Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

адвокат Гордон Ігор Михайлович в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить суд: провести поділ майна, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] ; - визнати право власності за [PERSON] на: 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,0532га, кадастровий номер 46101375500:10:002:0192, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - визнати право власності за [PERSON] на: 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,052га, кадастровий номер 46101375500:10:002:0688, що розташована за адресою: м. Львів, урочище Клепарів, садівничий кооператив «Мічурінець»; - визнати право власності за [PERSON] на: 1/2 ідеальну частку садового будинку площею 20,0кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - визнати право власності за [PERSON] на: 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,012га, кадастровий номер 46101375500:10:002:0689, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - визнати право власності за [PERSON] на: 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,0532га, кадастровий номер 46101375500:10:002:0192, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - визнати право власності за [PERSON] на: 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,052га, кадастровий номер 46101375500:10:002:0688, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - визнати право власності за [PERSON] на: 1/2 ідеальну частку садового будинку площею 20,0кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - визнати право власності за [PERSON] на: 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,012га, кадастровий номер 46101375500:10:002:0689, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - припинити з моменту постановлення рішення суду право спільної сумісної власності подружжя на земельні ділянки кадастрові номери: 46101375500:10:002:0689, 46101375500:10:002:0192, 46101375500:10:002:0688 та садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позивних вимог покликається на те, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 29.11.2021 розірвано. Під час шлюбу сторонами набуто у спільну власність за спільні кошти земельні ділянки та садовий будинок. Оскільки, відповідач добровільно не хоче розділити майно, то вона змушена звернутися до суду за захистом порушеного її права. 21.03.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву покликається на те, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 29.11.2021. Щодо набутого майна, то земельна ділянка кадастровий номер 4610137500:10:002:0192 площею 0,0532га розділено на дві земельні ділянки: земельна ділянка кадастровий номер 4610137500:10:002:0688 площею 0,052га та земельну ділянку кадастровий номер 4610137500:10:002:0689 площею 0,0012га, а тому не можна ставивити вимогу щодо поділу земельної ділянки 4610137500:10:002:0192 площею 0,0532га, оскільки такої фізично не існує. Позов визнає частково, просить стягнути з нього 1/2 вартості земельної ділянки площею 0,052га з кадастровим номером 4610137500:10:002:0688, земельної ділянки площею 0,0012га з кадастровим номером 4610137500:10:002:0689, а також будинку площею 20 метрів квадратних, загальною вартістю 1/2 частки усього майна - 111841,00 гривень. 28.03.2022 позивач подала письмову відповідь на відзив, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Ухвалою від 17.02.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, вирішив проводити справу в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 05.04.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та представник позивача адвокат Гордон І.М., який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги /арк.спр.4/ позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Представник відповідача Бородійчук Д.О., який діє на підставі ордеру серії ВС№1101352 від 04.04.2021 року /арк.спр.95/ в судовому засіданні заперечив щодо повного задоволення позовних вимог, а в частині. Заслухавши позивача представника, позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить такого висновку. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб,які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. 77-78 ЦПК України. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 29.11.2021 розірвано /арк.спр.8-12/. Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Суд встановив та сторонами не заперечувалося, що у шлюбі ними набута земельна ділянка кадастровий номер 46101375500:10:002:0192, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка пізніше була поділена на дві земельні ділянки земельна ділянка кадастровий номер 4610137500:10:002:0688 площею 0,052га та земельну ділянку кадастровий номер 4610137500:10:002:0689 площею 0,0012га, а також набутий садовий судинок площею 20,0 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ч.3ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Щодо погодження відповідача на стягнення з нього 1/2 частини вартості земельних ділянок та садового будинку у розмірі 111841,00 гривень, то необхідно зазначити таке. Частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких, суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні, а саме: частка є незначною і не може бути виділена у натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливе за наявності хоча б однієї з чотирьох передбачених частиною першою статті 365 ЦК України підстав, проте таке припинення в усякому випадку не повинно завдати істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, і за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Позивач в судовому засіданні не виявила бажання щодо припинення її права на частку у майні, виявила бажання користування майном. Отже, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають до задоволення частково. Питання судових витрат вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial