Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги а саме, суму основного боргу 4 480,55 грн., індекс інфляції в розмірі 105,47 грн. та 3% річних в розмірі 133, 68 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол №29 від 15.08.2012р.), житловий будинок за адресою: [ADDRESS] передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр». ТОВ «Перший український експертний центр» прийняло житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на подальшу експлуатацію та обслуговування, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.10.2012. На даний час ТОВ «Перший український експертний центр» припинило обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, згідно розрахунку заборгованості б/н від 09.12.2020 по особовому рахунку № [NUMBER] відкритого для здійснення запису операцій, що відображають розрахунки власника квартири [ADDRESS] , за період з 01.03.2019-07.05.2019 існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг на суму 4 480,55 грн. На підтвердження того, що позивачем дійсно надавались житлово-комунальні послуги є копії Актів про надання послуг, приймання послуг, здачі-приймання робіт, копії Договору №107-0 на технічне обслуговування пожежних систем від 15.11.2012р., Договору № 2/1848-К-12 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) від 01.10.2012р., Договору № 09-345 від 05.01.2015 року; Підрядного договору №21/13 від 01.08.2013р., Договору № 47 від 01.10.2012. Зазначає, що з 07.05.2019 будинок по [ADDRESS] був переданий в обслуговування ОСББ «Лобановського 60Д». Зазначає, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 07.07.2009 року, виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 24.06.2009 року №1007-С/КІ. Також оскільки відповідач прострочив оплату за Договором він зобов`язаний оплатити суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Сума інфляційних нарахувань складає 105,47 грн. та 3% річних в розмірі 133, 68 грн. Відповідач в добровільному порядку заборгованість з оплати житлово-комунальні послуги не погашає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Згідно автоматизованого розподілу судових справ від 01.02.2021, вищезазначену справу було передано головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 02.02.2021 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. 24.05.2021 відповідачем подано відзив на позов в якому остання просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилалася на те, що позивачем завищив розмір заборгованості, внаслідок чого відповідач ч здійснила переплату за надані послуги у 2018-3615 грн., а в 2019- 6023,00 грн. Просить відмовити у задоволенні позову. 31.05.2021 позивачем подано відповідь на відзив відповідача . 14.06.2021 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив позивача. Оскільки справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності всі докази які були наданні, суд встановив. Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] знаходився на балансі та експлуатувався ТОВ «Перший український експертний центр», що підтверджується витягом № 3 з протоколу засідання Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 15.08.2012 та актом приймання-передачі від 01.10.2012 на баланс обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] з балансу ЖУ «Південне» ДП «Екос» ПАТ ХК «Київміськбуд» на баланс ТОВ «Перший український експертний центр». Відповідач є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 07.07.2009 року, виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 24.06.2009 року №1007-С/КІ. Згідно із розрахунком заборгованості, доданим позивачем до позовної заяви, розмір заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2019-07.05.2019 становить 4 480,55 грн. Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (ст. 68 ЖК України). Відповідно до п. п. 4, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572, власник житла та наймач квартири зобов`язаний за рахунок власних коштів оплачувати всі витрати, пов`язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території. Власники та наймачі квартир зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, законодавством покладено обов`язок своєчасно вносити квартирну плату саме на наймачів (власників). Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що станом на 09.12.2020 заборгованість відповідача перед позивачем складає 4480,55 грн. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 4480,55 грн. Належних доказів на спростування розміру спірної заборгованості відповідачем не надано. Крім того, доводи відповідача щодо здійснення нею переплати за надані послуги спростовуються наданим позивачем відзивом від 31.05.2021, згідно якого вбачається порядок здійснення нарахування за спірні спожиті послуги, виходячи з тарифів, які були чинними на момент надання відповідних послуг та узгоджуються з вимогами діючого законодавства. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що в даному випадку відповідач допустив прострочення виконання взятих на себе зобов`язань перед позивачем, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України, яка за розрахунком позивача складає 133,68 грн. Крім того, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню індекс інфляції за весь час прострочення, в порядку ст. 625 ЦК України, яка за розрахунком позивача складає 105,47 грн. З урахуванням наведеного, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 2270,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved