Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

24.03.2022 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання факту належності правовстановлюючого документу, яку обґрунтував тим, що він є власником незакінченого будування приватного житлового будинку [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Першої Первомайської державною нотаріальною конторою, зареєстрованого 20 січня 1977 року в реєстрі за № 265, за яким [PERSON] продав, а [PERSON] купив дане незакінчене будування житлового будинку (готовність 14%). В подальшому, компетентними органами влади в 1985 році, було дозволено введення в експлуатацію житлового будинку (житловою площею 39,9 кв.м.) по [ADDRESS] , за [PERSON] , про що свідчить акт про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 1986 року. Маючи намір на розпорядження своїм майном та приведення у відповідність вказані правовстановлюючі документи, щодо державної реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, заявник звернувся до суб`єкта державної реєстрації, на що отримав усну відмову у державній реєстрації права власності на підставі існуючих розбіжностей у буквах його прізвища, так як вони різняться з відомостями зазначеними у договорі купівлі-продажу від паспортних даних, що не дає можливості провести повну ідентифікацію та співвіднесення особи заявника до особи власника. Дійсно було встановлено, що у договорі купівлі-продажу від 20.01.1977 року сторона покупець значиться як « [PERSON] », а відповідно до актуальних паспортних даних значиться як « [PERSON] ». З цих підстав заявник вимушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності йому незакінченого будування приватного житлового будинку [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Первомайською державною нотаріальною конторою від 20 січня 1977 року, зареєстрованого в реєстрі за № 265. Так, ПІБ заявника, згідно паспортних даних, встановлено як « [PERSON] », російською - « [PERSON] ». Зазначення ПІБ Заявника як « [PERSON] » російською мовою значиться і в свідоцтві про народження від 1961 року, і в військовому білеті від 1962 року, і в свідоцтві про укладення шлюбу від 1972 року. Так як у зазначений період часу, в СССР, використовувалась загальнодержавна мова, а саме російська. Вже при отриманні паспорта громадянина України, заявнику було вірно перекладено російське прізвище « [PERSON] » на українське « [NUMBER] ». Тому, напевно, у зв`язку з невірним перекладом, державним нотаріусом Першої Первомайської державною нотаріальною конторою Ендріжиєвською А.І. вказано сторону договору купівлі-продажу як « [PERSON] », записавши прізвище російськими буквами, не змінюючи букву «и» на «і». Доказами того, що договір купівлі-продажу від 20.01.1977 року, посвідчений нотаріусом Першої Первомайської державною нотаріальною конторою, зареєстрований 20 січня 1977 року в реєстрі за № 265, належить саме Заявнику, є те, що: саме в нього знаходиться оригінал даного договору купівлі-продажу; у паспорті громадянина України серія [NUMBER] виданого Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області від 28 лютого 2001 року, на ім`я [PERSON] , місце реєстрації значиться за адресою: [ADDRESS] , ще з 30.11.1979 року. Дана адреса зазначена у договорі купівлі-продажу вказаного незакінченого будування житлового будинку; у паспорті громадянина України серія [NUMBER] виданого Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області від 13 березня 2006 року, на ім`я [PERSON] (дружини Заявника), місце реєстрації значиться за адресою: [ADDRESS] , ще з 30.11.1979 року. Дана адреса зазначена у договорі купівлі-продажу вказаного незакінченого будування житлового будинку; у будинковій книзі на житловий будинок [ADDRESS] , місце проживання зареєстровано за Заявником та членами його сім`ї; у відомостях технічного паспорту на вказаний житловий будинок зазначено російською мовою особу власника як « [PERSON] »; місцем фактичного проживання Заявника являється будинок [ADDRESS] . ПІБ заявника зазначено як « [PERSON] », у всіх документа, виданих на його ім`я, а саме: Паспорт громадянина України серія [NUMBER] виданого Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області від 28 лютого 2001 року; Свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № [NUMBER]; Свідоцтво про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 10.06.2013 року, на земельну ділянку з кадастровим номером 4810400000:08:055:0016, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею: 0,0617 га, за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] . Заінтересованою особою виступає Первомайська міська рада Миколаївської області, так як [PERSON] , який продав незакінчене будування житлового будинку помер [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть від 31 липня 2002 року зроблено запис за № 689, відповідно свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого міським управлінням юстиції Миколаївської області. Таким чином, технічна помилка в написанні ПІБ заявника в договорі купівлі-продажу, на даний час, є перешкодою в реалізації права розпорядження належним на праві приватної власності нерухомим майном. В судове представник заявника надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги заяви підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. В судове засідання представник Первомайської міської ради надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, не заперечував проти задоволення заяви. Враховуючи положення ст.ст. 223, 294 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення вимог [PERSON] з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи, а саме: копія паспорту заявника [PERSON] (а.с.6-7), копія свідоцтва про народження (а.с.8), копія військового квитка заявника (а.с. 9), копія свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 10), копія паспорту [PERSON] (а.с. 11), копія договору купівлі-продажу будинку по [ADDRESS] (а.с. 12-13), копія виписки з рішення № 795 від 11.12.1985 р. Первомайської міської ради про дозвіл на введення в експлуатацію (а.с.14), акт про завершення будівництва та введення в експлуатацію (а.с. 15), копія технічного паспорту на житловий будинок (а.с.16-18), копія будинкової книги (а.с.19-20), копія свідоцтва та витягу з Державного реєстру про право власності на земельну ділянку (а.с. 21, 22), копія свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.23), підтверджують факт належності договору купівлі-продажу заявнику, розбіжність у написані його прізвища виникла через помилку в перекладі. У відповідності до статті 293 ЦПК України, суди розглядають справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження, якщо зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Проаналізувавши п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлений факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Тому, враховуючи зазначене, суд вважає за можливе, в силу ст. 293 ч. 2 п. 5 ЦПК України, встановити факт належності [PERSON] вищезазначеного Договору.

Outcome: approved