Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

23.12.2021 адвокат Дяків Д.В. в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до відповідача у якому просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни №2800 від 22.07.2021 таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуваним виконавчим написом пропонується звернути стягнення на заставлене майно на суму 263\~537, 39 гр. Однак вважає, що така сума не безспірною. 24.12.2021 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження ( а.с. 28). 24.12.2021ухвалою суду забезпечено позов ( а.с. 29-30). 11.01.2022 ухвалою суду витребувано документи ( а.с. 34). 24.01.2022 від третьої особи [PERSON] надійшли письмові пояснення, зокрема про те, що виконавчий напис було вчинено з дотриманням всіх вимог. Просить у позові відмовити та проводити розгляд справи без її участі ( а.с. 59). 31.01.2022 від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому просить поновити строк на подання відзиву та відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування такого зазначено, що кредит був наданий 22.01.2019 на 26 місяців. У забезпечення виконання зобов`язань між ТОВ « ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір застави за нотаріально посвідченою згодою дружини [PERSON] . Забезпечувальне зобов`язання має додатковий ( акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Вказаним договором застави передбачено звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса. Своїх зобов`язань відповідач за кредитним договором не виконував, тому утворилась заборгованість . 07.04.2021 ТОВ « ФК « ЦФР» надіслало [PERSON] вимогу про усунення порушень на суму 261\~073,39 грн., у випадку несплати такої суми буде звернуто стягнення на заставлене майно. Вимога повернулась із відміткою « за закінченням терміну зберігання». Позичальник свідомо не скористався своїм правом на погашення заборгованості. ТОВ « ФК « Центр фінансових рішень» для вчинення виконавчого напису подало нотаріусу окрім заяви, оригінал договору застави, засвідчену копію кредитного договору, засвідчені копії вимоги про усунення порушення, розрахунок заборгованості, виписка нарахування пені та неустойки, копія довіреності ( а.с. 84-98). 14.02.2022, 11.04.2022 надійшли витребуванні судом документи. 11.04.2022 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі ( а.с.210-212). 14.04.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. 06.05.2022 від відповідача надійшли додаткові пояснення та заява про розгляд справи без участі. Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав та мотивів, які викладені письмово. Додав, що є очевидні розбіжності в розрахунку заборгованості та її відображені у виконавчому написі. Разом з тим, пеня нарахована поза межами річного строку, що є незаконним. Позов просив задоволити. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі, у позові просив відмовити. Представник третьої особи приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. просила розглядати справи без її участі, у задоволені позову відмовити. Представник третьої особи приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір О.В. не з`явився, причин своєї неявки не повідомив. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 22.07.2021 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною за р. №2800 було вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на автомобіль марки FORD, модель MONDEO, тип легковий седан В, 2014 року випуску, шасі ( кузов, рама, коляска), № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , яке належить [PERSON] , яке передане у заставу Товариству з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Центр фінансових рішень» ( ТОВ « ФК «ЦФР»). За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного рухомого майна пропонує задоволити вимоги вказаного товариства за період з 18.04.2019 по 01.04.2019 включно у тому числі : 163\~496, 93 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1,95 грн. заборгованість за річними процентами; 72\~439, 93 грн. - заборгованість за щорічними процентами; 25\~134,58 грн. заборгованість за штрафом /пенею; 2\~500 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 263\~573, 39 грн. ( а.с. 182, 214). Для вчинення такого виконавчого напису 22.07.2021 за вих. 1238/0220 ТОВ « ФК ЦФР» було подано заяву, оригінал договору застави, оригінал розрахунку заборгованості, копію кредитного договору, копію поштового повідомлення з описом, копія довіреності ( а.с. 215). 22.01.2019 [PERSON] підписав заяву №8823496039 на отримання кредиту від ТОВ « ФК « ЦФР», паспорт кредиту №3496039 від 22.01.2019 на суму кредиту - 212\~424 грн. на 36 місяців, до 17.01.2022, із забезпеченням такого кредиту заставою та порукою ( а.с. 219,220). Так, 22.01.2019 між ТОВ « ФК « ЦФР» та [PERSON] укладено договір застави вищевказаного транспортного засобу, який посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Девляшевським А.В., зареєстрований в реєстрі за №126 ( а.с. 216-217) для забезпечення кредитного договору. Такий договір застави посвідчено за нотаріальною згодою другого з подружжя [PERSON] ( п. 1.3. ) Згідно з п. 2.1.8. та п. 5.2. такого договору застави заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання забезпеченого заставою, задоволення заставодержателем своїх вимог можливе за рахунок майна на розсуд заставодержателя, зокрема шляхом звернення стягнення на майно у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса. Поряд з цим, між ТОВ « ФК « ЦФР» та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким така відповідає перед кредитом за вказаним вище кредитним договором у тому самому обсязі, що і боржник ( а.с.222 ). Згідно розрахунку з станом на 01.04.2021, за період з 22.01.2019 по 01.04.2021, у [PERSON] за кредитним договором наявна заборгованості на загальну суму : 261\~073, 39 грн., яка складається : 104\~536,77 грн. заборгованість за тілом кредиту ; 1,36 грн. - прострочена заборгованість за річними процентами, 70\~607, 29 грн. прострочена заборгованість за щомісячними процентами, 25 34, 58 грн. заборгованість за штрафом/пенею, строкова заборгованість за тілом кредиту 58\~960,16 грн., строкова заборгованість за річними процентами 0,59 грн., строкова заборгованість за щомісячними процентами 1\~832,64 грн. ( а.с. 218). 07.04.2021 відповідачем було надіслано позивачу вимогу про усунення порушень за вказаним вище кредитним договором, а саме про сплату заборгованості у сумі 261\~073, 39 грн., у випадку не сплати такої буде звернуто стягнення на заставлене майно ( а.с. 224). Така вимога повернулась на адрес відправника із відміткою « за закінченням терміну зберігання» ( а.с. 225). Так, для вчинення напису обов`язковою умовою є лише надіслання вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань і наявність відмітки поштового зв`язку про її відправлення, а не одержання, що спростовує твердження сторони позивача. Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 127/15911/17. 29.10.2021 Приватним виконавцем Виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніром О.В. відкрито виконавче провадження №67317065 про примусове стягнення за вищевказаним виконавчим написом ( а.с. 20). Перевіряючи наявність підстав для задоволення позову суд враховує, що відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України Про виконавче провадження ). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України Про нотаріат та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України Про нотаріат ). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України Про нотаріат та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України Про нотаріат для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України Про нотаріат визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні вико навчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й встановити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Як вище встановлено штраф/пеня згідно розрахунку заборгованості нарахована в сумі 25\~134,58 грн. розрахована за період 18.04.2019 по 01.04.2021, тобто поза межами річного строку, встановленого ч.2 ст. 258 ЦК України. Отже, звертаючись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, банк у розмір заборгованості за кредитним договором включив платежі поза межами позовної давності. До такого висновку як на підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню дійшов також Верховний Суд в постанові від 14 березня 2019 року у справі № 201/13708/16, провадження № 61-25811св18. Окрім цього до суми заборгованості включено штраф і пеня, які відповідно до ст.549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (Правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року по справі №6-1374цс17). Отже, стягнення одночасно пені і штрафу, нарахованих за порушення строків сплати по кредиту, не відповідає вимогам закону та є подвійним стягненням. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з недотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку із чим, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. При визначенні розміру судових витрат, що підлягають стягненню, суд приймає до уваги приписи ч.1\~ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено повністю судовий збір покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved