувати будь-які необхідні довідки, заяви, повідомлення, будь-які інші документи, в тому числі необхідні для закриття і відкриття рахунків; - отримувати довідки про стан банківського та (або) депозитного рахунку (на вимогу); - отримувати необхідні довідки та документи (включаючи виписки (довідки) про наявність грошових коштів на рахунку, нарахувань відсотків (процентів) на залишок коштів на рахунку та інших нарахувань, відносно руху коштів по рахунку), довідки про проведені за рахунком операції за будь-який період; - представляти його інтереси у вищевказаних банках; - отримувати готівкові кошти з рахунків в сумі на розсуд представника; - перераховувати з рахунків грошові кошти на інші рахунки, відкриті на його ім?я та ім?я інших осіб (в тому числі, і на рахунок Представника) в сумі на розсуд Представника; - поповнювати рахунки на будь-які суми на розсуд Представника; - отримувати платіжну картку та ПІН до неї; - подавати від його імені заяви, документи; - розписуватись за нього у всіх необхідних випадках; - отримувати повідомлення; - використовувати персональні дані [PERSON] та передавати їх третім особам з метою виконання повноважень, наданих цією довіреністю; - вчиняти будь-які інші необхідні дії для виконання цієї довіреності. Довіреність видана без права передоручення та дійсна до 31 грудня 2020 року. У довіреності зазначено про роз?яснення нотаріусом [PERSON] змісту ст.ст. 237-247,244,245,247-250,1000-1007 ЦК України. Довіреність підписана [PERSON] у присутності нотаріуса (а.с. 8-9 т. 3). На підставі вказаної довіреності за період з 09.07.2020 по 30.11.2020 з належного позивачу рахунку № [NUMBER] відповідачем було знято грошові кошти: 15.07.2020 - 9 980 доларів США; 08.09.2020 - 25 000 доларів США; 21.09.2020 - 19 975 доларів США; 02.11.2020 р. - 100 000 доларів США; 03.11.2020 р. - 100 000 доларів США. За період з 11.02.2020 по 10.11.2020 р. з належного позивачу рахунку № [NUMBER] відповідачем було кошти: 11.02.2020 р. - 3 000 Євро; 12.02.2020 р. - 3 800 Євро; 18.02.2020 - 5 000 Євро; 21.02.2020 - 5 000 Євро; 13.03.2020 - 5 000 Євро; 19.03.2020 - 10 000 Євро; 02.04.2020 - 20 000 Євро; 06.04.2020 - 3 000 Євро; 30.04.2020 - 3 000 Євро; 05.05.2020 - 2 000 Євро; 15.05.2020 - 3 000 Євро; 21.05.2020 - 5 000 Євро; 28.05.2020 - 3 000 Євро; 01.06.2020 - 3 000 Євро; 05.06.2020 - 2990 Євро; 10.06.2020 - 3 000 Євро; 15.06.2020 - 3 000 Євро; 16.06.2020 р. було знято суму у розмірі 15 000 Євро; 16.06.2020 р. було знято суму у розмірі 35 000 Євро; 22.06.2020 р. було знято суму у розмірі 3 000 Євро; 25.06.2020 р. було знято суму у розмірі 2 000 Євро; 06.07.2020 р. було знято суму у розмірі 3 000 Євро; 09.07.2020 р. було знято суму у розмірі 3 000 Євро;05.10.2020 - 10 000 Євро; 21.10.2020 -20 000 Євро. Всього за вказані періоди було знято з рахунку 254 955 доларів США, 173 790 Євро. Вказані обставини підтверджуються випискою з рахунків АТ «Кредобанк» № [NUMBER] , № [NUMBER] , заяв на видачу готівки (а.с. 12-18 т.156-70 т.2, ) та не заперечуються сторонами у справі. Відповідно до листа АТ «Кредобанк» від 30.04.2021 №52-5803 за вказаний період із зазначених рахунків кошти знімались [PERSON] та довіреною особою [PERSON] у відділеннях АТ «Кредобанк» у м. Суми та м. Києві (а.с. 123 т. 1). 16.12.2020 адвокатом адвокатського об?єднання «Адер Хабер енд Ко» Швиденком Д.О. направлено [PERSON] лист, у якому, посилаючись на укладення [PERSON] з нею попереднього усного договору доручення повідомлено про відмову пана [PERSON] від доручення. Також повідомлено про обов?язок негайно повернути довіреність у зв?язку з припиненням договору доручення, негайно надати звіт про виконання доручення із деталізацією сум та призначення витрат, а також документи, які підтверджують здійснення таких витрат; негайно повернути все одержане у зв?язку з виконанням доручення, у тому числі грошові кошти, які було знято з банківських рахунків у АТ «Кредобанк». Також 30.12.2020 адвокатом Швиденком Д.О., який діяв в інтересах [PERSON] , направлено приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Козоріз Л.М. лист про скасування довіреності, виданої [PERSON] , посвідчену 21.01.2020 за №282 (а.с. 19-28 т.1) Відповідно до довідки управління банківського обслуговування приватних клієнтів австрійської філії «Кредит Суісс (Люксембург) С.А. » пан [PERSON] не отримував жодних вхідних платежів з рахунку на ім?я [PERSON] за період з 03.11.2020 по 30.12.2020 (а.с. 46 т. 1). Допитана в якості свідка відповідачка пояснила, що з 2019 по листопад 2020 року була у близьких стосунках з позивачем. Мав намір одружитися з нею, просив розірвати шлюб із чоловіком. Позивач взяв на себе усі витрати на утримання її та трьох її дітей. Надавав грошові кошти готівкою, перераховував на її рахунок а також з метою спрощення процедури перерахування їй коштів відкрив у АТ «Кредобанк» власний рахунок із подальшим складенням довіреності на її ім?я. На рахунки у АТ «Кредобанк» здійснював перекази коштів з власних рахунків у швейцарських банках. Гроші вона знімала за попередньою домовленістю із позивачем, з його відома та згоди для власного користування. Повідомляла позивача про витрати. Крім того, про рух коштів йому було відомо, оскільки про зняття коштів йому надходили повідомлення з банку. Жодних претензій з боку позивача щодо зняття коштів або їх повернення вона не отримувала. Після розірвання стосунків (наприкінці 2020 року) періодично спілкувались, однак позивач не вимагав повернення коштів, отриманих на підставі довіреності, не повідомляв про звернення до суду з позовом та періодично надсилав їй кошти. Свідок [PERSON] повідомила, що є подругою відповідачки. З позивачем знайомі, оскільки він приїздив в Україну до відповідачки. З січня 2020 року, після ДТП, у якій загинули чоловік та донька відповідачки, свідок проживала у будинку відповідачки. Сторони були у близьких відносинах. Позивач повністю утримував відповідачку, робив коштовні подарунки. Неодноразово їздила з відповідачкою в банк, коли та знімала гроші на підставі довіреності. Про витрати відповідачка звітувала позивачу, надсилаючи фотографії чеків. Позивач постійно, у тому числі в нічний час, телефонував відповідачці, вимагав від неї бути постійно на зв?язку, що в результаті стало причиною конфлікту та припинення відносин. Свідок [PERSON] , яка є тіткою відповідачки, пояснила, що протягом 2020 року позивач неодноразово приїздив до відповідачки в Україну, відповідачка, у тому числі разом із донькою, їздила до нього до Відня . Восени минулого року у сторін погіршились стосунки. Свідок [PERSON] , яка є двоюрідною сестрою відповідачки, пояснила, що у сторін були відносини як між чоловіком і жінкою, позивач робив відповідачці цінні подарунки. Декілька разів приїздив до відповідачки, під час його візитів свідок спілкувалася з позивачем через перекладача. Свідок [PERSON] пояснив, що надавав послуги з перевезень [PERSON] , а також [PERSON] , коли він приїздив до України. У його присутності сторони поводили себе як чоловік та дружина, мали теплі стосунки. Його послуги оплачувала відповідачка, а коли позивач приїздив до України - позивач. Свідок [PERSON] , яка була подругою відповідачки, пояснила, що позивач матеріально допомагав відповідачці, дарив подарунки, придбав будинок, оплачував відпочинок. Гроші, що надсилав позивач, [PERSON] витрачала на життя. Після загибелі чоловіка та доньки відповідачки у січні 2020 року позивач створив чат у телеграм месенджері, у якому були [PERSON] , позивач, відповідачка та помічниця позивача. Чат був створений у зв?язку з ДТП. Повідмляв, що видав [PERSON] довіреність на користування банківськими рахунками для покриття витрат, пов?язаних з ДТП та послугами адвокатів. Свідок [PERSON] пояснила, що надавала відповідачці оплатні послуги з прибирання будинку. Відповідачка повідомляла їй, що позивач вимагає занадто багато спілкування. Коли [PERSON] приїздив до відповідачки, остання просила [PERSON] не приходити на роботу. Свідок [PERSON] пояснив, що є чоловіком сестри [PERSON] . Познайомився з позивачем, коли він придбав [PERSON] будинок. Потім спілкувались у час його приїздів в м. Суми. Позивач мав з відповідачкою близькі стосунки, забезпечував її, витрачав на неї кошти у необмеженій кількості. Позивач створив групу в месенджері, у якій писав, коли не міг зв?язатися з [PERSON] , щоб вплинули на неї, щоб вона йому відповіла. Під час спілкування з позивачем не чув, щоб він пред?являв будь-які майнові претензії до відповідачки. Доводи відповідача про існування між сторонами близьких стосунків підтверджуються також листами та фотокартками (а.с. 164-169 т. 2). Наявність інших витрат позивача на користь відповідача також підтверджується копією додаткової угоди від 28.10.2019 до договору позики від 02.11.2019, якою [PERSON] звільняє [PERSON] від зобов?язань за договором позики, дебетовими повідомленнями на користь [PERSON] з призначенням платежу - дарування, у тому числі у 2021 році (а.с. 194-209 т. 2) Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на положення ст.ст. 1000-1007 ЦК України та стверджує, що між ним та відповідачем було укладено усний договір доручення, однак відповідачка, знімаючи кошти з рахунків позивача на підставі довіреності, діяла не в його інтересах. Тому такі кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором (ст. 1000 ЦК). У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними (ст. 1003 ЦК України). Відповідно до ст. 1004 ЦК України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим. Відповідно до ст. 1005 ЦК України повірений повинен виконати дане йому доручення особисто. Відповідно до ст. 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Відповідно до ст. 1007 ЦК України довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення. Довіритель зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором: 1) забезпечити повіреного засобами, необхідними для виконання доручення; 2) відшкодувати повіреному витрати, пов`язані з виконанням доручення . Відповідно до ст. 247 ЦК України строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії. Відповіжжно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі: 1) закінчення строку довіреності; 2) скасування довіреності особою, яка її видала . Відповідно до ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. З матеріалів справи вбачається, що довіреністю було уповноважено відповідачку отримувати готівкові кошти з рахунків в сумі на її розсуд. За період з 11.02.2020 по 30.11.2020 [PERSON] було знято з рахунків позивача 254 955 доларів США, 173 790 Євро. Позивач стверджує, що між ним та відповідачем було укладено усний договір доручення, однак у заявах по суті справи та у судових засіданнях представником позивача не було повідомлено змісту договору доручення та його кінцеву мету. Не надано також доказів на підтвердження того, що зміст обумовленого сторонами доручення відрізнявся або був ширшим від повноважень, наданих позивачем довіреністю. У пункті VII.-2:101 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що збагачення є безпідставним, за винятком таких випадків: особа, яка збагатилася, має право на отримання збагачення за рахунок потерпілого в силу договору чи іншого юридичного акту, судового рішення, або норми права або потерпілий вільно і без помилки погодися на настання невигідних для себе наслідків. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них». Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК України). Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом (стаття 1215 ЦК України). При визначенні того чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них; Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, оскільки вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. Аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 4 серпня 2021 р. у справі 185/446/18. Судом встановлено, що позивач добровільно надав доступ відповідачу до власних рахунків та дозволив отримувати готівкові кошти в сумі на власний розсуд, про що зазначено у довіреності та за відсутності вказівки щодо мети або призначення платежів. Тому отримані відповідачем кошти не можуть бути визнані такими, що отримані безпідставно, а тому не підлягають поверненню. Посилання у нотаріально посвідченій довіреності на положення ст.ст. 1000-1007 ЦК України не можуть бути прийняті судом як доказ укладення договору доручення, за яким відповідачка діяла у власних інтересах та без відома довірителя. Довіреність укладена та підписана одноособово [PERSON] та без участі [PERSON] , в той час як договір доручення, враховуючи положення ст.ст. 1000-1007 ЦК України є двостороннім правочином. Позивачем не доведено, що між сторонами був укладений договір доручення з метою вчинення будь-яких інших дій або правочинів, окрім тих, які зазначені в нотаріально посвідченій довіреності. Зняття відповідачкою коштів з рахунків позивача протягом тривалого часу свідчить про обізнаність позивача із цими транзакціями. Окрім того, такі дії не суперечать положенням довіреності, у якій зазначено право представника отримувати готівкові кошти з рахунків в сумі на розсуд представника. На обгрунтування позовних вимог представником позивача надано диск із аудіозаписом телефонних розмов позивача з відповідачем та роздруківку цих розмов із перекладом. З наданих доказів неможливо встановити, коли саме відбувались ці розмови, зі змісту розмови не йдеться про спірні кошти, договір доручення та довіреність, оскільки розмова стосувалась повернення коштів, сплачених позивачем для придбання будинку для відповідачки. Вказані кошти не є предметом позову (а.с. 25,27-28, 162 т.2,). Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем не доведено наявність окремого договору доручення, умови якого були б відмінні чи ширші від змісту довіреності, яка була укладена 21.01.2020, а також не доведено наявності підстав для стягнення з [PERSON] на його користь коштів в розмірі 254 955 доларів США та 173 790 Євро. За таких обставин, підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати не розподіляються. Ухвалою суду від 01.04.2021 було забезпечено позов шляхом заборони відчуження житлового будинкуза адресою: [ADDRESS] , який належить на праві власності [PERSON] . Враховуючи положення ч.ч. 9,10 ст. 258 ЦПК України вжиті заходи забезпечення позову підлягають скасуванню після набрання даним рішенням законної сили.

Outcome: dismissed