Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 07 грудня 2020 року близько 21.00 год. він, рухаючись по прилеглій території будівлі магазину ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ», яка була вкрита ожеледицею, що розташована за адресою: м. Черкаси, вул. 30 років Перемоги 6, послизнувся та упавши, травмувався. В цей час поряд знаходився чоловік на ім`я [PERSON] , [INFO] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] , який допоміг йому підвестися та викликав швидку медичну допомогу. Прибувши на місце, бригад екстреної швидкої медичної допомоги доставила його до КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги». У травматологічному пункті вказаного закладу він був оглянутий лікарем, було проведено рентгенографію місця травмування. За результатами медичного обстеження було видано довідку № 11222, згідно якої встановлено діагноз: Перелом правої латеральної щиколотки з помірним зміщенням; наявність садана передньої поверхні ділянки правового г/с с-ба. Після чого накладено гіпс, призначено лікування та доставлено до місця проживання для подальшого лікування. По закінченню терміну лікування, 19 січня 2021 року проведено повторний огляд та встановлено, що у місці травми не зрослася кістка, у зв`язку з чим було додатково накладено гіпс та продовжено лікування. У зв`язку з сильним болем, 20 січня 2021 року він знову звернувся до закладу охорони здоров`я, йому видано направлення на госпіталізацію до травматологічного відділення, від якої він відмовився. Того ж дня, зі скаргами на біль у місці травмування він звернувся до ТОВ «Ортопедікс-Люкс Медичний Центр» за адресою: м. Черкаси, вул. Лісова Просіка 40. За результатами огляду у даному закладі йому знову наклали гіпс. Лікарем видано довідку, в якій вказано діагноз: «Повільно консолідуючий перелом латеральної кісточки правої гомілки, нестабільність зв`язкового апарату правового гомілково-ступеневого суглоба». 04 лютого 2021 року у зв`язку з погіршенням самопочуття та різким болем у місці травмування повторно звернувся до медичного закладу, де знову підтверджено діагноз та надано рекомендації, які включають в себе прийом ліків протягом різних термінів. 18 лютого 2021 року проведено ще один огляд у медичному закладі, де підтверджено діагноз, призначено прийом ліків та реабілітаційні заходи. Позивач вказує, що за період з 07 грудня 2020 року по день звернення з позовом до суду йому завдано матеріальної шкоди у зв`язку з травмуванням ноги. Так, після накладення гіпсу, він був змушений пошкодити свій одяг - джинси, вартість яких становила 1 100 грн. Подібна модель на день звернення до суду коштує 1 299 грн. Крім того, понесені витрати на лікування та медичні послуги, які разом склали 4 666 грн. 58 коп. Крім того, зазначає, що він згідно свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 001222 є адвокатом. У зв`язку зі здійсненням своєї професійної діяльності між ним та [PERSON] було укладено договір про надання правничої допомоги від 01 жовтня 2020 року. Відповідно до умов вказаного договору сума гонорару за надані правничі послуги становить 8 000 грн., які наперед йому були передані клієнтом. У зв`язку з тим, що він отримав травму ноги, він об`єктивно не міг здійснювати свою професійну діяльність, а тому клієнт висловив вимогу про розірвання вказаного договору та повернення гонорару. Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди становить 12 666 грн. 58 коп., які вважає мають бути відшкодовані відповідачем на його користь. Також вказує, що отримання травми ноги внаслідок падіння негативно позначилося на його психологічному та фізичному стані, що призвело до моральних страждань, яку оцінює в 20 000 грн. Таким чином, просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 12 666 грн. 58 коп. та 20 000 грн. моральної шкоди. 25 листопада 2021 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. Ухвалою від 26 лютого 2021 року позивачу відстрочено сплату судового збору за подання даної позовної заяви до ухвалення судового рішення. 28 грудня 2021 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 07 грудня 2020 року близько 21.00 год. [PERSON] , рухаючись по прилеглій території будівлі магазину ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ», яка була вкрита ожеледицею, що розташована за адресою: м. Черкаси, вул. 30 років Перемоги 6, послизнувся та упавши, травмувався. На місце події була викликана швидка медична допомога, якою позивача було доставлено до КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги». У травматологічному пункті вказаного закладу він був оглянутий лікарем, було проведено рентгенографію місця травмування. За результатами медичного обстеження було видано довідку № 11222, згідно якої [PERSON] , 07.12.2020 року о 21 год. отримав вуличну травму впавши на сходах та встановлено діагноз: «Перелом правої латеральної щиколотки з помірним зміщенням; наявність садана передньої поверхні ділянки правового г/с с-ба». Після чого накладено гіпс, призначено лікування та доставлено до місця проживання для подальшого лікування. По закінченню терміну лікування, 19 січня 2021 року проведено повторний огляд та встановлено, що у місці травми не зрослася кістка, у зв`язку з чим було додатково накладено гіпс та продовжено лікування. 20 січня 2021 року позивач знову звернувся до закладу охорони здоров`я, йому видано направлення на госпіталізацію до травматологічного відділення, від якої він відмовився. Того ж дня, зі скаргами на біль у місці травмування він звернувся до ТОВ «Ортопедікс-Люкс Медичний Центр» за адресою: м. Черкаси, вул. Лісова Просіка 40. За результатами огляду у даному закладі йому знову наклали гіпс. Лікарем видано довідку, в якій вказано діагноз: «Повільно консолідуючий перелом латеральної кісточки правої гомілки, нестабільність зв`язкового апарату правового гомілково-ступеневого суглоба». 04 лютого 2021 року у зв`язку з погіршенням самопочуття та різким болем у місці травмування повторно звернувся до медичного закладу, де знову підтверджено діагноз та надано рекомендації, які включають в себе прийом ліків протягом різних термінів. 18 лютого 2021 року проведено ще один огляд у медичному закладі, де підтверджено діагноз, призначено прийом ліків та реабілітаційні заходи. Позивач у позові вказує, що за період з 07 грудня 2020 року по день звернення з позовом до суду йому завдано матеріальної шкоди у зв`язку з травмуванням ноги. Так, після накладення гіпсу, він був змушений пошкодити свій одяг - джинси, вартість яких становила 1 100 грн. Подібна модель на день звернення до суду коштує 1 299 грн. Крім того, понесені витрати на лікування та медичні послуги, які разом склали 4 666 грн. 58 коп. Крім того, зазначив, що він згідно свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 001222 є адвокатом. У зв`язку зі здійсненням своєї професійної діяльності між ним та [PERSON] було укладено договір про надання правничої допомоги від 01 жовтня 2020 року. Відповідно до умов вказаного договору сума гонорару за надані правничі послуги становить 8 000 грн., які наперед йому були передані клієнтом. У зв`язку з тим, що він отримав травму ноги, він об`єктивно не міг здійснювати свою професійну діяльність, а тому клієнт висловив вимогу про розірвання вказаного договору та повернення гонорару. Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди становить 12 666 грн. 58 коп., які вважає мають бути відшкодовані відповідачем ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» на його користь. Позивач, зокрема, також посилається на ту обставину, що земельна ділянка під зазначеним магазином передана на умовах оренди ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» і будівля магазинку знаходиться у власності ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ», яке мало обов`язок не допускати виникнення ожеледиці на закріпленій за ним території. Відповідно до п. 2.4.1 Правил благоустрою міста Черкаси, затверджених рішенням Черкаської міської ради від 11.11.2008 № 4 - 688 (далі Правила), власники та балансоутримувачі об`єкту благоустрою, керівники підприємств, організацій, установ, незалежно від їх відомчої належності і форм власності, підприємці, громадяни, які мають житлові будинки, будівлі та споруди іншого призначення у особистій власності чи користуванні, власники тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, зобов`язані забезпечити постійне утримання територій та об`єктів у належному технічному стані і зовнішньому вигляді, своєчасний ремонт об`єктів, фарбування фасадів, будівель і малих архітектурних споруд, благоустрій та озеленення прилеглих територій, косіння газонів, встановлення урн, оновлення табличок із назвами вулиць та номерних знаків на будинках, назв підприємств, установ, організацій, тощо. В разі відсутності технічних чи інших можливостей проводити такі роботи, керівники підприємств, організацій, установ повинні укласти угоду на проведення цих робіт зі спеціалізованим підприємством. Межі утримання, прибирання, благоустрою та озеленення прилеглої території для підприємств, установ, організацій всіх форм власності, які розташовані вздовж автомагістралей, доріг та вулиць міста, встановлюється від меж закріплених територій до проїжджої частини. При відсутності з будь-якого боку об`єктів і споруд іншої організації, межа прилеглої території визначається на відстані 50 м від огорожі підприємства, установи, організації, а в промисловій зоні - 300 м, включаючи зелені насадження та санітарно- захисні смуги. У випадку, якщо між підприємствами, організаціями, установами територія більша, ніж 50 м, а в промисловій зоні більша, ніж 300 м, у якої відсутній балансоутримувач, територія для прибирання ділиться рівноцінно навпіл. Згідно з п. 2.4.11 в період снігопадів очищення від снігу доріг, мостів, шляхопроводів, майданів та тротуарів необхідно починати одразу після початку снігопаду і виконувати цілодобово, не допускаючи утворення ожеледиці На тротуарах першочергово очищуються проходи шириною не менше 1,5 метра силами підприємств, установ, організацій та приватних домовласників, які утримують прилеглі території. Негайне посипання протиожеледними матеріалами доріг, тротуарів, очищення асфальтобетонного покриття від затверділого снігу та льоду здійснювати тільки лопатами, скребками і спеціальною технікою, а вивезення снігу і льоду - лише в спеціальні місця, визначені виконавчим комітетом міської ради. З Листа Управління інспектування Черкаської міської ради від 22 лютого 2021 року вбачається, що спеціалістами управління інспектування Черкаської міської рада проведено перевірку та встановлено, що будівля магазину «АТБ» знаходиться по вул. 30 - річчя Перемоги, 6, на земельній ділянці (к/н 7110136700:05:032:0014), що передана в оренду ТОВ «АТБ - інвест» (код за ЄДРПОУ 30691543). Власником будівлі магазину є також ТОВ «АТБ - інвест». За результатами проведеної перевірки керівництву магазину наголошено на належному утриманні прилеглої до магазину території у зимовий період, а саме своєчасне очищення від снігу та здійснення посипання протиожеледними засобами. У відзиві на позовну заяву відповідачем вказано та представником відповідача в судовому засіданні надано пояснення про те, що ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» є лише власником нерухомого майна - магазину продовольчих та непродовольчих товарів «Продукти-293», розташованого за адресою: м. Черкаси, вул. 30-річчя Перемоги, 6. Даний магазин передано в оренду ТОВ «АТБ-маркет» за договором № 96-2020-Н/и від 01.06.2020 року оренди нерухомого майна, яке там веде господарську діяльність. Позивач просить стягнути матеріальну та моральну шкоду з відповідача, але із змісту позовної заяви не доведено, яку саме причетність має ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» до викладених подій. Позивач посилається лише на ту обставину, що ТОВ «АТБ- ІНВЕСТ» є власником приміщення магазину та орендарем земельної ділянки під магазином, де він нібито отримав травму, але ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» не здійснює господарську діяльність за вказаною адресою, таким чином, позивач не довів причетності ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» до вказаної події. Про даний факт ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» дізналося лише з позову. В результаті обміну інформацією з ТОВ «АТБ-Маркет» з приводу події, яка описана в позовній заяві було з`ясовано, що ТОВ «АТБ-Маркет» також нічого не відомо про дану подію. Ні в грудні 2020 року, ні в подальшому по теперішній час позивач, представники позивача, уповноважені органи або інші громадяни не звертались до ТОВ «АТБ-НВЕСТ» та ТОВ «АТБ-Маркет» з претензіями та скаргами на несумлінне виконання своїх обов`язків з утримання прилеглої території до магазину або з повідомленнями про нещасний випадок за участю позивача 07.12.2020 року. Крім того, відповідач у відзиві вказує, що факт перебування позивача в магазині або біля магазину у вказаний час нічим не підтверджено, крім слів позивача, навіть чеку про придбання товарів у магазині не надано. В довідці від 07.12.2020 року № 11222, яка була заповнена лікарем травматологом [PERSON] вказано зі слів позивача, що травма вулична, впав на сходах. Жодного згадування магазину «АТБ» та ожеледиці там немає. Крім того, позивач не звернувся за допомогою до адміністрації магазину одразу після падіння, а звернувся до невідомої сторонньої особи. Це свідчить про те, що падіння могло відбутися де завгодно, але не поряд з магазином. Щодо виклику швидкої, то такий виклик міг відбуватись, але впасти він міг в будь-якому іншому місці. В довідці № 161 від 12.07.2021 року, підписаній начальником Черкаської станції екстреної (швидкої) медичної допомоги [PERSON] зазначена адреса виклику: «м. Черкаси, вул. 30 років Перемоги, біля магазину АТБ». Дана довідка не може свідчити про факт того, що падіння відбулося саме на території, що належить ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ». Ця довідка свідчить, що виїзд бригади швидкої медичної допомоги був здійснений в район біля магазину «АТБ», без конкретизації куди саме і де відбулося падіння. Тобто вказаний документ містить відомості про виїзд швидкої медичної допомоги в район, де знаходиться магазин, і жодним чином не підтверджує того, що Позивач зазнав травми саме на території біля магазину. Отже, впасти він міг в будь-якому іншому місці. Довідки з травматологічного пункту, направлення на госпіталізацію, консультативні висновки приватної клініки ТОВ «Ортопедікс плюс», квитанції на придбання ліків можуть лише підтверджувати діагноз хвороби, а не факт падіння біля магазину в результаті ожеледиці. З такими доводами відповідача, суд також погоджується. Крім того, відповідачем також вказано, що в період з 07.12.2020 року по теперішній час керівництво ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» не повідомляли, що уповноваженими органами або громадськими інспекторами проводилися будь-які перевірки з фактів порушення Правил за вищевказаною адресою, в тому числі за фактом наявності ожеледиці на території біля магазину ввечері 07.12.2020 року. До адміністративної відповідальності за порушення Правил за цією ж адресою ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» не притягувалося. Зазначено також, що доказом того, що травма дійсно мала невиробничий характер повинен бути Акт про нещасний випадок невиробничого характеру. Постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 р. N 270 затверджено порядок розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру. Згідно п.1-2 Постанови №270: «І. Цей Порядок визначає механізм розслідування та ведення обліку нещасних випадків невиробничого характеру, які сталися з громадянами України, іноземцями та особами без громадянства на території України. 2. Під нещасними випадками невиробничого характеру слід розуміти не пов`язані з виконанням трудових обов`язків травми, у тому числі отримані внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень іншою особою, отруєння, самогубства, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою, травми, отримані внаслідок стихійного лиха, контакту з тваринами тощо (далі - нещасні випадки), які призвели до ушкодження здоров`я або смерті потерпілих». Згідно п.п 13 ст. З Постанови № 270: «Розслідуванню згідно з цим Порядком підлягають нещасні випадки, що сталися під час перебування в громадських місцях, на об`єктах торгівлі та побутового обслуговування, у закладах лікувально-оздоровчого, культурно-освітнього та спортивно-розважального призначення, в інших організаціях, а також у рекреаційних зонах». Подія, яка за словами Позивача мала місце 07.12.2020 р., за зовнішніми ознаками є нещасним випадком, а тому повинна була розслідуватися у відповідності до названої Постанови КМУ. Відповідно до ст. 6 Постанови № 270: «Лікувально-профілактичні заклади, до яких звернулися або були доставлені потерпілі внаслідок нещасних випадків, протягом доби надсилають письмове повідомлення за встановленою формою (додаток 1): про кожний нещасний випадок - до районної держадміністрації (виконавчого органу міської, районної у місті ради). Лікувально-профілактичні заклади, до яких звернулися або були доставлені потерпілі, ведуть реєстрацію нещасних випадків в окремому журналі за встановленою формою (додаток 2)». Крім того, якщо Лікувально-профілактичний заклад не звернувся до виконавчого органу міської, районної у місті ради, то потерпілий згідно ст. 10 названої постанови міг звернутися до районної держадміністрації самостійно. Відповідно до п. 7 Постанови №270 «Розслідування нещасних випадків проводиться з метою визначення їх обставин та причин. На підставі результатів розслідування розробляються заходи щодо запобігання подібним випадкам, а також щодо вирішення питань соціального захисту потерпілих». Відповідно до п. 9. Постанови № 270: «Районна держадміністрація (виконавчий орган міської, районної у місті ради) протягом доби з часу надходження від лікувально- профілактичного закладу повідомлення про нещасний випадок (за винятком нещасних випадків із смертельним наслідком) приймає рішення щодо утворення комісії з розслідування нещасного випадку у складі не менш як трьох осіб. До роботи комісії з розслідування нещасного випадку можуть залучатися представники районної держадміністрації (виконавчого органу міської, районної у місті ради), Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, організації, де працюють або навчаються потерпілі, організації, на території чи об`єкті якої стався нещасний випадок, а також представники органів охорони здоров`я, освіти, захисту прав споживачів, експерти страхової компанії (якщо потерпілий був застрахований). До розслідування нещасних випадків, які сталися під час прямування на роботу чи з роботи, залучаються представники відповідного профспілкового органу або уповноважені трудового колективу, якщо потерпілий не є членом профспілки». Отже, лише висновок, складений за результатами розслідування може встановити обставини та причини виникнення нещасного випадку. Згідно ст. 12. Постанови №270 «Розслідування нещасного випадку проводиться протягом 10 календарних днів після утворення комісії. У разі потреби цей термін може бути продовжений керівником органу (організації), який призначив розслідування. За результатами розслідування нещасного випадку або технічного розслідування причин виникнення аварії, пов`язаної з використанням формою HT (невиробничий травматизм) згідно з додатком 3, який затверджується керівником органу (організації), що проводив розслідування». Отже чинним законодавством встановлено лише один документ, який підтверджує факт та причини невиробничого травмування особи - Це акт за формою НТ (невиробничий травматизм). Саме цей документ є належним та допустимим доказом у розумінні ст. 77, 78 ЦПК. Однак, позивачем не було додано до свого позову цей доказ. Так, судом встановлено, що між ТОВ «АТБ-Інвест» та ТОВ «АТБ-Маркет» укладено Договір № 96-2020-Н/н оренди нерухомого майна від 01 червня 2020 року. Згідно п. 1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове оплатне володіння і користування наступне нерухоме майно: нежиле приміщення об`єкта торгового призначення, загальною площею 808,8 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 5.1.12. Орендар зобов`язаний за свій рахунок здійснювати благоустрій прилеглої до майна території та підтримувати її в належному стані відповідно до вимог законодавства. Таким чином, з даного випливає, що відповідальною особою за утримання прилеглої території до магазину в належному стані, в даному випадку, є ТОВ «АТБ-Маркет», а не ТОВ «АТБ-Інвест». Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом із тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутності визначенні процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду з позовною заявою до неналежного відповідача, а тому не підлягає задоволенню позовна вимога у частині відшкодування матеріальної шкоди. Щодо вимог позову про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне. Відшкодування моральної шкоди може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та 81 ЦПК України. Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовною заявою до неналежного відповідача, вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. також не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed