Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. 17.01.2022 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] , в розмірі 14455,99 грн. В обґрунтування позову зазначає, що на виконанні у Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №495/4044/18 від 25 червня 2018 року виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення на підставі судового наказу з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи з 15.05.2018 року. Проте відповідач ухилявся від сплати аліментів в повному обсязі у зв`язку із чим починаючи з 19.06.2021 року у нього утворилася заборгованість за несплату аліментів в розмірі 14455,99 грн., що підтверджується довідкою від 04.01.2022 року. Проте, згідно ч.1 ст.196 СК України розмір пені, що підлягає стягненню з боржника, не може перевищувати 100 відсотків заборгованості аліментів, у зв`язку із чим позивачка просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 14455,99 грн. Процесуальні дії. Ухвалою суду від 18.01.2022 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. 04.05.2022 року сторони у судове засідання не з`явились. Позивачка подала до канцелярії суду заяву від 04.05.2022 з проханням розгляд справи провести у її відсутність, вказала також, що вимоги позовної заяви підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, 04.05.2022 року надав до канцелярії суду заяву відповідно до якої просив справу розглянути у його відсутність, вказав, що проти позову не заперечує, просив суд розстрочити виконання рішення суду терміном на шість місяців. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фактичні обставини справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що на виконанні у Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №495/4044/18 від 25 червня 2018 року виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення на підставі судового наказу з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи з 15.05.2018 року. Проте відповідач ухилявся від сплати аліментів в повному обсязі у зв`язку із чим починаючи з 19.06.2021 року у нього утворилася заборгованість за несплату аліментів в розмірі 14455,99 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 04.01.2022 року встановленого державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). (а.с. 5) Розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів складає 16513,44 грн. Разом з тим, згідно ч.1 ст.196 СК України розмір пені, що підлягає стягненню з боржника, не може перевищувати 100 відсотків заборгованості аліментів, у зв`язку із чим позивачка просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 14455,99 грн. В ході розгляду справи відповідач позовні вимоги визнав. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України (далі - СК України) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені). Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів був наявним та підтверджується належними доказами - розрахунками заборгованості та відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими. Згідно з розрахунком пені, складеного позивачем, пеня порахована за кожний місяць з урахування суми боргу та кількості днів прострочки. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Застосовуючи дану норму закону, суд згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує судову практику, викладену в постановах Верховного суду. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц, провадження № 14-37цс18, де суд дійшов висновку, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Відповідно до ч. 1ст. 196 ЦПК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Висновки за результатами розгляду справи Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що з вини відповідача [PERSON] виникла заборгованість зі сплати аліментів, неустойка (пеня) із заборгованості за несплату аліментів не може перевищувати суму самої заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) в розмірі заборгованості зі сплати аліментів в сумі 14455,99 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідач [PERSON] надав заяву у якій просить суд розстрочити виконання рішення суду на 6 (шість) місяців. Беручи до уваги той факт, що позивачка не заперечувала проти розстрочення виконання рішення суду, про що зазначила в заяві наданій суду, суд приходить до висновку про можливість розстрочити відповідачу виконання рішення суду терміном на 6 (шість) місяців.

Outcome: approved