Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

22.12.2021 до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області за підсудністю з Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшла цивільна справа за позовом Органу опіки і піклування Самгородоцької сільської ради до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та передачу дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є матір`ю трьох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей записаний зі слів матері. Відповідач разом з дітьми зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . До лютого 2019 року [PERSON] разом з дітьми фактично проживала за адресою: [ADDRESS] в родині [PERSON] , яка виховувала відповідача до її повноліття в прийомній сім`ї з 01.06.2011 по 09.09.2013 , маючи статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З часу народження дітей відповідач неодноразово залишала їх на тривалий час (до 6 місяців) в прийомній сім`ї [PERSON] в якій вона виховувалася. Також [PERSON] погано йшла на вербальний контакт, постійно вчиняла сварки та суперечки з медичними працівниками, не дотримувалася рекомендацій лікаря та медичної сестри. Малолітні діти - [PERSON] та [PERSON] називають [PERSON] мамою. Тому рішенням Козятинського міськрайонного суду від 11.12.2019 було винесено ухвалу про відібрання дітей [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. На підставі вказаного рішення Козятинською РДА видано розпорядження від 30.01.2020 за № 24 та № 23 про призначення [PERSON] , [PERSON] опікунами над вказаними дітьми, позбавленими батьківського піклування. З того часу вихованням та утриманням дітей займається [PERSON] , а [PERSON] до дітей так і не з`явилась. Старший хлопчик [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад «Сонечко» в с. Йосипівка Козятинського району Вінницької області, до якого його приводить і забирає [PERSON] . Діти [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] та перебувають під наглядом Йосипівської АЗПСМ. 26.01.2021 [PERSON] повідомила [PERSON] про те, що піклуватися про свою третю дитину [PERSON] вона не хоче, також попросила забрати [PERSON] , [INFO] , та піклуватися про нього. На даний час малолітній [PERSON] перебуває в родині [PERSON] . У зв`язку з цим позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Дітей [PERSON] та [PERSON] орган опіки просив передати на виховання в сім`ю опікуна [PERSON] , а дитину [PERSON] - органу опіки та піклування Самогородської сільської ради для влаштування до сімейних форм виховання. Ухвалою суду від 23.12.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Вказаною ухвалою судом залучено для участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] , а також витребувано від Органу опіки і піклування Самгородоцької сільської ради акт обстеження умов проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; від старости Стрільницького старостинського округу Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області характеристику на [PERSON] , [INFO] , яка проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 09.02.2022 у справі закрито підготовче провадження, а її призначено до судового розгляду по суті на 24.02.2022. Судове засідання 24.02.2022 року було відкладено через неявку сторін у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану. В судове засідання 11.04.2022 року представник позивача не з`явився, натомість подав заяву в якій просив справу розглянути у відсутність їх представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с.71). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, викликалась своєчасно та належним чином. Про причину неявки суд не повідомила, із заявою про відкладення слухання по справі не зверталася. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, судові повістки, які направлялися за її зареєстрованим та останнім відомим місцем проживання повернулися до суду без вручення. Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважав можливим провести заочний розгляд справи, про що постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Так, встановленим фактам відповідають правовідносини, які витікають з прав та обов`язків батьків та дітей, що регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою покладення на них відповідальності. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8-10). Вказані діти фактично проживають за адресою: [ADDRESS] в родині [PERSON] , що підтверджується довідкою старости від 19.02.2021 № 23 (а.с. 13) та актом обстеження умов проживання складеним на підставі ухвали суду від 23.12.2021 (а.с. 44-45). [PERSON] за місцем проживання характеризується виключно позитивно (а.с. 19). Заочним рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області №133/2121/19 від 11.12.2019, що набрало законної сили 11.01.2020 було вирішено відібрати від матері - [PERSON] її малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] ; сина - [PERSON] , [INFO] без позбавлення її батьківських прав. Стягнуто з [PERSON] на користь установи або особи, якій буде передано під опіку малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.08.2019 року до досягнення дітьми повноліття. До призначення опіки залишено малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на вихованні у сім?ї [PERSON] , в якій на даний час проживають і виховуються діти (а.с. 14, 37-38). Вказаним рішенням судом встановлено, що до лютого 2019 року громадянка [PERSON] разом з дітьми проживала за адресою: [ADDRESS] , в родині [PERSON] , яка виховувала відповідача до її повноліття в прийомній сім`ї. В лютому 2019 року відповідач без попередження покинула дітей і поїхала в невідомому напрямку. З того часу вихованням та утриманням дітей займається [PERSON] , а [PERSON] до дітей так і не з`явилась. Старший хлопчик - [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад «Сонечко» в с. Йосипівка, Козятинського району, якого приводить та забирає з садочка [PERSON] . Розпорядженнями Козятинської РДА № 23 та № 24 від 30.01.2020 [PERSON] та [PERSON] було призначено опікунами над дітьми, позбавленими батьківського піклування [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 15-18). Судом не вдалося отримати характеристику за місцем проживання на відповідача, оскільки згідно повідомлення Плосківської сільської ради № 1 від 21.01.2021 [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В даний час за вказаною адресою не проживає. Інформацією про місце перебування громадянки [PERSON] сільська рада не володіє (а.с. 22). Згідно повідомлення старости с. Стрільники, [PERSON] в даний час в с. Стрільники Тульчинського району Вінницької області не зареєстрована і не проживає (а.с. 50). Третя особа [PERSON] в судовому засіданні повідомила суд, що відповідач також не проживає в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, де вона перебувала на час винесення рішення Козятинським міськрайонним судом Вінницької області 11.12.2019, а виїхала десь у Житомирську область. Місце її перебування невідоме. З характеристики на [PERSON] вбачається, що він з 22.01.2018 відвідує дитячий садок. Його адаптація до дитячого садочка пройшла в середній формі. Сім`я матеріально забезпечена. Опікуни приймають велику участь в розвитку та вихованні дитини. [PERSON] має все необхідне для життя та відвідування садочка. Дитина завжди має охайний зовнішній вигляд, веселий, добрий, відкритий хлопчик, з дорослими та однолітками контактує охоче. Дитина адекватно реагує на похвалу та зауваження. Хлопчик має відповідно до віку фізичний розвиток. До занять в дитячому садку ставиться позитивно, любить співати і танцювати, приймає активну участь у ранках. Навички самообслуговування сформовані відповідно до віку дитини: вміє самостійно одягатися і взуватися, користуватися столовими приборами та засобами гігієни. Знання про уявлення, про оточуючий світ, орієнтація в явищах і предметах навколишнього середовища сформовані достатньо. Програму дитячого садка засвоює добре. Опікуни хлопчика завжди виявляють цікавість до консультацій та рекомендацій вихователів, а також регулярно відвідують батьківські збори (а.с. 20). Аналогічна характеристика дана і на [PERSON] (а.с. 21). Згідно акту перевірки матеріально-побутових умов місця проживання дітей в сім`ї [PERSON] слідує, що їх умови проживання задовільні, будинок електрифікований та газифікований. Наявні усі необхідні предмети побуту. В будинку чисто та охайно. Діти мають спальні місця, чисту постільну білизну, одяг відповідно до сезону та інші розвиваючі приладдя. Стосунки між дітьми та опікунами довірливі. Вся родина спільно проводить свята та відпочинки (а.с. 45). Згідно висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Самогородської сільської ради, у зв`язку з ухиленням [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків є підстави для позбавлення її батьківських прав (а.с. 6-7). Відповідачем не надано до суду жодних доказів на спростування вищевказаних обставин, не висловлено жодних заперечень щодо них. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню до своєї дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не спілкується з ними, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться ними та не проявляє до них належної турботи, не забезпечує належно матеріально, що негативно впливає на їх розвиток як на складову виховання. Вищенаведені фактори суд розцінює як винну поведінку матері по відношенню до дітей, як свідоме нехтування своїми обов`язками і байдужість до долі синів, тому [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, враховує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Крім того, згідно ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. В даному випадку, рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11.12.2019 з відповідача уже стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, будь-яких рішень про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , не приймалося. Таким чином, суд зобов`язаний в силу вищевказаних норм прийняти рішення про перерахування відповідачем аліментів на особистий рахунок дитини [PERSON] у відділенні Державного ощадного банку України Відповідно до ч. 5 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Враховуючи те, що дітям [PERSON] та [PERSON] розпорядженнями Козятинської РДА призначені опікуни [PERSON] та [PERSON] , і останні, згідно досліджених судом доказів, у повній мірі виконують свої обов`язки щодо їх виховання, то вимога позивача передати вказаних дітей сім`ї [PERSON] є підставною та такою, що у повній мірі відповідатиме інтересам вказаних дітей. Дитину ж [PERSON] , [INFO] , слід передати органу опіки та піклування Самогородської сільської ради для вирішення питання щодо її влаштування до сімейних форм виховання та зобов`язати вказаний орган відкрити особистий рахунок на зазначену дитину у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Визначаючи розмір аліментів, які мають стягуватися з відповідача на користь [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А з урахуванням ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставин, суд вважає, що відповідачі, відповідно до Закону, повинні надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів та виду їх стягнення, в даному випадку, суд виходить із того, що доказів, які б підтверджували перелічені вище обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру аліментів суду надано не було. При цьому суд також виходить з того, що відповідачем не надано доказів неможливості сплачувати аліменти, як і не заявлялося жодних клопотань про їх витребування. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь дитини [PERSON] аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, однак не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача у розмірі, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (за ставкою, яка діяла на час подання позовної заяви до суду), тобто в сумі 908 грн.

Outcome: approved