Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Відповідно до\~ч.4\~та ч.6\~ст.19,\~ч.ч.\~1-4\~ст.274\~ЦПК України\~ухвалою суду\~від 17\~грудня 2021\~року позовну\~заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, за місцем реєстрації та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, без поважних причин в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав, заяв про відкладення розгляду справи не надсилав. Відповідно до вимог частини першої статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі доказів, які є у справі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Аргументи позивача, [PERSON] : Позивач заявлені позовні вимоги мотивувала тим, що вона та [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] . Окрім неї у вказаному будинку зареєстрована [PERSON] . Однак, відповідач не проживає у вищезазначеному житловому приміщенні тривалий час без поважних причин. Зазначає, що даний час відповідач проживає в іншому житлі, проте самостійно знятися з реєстраційного обліку в її будинку не має наміру. Враховуючи викладені обставини, вона вимушена звернутися до суду із даною позовною заявою. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог позивач\~надала суду такі докази: - копію свого паспорта громадянина України та картки платника податків; - копію договору дарування житлового будинку [ADDRESS] від 25 вересня 2020 року, з якого видно, що [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] житловий будинок; довідку секретаря сільської ради від 28 жовтня 2021 року про те, що [PERSON] , 1958 р.н. зареєстрована житлового будинку [ADDRESS] але за вказаною адресою не проживає. Позиція відповідача, [PERSON] : Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, за місцем реєстрації та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, без поважних причин в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав, заяв про відкладення розгляду справи не надсилав. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. Позиція третьої особи, [PERSON] : Третя особа про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, за місцем реєстрації, без поважних причин в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву до суду не надав, заяв про відкладення розгляду справи не надсилав. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов слід задовольнити, з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: Позивачці, [PERSON] , та [PERSON] на підставі договору дарування від 25 вересня 2020 року належить житловий будинок [ADDRESS] . У вказаному будинку, окрім позивачки, зареєстрована [PERSON] але за вказаною адресою не проживає. 18 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Відповідач, [PERSON] , не надіслав до суду відзиву на позовну заяву, отже, про свої можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суду не повідомив. Оцінка суду: Статтею 1 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Право власності позивача на набуте ним нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст.321, 391 ЦК України). Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновок суду: Суд вважає доведеними обставини на які посилається позивачка як на підставу своїх вимог про визнання відповідача такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Твердження позивачки про те, що відповідач понад один рік без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, доведено під час судового розгляду належними та допустимими доказами, які не спростовано. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому їх слід задовольнити, та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Рішення є підставою для зняття [PERSON] з реєстрації за адресою: житловим будинком [ADDRESS] . У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 908 грн.

Outcome: approved