Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

10.11.2020 позивач АТ «ДТЕК Західенерго» звернулося до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача 807 169,44 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що на те, що [PERSON] працював на посаді завідувача складу відділу із закупівель департаменту із сервісів ДТЕК Добротвірська ТЕС і з ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Після звільнення [PERSON] із займаної посади було створено робочу комісію з метою проведення прийому-передачі основних засобів, які обліковувались за завідувачем центрального складу [PERSON] і за результатами роботи якої виявлено нестачу матеріальних цінностей на загальну суму 807 169,44 грн. Враховуючи, що за час трудових відносин відповідача і позивача мало місце порушення трудових обов`язків відповідачем, яке завдало матеріальних збитків, позивач просив відшкодувати таку суму. Ухвалою судді від 25.11.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 01.04.2021 до суду надійшов відзив від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] у якому вона просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження того, що матеріальні цінності були під відповідальним зберіганням відповідача, не надав допустимих доказів щодо розміру заподіяної шкоди а також доказів щодо наявності вини відповідача під час виконання його обов`язків. 09.04.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, де позивач наголошує, що розмір заподіяної шкоди визначений згідно даних бухгалтерського обліку, вина відповідача полягає у порушенні умов договору про повну матеріальну відповідальність, а умови збереження матеріальних цінностей були забезпечені. Ухвалою суду від 27.05.2021 закінчено підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2021, справа була передана для розгляду даному складу суду. Ухвалою судді від 23.10.2021 прийнято справу до розгляду та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 13.12.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, а також у своєму письмовому виступі в судових дебатах додала, що з метою узагальнення інформації щодо нестачі матеріальних цінностей була підготовлена порівняльна таблиця по кожному складу і за даними якої, підтверджується сума шкоди у загальному розмірі 551 412,31 грн. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні вказала на безпідставність позовних вимог та у своєму письмовому виступі у судових дебатах наголосила зокрема на тому, що докази надані до відповіді на відзив подані суду із порушенням визначеного судом строку, а тому є недопустимими. Вказала, що сума збитків повинна бути визначена згідно незалежного звіту, а відомості позивача у його письмовому виступі в дебатах додатково підтверджують некоректність таких розрахунків. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до наказу директора Відокремленого підрозділу «Добротвірська теплова електрична станція ПАТ «ДТЕК Західенерго» від 30.05.2017 №444-к, був прийнятий на посаду завідувача складу відділу із закупівель департаменту із сервісів з 31.05.2017 (том 1, а.с. 10). 31.05.2017 між директором Відокремленого підрозділу «Добротвірська теплова електрична станція ПАТ «ДТЕК Західенерго» та завідувачем центрального складу [PERSON] було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, за умовами якого працівник виконує роботу безпосередньо пов`язану з збереженням матеріальних цінностей і приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей (том 1, а.с. 11). Згідно посадової інструкції завідувача центрального цеху, з якою [PERSON] ознайомлений 01.06.2017, його безпосередніми обов`язками є зокрема очолювати роботи, які включають приймання, зберігання і видання товарно-матеріальних цінностей, раціональне їх розміщення і на майданчиках, додержання режиму зберігання; організовувати видавання товарно-матеріальних цінностей цеховим складом і коморами, стороннім організаціям; забезпечувати облік товарно-матеріальних цінностей, додержання правил оформлення складських операцій і завдання первинних прибутково-видаткових документів (том 1, а.с. 99-108). Протоколом засідання інвентаризаційної комісії з розгляду результатів інвентаризації центрального складу ДТЕС від 22.12.2017, до складу якої входив також і завідувач складу [PERSON] проведено інвентаризацію на центральному складі та визнано її дійсною, а як видно з тексту такого протоколу, на центральному складі ДТЕС недостачі та надлишків матеріалів, запасних частин не було виявлено (том 2, а.с. 6). Згідно даних інвентаризаційного опису запасів матеріальних цінностей від 22.12.2017, [PERSON] прийняв такі матеріальні цінності згідно опису, про що свідчать його підписи (том 2, а.с. 7-49). Протоколом засідання інвентаризаційної комісії з розгляду результатів інвентаризації центрального складу ДТЕС від 29.12.2018, до складу якої входив також і завідувач складу [PERSON] проведено інвентаризацію на центральному складі і як видно з тексту такого протоколу, нестач та надлишків не виявлено. Також, у даному протоколі вказано, що територія і приміщення складу відповідають умовам та порядку зберігання матеріальних цінностей (том 2, а.с. 50-51). Згідно даних інвентаризаційного опису запасів матеріальних цінностей від 29.12.2018, [PERSON] прийняв такі матеріальні цінності згідно опису, про що свідчать його підписи (том 2, а.с. 52-106). Наказом директора ДТЕК Добротвірська ТЕС від 07.11.2019 №328, у зв`язку із запланованим звільненням завідуючого центральним складом [PERSON] створено робочу комісію для проведення прийому-передачі основних засобів, які обліковуються за завідуючим центральним складом [PERSON] (том 1, а.с. 12). Відповідно до протоколу засідання робочої комісії по проведенню прийому-передачі основних засобів від 20.11.2019, за результатами її роботи встановлено перелік матеріальних цінностей, переданих на відповідальне зберігання [PERSON] і наявність яких не виявлена на загальну суму 807 169,44 грн. (том 1, а.с. 14-15). Такий протокол прийнято на підставі даних інвентаризації по підприємству (том 1, а.с. 17-97). Згідно наказу директора ДТЕК Добротвірська ТЕС від 20.11.2019 №343 [PERSON] було притягнуто до повної матеріальної відповідальності в частині відшкодування нестачі матеріальних цінностей, переданих на відповідальне зберігання, на загальну суму 807 169,44 грн. та визначено проводити його відшкодування шляхом щомісячного списання в дохід підприємства 20% заробітної плати працівника (том 1, а.с. 98). Як видно з акту від 20.11.2019, [PERSON] ознайомлено зі змістом наказу від 20.11.2019 №343 шляхом оголошення його змісту, однак він від підпису його відмовився (том 1, а.с. 98-зв.). Наказом №649-к від 19.11.2019 [PERSON] звільнено із займаної посади за власним бажанням з 20.11.2019 (том 1, а.с. 110). З доводів сторін у справі видно, що позивач стверджує про наявність завданої йому шкоди з вини працівника, а відповідач вважає, що така шкода завдана не внаслідок його винних дій та недоведена у встановленому законом порядку. Вирішуючи даний спір, суд виходив з наступних мотивів та положень закону. Судом встановлено і не заперечується сторонами у справі, що [PERSON] працював у ДТЕК Західенерго на посаді завідувача складу відділу із закупівель департаменту із сервісів з 31.05.2017 по 20.11.2019 і він був матеріально відповідальною особою згідно договору про повну матеріальну відповідальність від 31.05.2017. Статтею 130 КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Згідно з пунктом 1 статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до статті 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Посада, яку обіймав відповідач - завідувач складу, відноситься до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність. За змістом статті 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Суд вважає, що позивачем у справі доведено порушення відповідачем його трудових обов`язків, оскільки відповідно до його посадової інструкції основним обов`язком відповідача було належне зберігання товарно-матеріальних цінностей, 22.12.2017 [PERSON] прийняв такі матеріальні цінності згідно опису, про що свідчать його підписи, а згідно протоколу засідання робочої комісії по проведенню прийому-передачі основних засобів від 20.11.2019, встановлено перелік матеріальних цінностей, переданих на відповідальне зберігання [PERSON] , наявність яких не виявлена. Оцінюючи питання вини відповідача у нестачі таких матеріальних цінностей, то суд вважає, що така вина доведена повністю, а доводи представника відповідача у цій частині не заслуговують на увагу. Так, за змістом ст. 130 КЗпП України матеріальна відповідальність працівника настає за наявності винних протиправних дій (бездіяльності) працівника. Вина працівника - це його психічне ставлення до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності. У п. 4.1.9. Посадової інструкції відповідача вказано, що він несе відповідальність за правильність приймання, зберігання та відпустку товарно-матеріальних цінностей. Як видно з встановлених судом фактичних обставин справи, за період роботи [PERSON] на посаді завідувачу складу було проведено інвентаризацію 29.12.2018 і нестач матеріальних цінностей виявлено не було, проте, вже під час інвентаризації 20.11.2019 виявлено таку нестачу. З огляду на те, що саме до посадових обов`язків відповідача входило належне зберігання товарно-матеріальних цінностей і такі збережені не були за час його роботи, то суд дійшов висновку, що нестача таких товарно-матеріальних цінностей відбулася з його вини, яка полягала у порушенні порядку зберіганні, обліку та виданні таких цінностей. Будь-яких інших обставин можливої нестачі таких цінностей відповідач не довів та не пояснив. Крім того, згідно наказу директора ДТЕК Добротвірська ТЕС від 20.11.2019 №343 [PERSON] було притягнуто до повної матеріальної відповідальності в частині відшкодування нестачі матеріальних цінностей, переданих на відповідальне зберігання і такий наказ не оскаржено відповідачем, на спростовано його у процесі судового розгляду. Щодо доводів представника відповідача про не доведення позивачем наявності належних умов для забезпечення схоронності матеріальних цінностей, то суд вважає такі доводи безпідставними. Так, як вказано у п. 2 Протоколу інвентаризації від 29.12.2018, підписаного в т.ч. [PERSON] , територія і приміщення складу відповідають умовам та порядку зберігання матеріальних цінностей. Всі ТМЦ, які знаходяться на складі утримуються в належному стані з дотриманням правил їх зберігання і ведення первинного обліку (том 2, а.с. 51). Більше того, як видно з посадової інструкції відповідача, саме до його посадових обов`язків входили роботи по додержанню режиму зберігання (п. 2.1.1. Посадової інструкції). Також суд вважає неспроможними доводи представника відповідача щодо недопустимості доказів, які підтверджують перебування матеріальних цінностей під відповідальним зберіганням [PERSON] . Представник позивача наголошувала на тому, що такі докази (протокол інвентаризаційної комісії з додатками) були додані до матеріалів справи з порушенням строку їх подання, зокрема вони повинні були бути подані до 05 квітня, а надійшли до суду 09 квітня. Відтак, вважає, що в силу положень ст. 78 ЦПК України, суд не повинен брати до уваги такі докази. Проте суд наголошує, що дана справа перебувала на стадії розгляду по суті іншого складу суду до 22.10.2021, а в результаті повторного автоматизованого розподілу справ між суддями ухвалою судді від 23.10.2021 така позовна заява прийнята до розгляду та призначено у справі підготовче засідання, що відповідало повноваженням суду згідно ч. 12 ст. 33 ЦПК України де вказано, що у разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження. Як зазначено у ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відтак, з огляду на те, що суд дійшов висновку про необхідність проведення підготовчого засідання у новому складі і на стадії проведення такого підготовчого засідання такі докази були в матеріалах справи, то підстав визнавати їх недопустимими немає. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінені судом докази, в т.ч. ті, які стосуються передання матеріальних цінностей під відповідальне зберігання [PERSON] є належними та допустимими і повністю підтверджують факт передання йому матеріальних цінностей на зберігання. Однак, при дослідженні доказів шляхом співставлення переліку матеріальних цінностей, що були прийняті [PERSON] на відповідальне зберігання (том 2, а.с. 7-49) та тих, які залишилися в результаті інвентаризації проведеної 20.11.2019 (том 1, а.с. 17-97), судом з`ясовано що не всі матеріальні цінності по яких виявлено нестачу, були передані [PERSON] під відповідальне зберігання. Як з`ясовано судом та відповідає відомостям долученим позивачем до матеріалів справи (том 2, а.с. 163-168), матеріальні цінності нестачу яких виявлено на складі і які раніше були прийняті [PERSON] на відповідальне зберігання, мають загальну вартість 551 412, 31 грн., а не 807 169,44 грн., як було заявлено позивачем у його позовних вимогах. Відтак, саме така сума відшкодування підлягає до задоволення в межах даної справи. Суд визначає таку суму шкоди на підставі даних про вартість матеріальних цінностей, які містяться у інвентаризаційних матеріалах та бухгалтерських відомостях по підприємству, оскільки іншого суду не надано. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» суддя незалежно від обставин справи має, зокрема, вирішити питання про подання сторонами або про витребування: - даних бухгалтерського обліку й інших документів про наявність і розмір прямої дійсної шкоди - матеріалів інвентаризації, актів ревізії та облікових документів, актів й інших документів про недостачу, зіпсування, втрату, знищення майна, висновку бюро товарних експертиз, довідок й інших документів про вартість майна, розмір зайвих грошових виплат, а також сум, витрачених на придбання, відновлення майна, задоволення претензій третіх осіб тощо. Якщо для з`ясування питання про розмір шкоди, обставин її заподіяння є потреба провести бухгалтерську чи іншу експертизу - призначити її з урахуванням думки осіб, які беруть участь у справі. Тому, посилання представника відповідача на відсутність відповідного звіту про незалежну оцінку суд відхиляє, оскільки з наданих суду доказів можливо встановити фактичну вартість таких матеріальних цінностей, а від сторін у справі і відповідача зокрема не надходило клопотань про призначення у справі відповідної експертизи. Відтак, суд визначає вартість матеріальних цінностей виходячи з наявних у справі доказів, а саме інвентаризаційних відомостей, які надані позивачем, що є належними доказами та не спростованими стороною відповідача в рамках реалізації принципу змагальності сторін у цивільному процесі. Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення частково з одночасним вирішенням питання судових витрат пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial