Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

09.06.2021 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Європейька агенція з повернення боргів», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального кругу Личук Т.В., у якій просив: визнати виконавчий напис, вчинений 21.12.2021 р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального кругу Личуком Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 7045, про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Європейька агенція з повернення боргів», яке є правонаступником ПАТ «Дельта банк», заборгованості за кредитним договором № 005-21992-101007, укладеним 10.10.2007 р. між ПАТ «Дельта банк» та [PERSON] , таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Європейька агенція з повернення боргів» на користь позивача в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом грошові кошти у розмірі 14389,41 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.12.2021 р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального кругу Личуком Т.В. було вчинено та зареєстровано за № 7045, виконавчий напис про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованість у розмірі 16963,78 грн. При цьому, позивач вважає, що нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність вимог відповідача, а також, було порушено вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що порушено вимоги ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 а тому, позивачка звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 09.06.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. 29.10.2021 р. надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому останній виклав свої заперечення проти задоволення позову та просив суд відмовити в його задоволені. 24.11.2021 р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач виклав свої пояснення стосовно аргументів зазначених у відзиві та просив суд задовольнити позовні вимоги. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 27.12.2020 р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального кругу Личуком Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 7045, про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Європейька агенція з повернення боргів», яке є правонаступником ПАТ «Дельта банк», заборгованості за кредитним договором № 005-21992-101007, укладеним 10.10.2007 р. між ПАТ «Дельта банк» та [PERSON] , яка виникла за період з 07.05.2020 р. по 30.11.2020 р. в сумі 16963,78 грн. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172. Із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 р. була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014 р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Саме цю норму застосував приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального кругу Личук Т.В., вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі № 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виконавчий напис, вчинений 27.12.2020 р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального кругу Личуком Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 7045 не відповідає вимогам законодавства України, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172, оскільки він вчинений на підставі боргового документу - кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, а тому такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 14389,41 грн. як безпідставно отримані кошти. Як вбачається з матеріалів справи, загальний розмір стягнених грошових коштів з заробітної плати позивача на користь відповідача, на підставі виконавчого напису від 27.12.2020 року зареєстрованого в реєстрі за № 7045, у виконавчому провадженні № 64567994 від 18.02.2021 року, становить 14389,41 грн. Стаття 1212 ЦК України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, оскільки судом встановлено, що виконавчий напис вчинений 27.12.2020 р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального кругу Личуком Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 7045, був вчинений без правових на те підстав, суд вважає, що набуття коштів відповідачем на підставі такого виконавчого напису, є абсолютно безпідставним як на час набуття, так і на моменту розгляду справи, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти в розмірі 14389,41 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн., а всього підлягає стягненню 15297,41 грн. (14389,41 грн. + 908,00 грн.)

Outcome: approved