Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про те, що з відповідачем по справі [PERSON] з 27.01.2001 року перебувають у шлюбі. На цей час справа про розірвання їх шлюбу перебуває на розгляді в Уманському міськрайонному суді, рішення по справі не прийнято. Від цього шлюбу мають двох спільних дітей - повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Повнолітня дочка [PERSON] навчається на денній формі навчання першого рівня вищої освіти напрямку Внутрішня безпека, яка проводиться Відділом Фінансів і Банківської справи у Вищій Банківській Школі в м. Познані, Республіки Польща, на платній основі, термін навчання - з 01 січня 2021 року до 30 червня 2024 року. Враховуючи те, що нинішній соціальний статус дочки спричиняє необхідність додаткових матеріальних витрат, пов`язаних з отриманням освіти, їй стає дедалі важке задовольняти їх лише за власний рахунок. У зв`язку з навчанням на платній формі їх дочка не має можливості десь працювати чи отримувати інші прибутки, в тому числі стипендію, а тому потребує коштів та матеріальної допомоги. Вважає, що відповідач, як батько, теж мусить брати повноцінну участь в утриманні їх повнолітньої дочки до кінця її навчання, як це передбачено сімейним законодавством України. На її думку, відповідач таку можливість має. Оскільки добровільно надавати матеріальну допомогу відповідач відмовляється надавати, вона змушена ставити питання перед судом про примусове стягнення з нього аліментів, як з працездатної особи. Просить суд ухвалити рішення, яким з дня подання позову стягувати з відповідача - [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , що продовжує навчання, у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, за весь період її навчання, але не пізніше, ніж до досягнення дочкою 23 років. Допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць та покласти на відповідача судові витрати по справі. Ухвалою судді від 03.02.2022 року, після надходження до суду інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень. Розгляд справи був призначений на 04 квітня 2022 року без виклику сторін. 30.03.2022 на адресу суду надійшла письмова заява позивача по справі [PERSON] про розгляд справи у її відсутність, у якій також просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Станом на 04.04.2022 року до суду не надійшло підтвердження про отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками, у зв`язку з чим 04.04.2022 року було продовжено строк розгляду справи та відкладено засідання на 11 травня 2022 року. 09 травня 2022 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить суд задовольнити частково позов [PERSON] до нього та не заперечує проти сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчатися - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, до 30.06.2024 року, в обґрунтування зазначивши наступне. Підтверджує, що дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбу з [PERSON] з 27.01.2001 року. Від цього шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З [PERSON] не проживає з серпня 2021 року, але і до цього часу, і після, завжди приймав участь в утриманні дітей. 15.02.2022 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області було винесено рішення, яким з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.11.2021 року і до досягнення сином повноліття. На цей час він займається пошуком роботи в м. Умані, але більшість вакансій пропонували до початку війни в Україні мінімальну заробітну плату. Він не має свого житла, тому вимушений винаймати житло, а заробітні плати в місті Умані не настільки великі, щоб вистачало на всі необхідні потреби, в тому числі і харчування, якщо відрахування на аліменти будуть складати 1/2 частину заробітної плати (на двох дітей). При мінімальній заробітній платі у розмірі 6500,00 грн., 1/4 становить - 1625 грн. та 2500 грн. на дитину, що продовжує навчатися, всього 4125 грн. - це майже становить 63,46 % заробітної плати, що поставить його в край важке матеріальне становище. Крім того, в Україні з 24.02.2022 року введений військовий стан і, у зв`язку з складною економічною ситуацією у всій країні та великою кількістю внутрішньо переміщених осіб у місті Умані зараз взагалі нереально знайти постійну роботу у місті. Тому на сьогоднішній день знаходить лише нерегулярні підробітки. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом достовірно встановлено про те, що згідно відмітки у паспорті громадянина України [NUMBER] , виданого 14 березня 2001 року Уманським МВ УМВС України в Черкаській області, на ім`я позивача по справі - [PERSON] , [INFO] , у відділі РАГСу м. Умань Черкаської області, між позивачем по справі та [PERSON] , 1980 р., було зареєстровано шлюб. У вказаному шлюбі у позивача та відповідача народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області. Згідно довідки про прийняття іноземця на денну форму навчання, видану 14.07.2021 року Вищою [PERSON] у [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, яка прийнята строком від 01.10.2021 року до 30.06.2024 року на денну форму навчання першого рівня вищої освіти напрямку Внутрішня безпека на платній основі. Навчання починається з 01.01.2021 року. У відповідності до підтвердження, виданого 14.07.2021 року Вищою Банковою Школою у Познані Польща, посвідчено, що Пані [PERSON] оплатила 1 семестр денної форми навчання, першого рівня, напрямок Внутрішня безпека, яка проводиться Відділом Фінансів і Банківської справи в Вищій Банковій Школі в Познані. Студент здійснив оплату: 2125 PLN/. Дочка зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується відміткою про місце реєстрації у паспорті громадянина України останньої та довідкою відділу державної реєстрації виконавчого комітету Уманської міської ради № 11702953 від 28.07.2021 року, у відповідності до якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ч.1 та ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, що продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом враховується правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року по справі 6-1296цс15, згідно якої на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, їх спільна повнолітня дочка зареєстрована разом з позивачем, де проживає періодично, оскільки постійно проживає за кордоном, де навчається. Сторони мають також неповнолітнього сина, який проживає разом з позивачем по справі, а відповідач за рішенням суду сплачує аліменти на його утримання, про що зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву. Позивач фактично несе витрати на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , відповідач в добровільному порядку коштів на утримання повнолітньої дитини не надає, при тому, що також повинен нести періодичні витрати на її утримання, яка продовжує навчання, для забезпечення належного розвитку та умов її проживання. Позивач просила суд визначити розмір аліментів на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно же з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно положень ч.ч.2, 4, 8 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд враховує, що повнолітня дочка навчається і проживає за кордоном, тому дійсно потребує матеріальної допомоги для забезпечення навчального процесу та проживання, а також той факт, що обов`язок утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, покладається на обох батьків, тому цей обов`язок не може бути покладений лише на позивача. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. На думку суду, позивачем не представлено і не зазначено належних та допустимих доказів того, що відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 2500,00 грн. тому, враховуючи вимоги ст. 182 СК України щодо обставин, які обов`язково враховуються судом при визначенні розміру аліментів, суд під час ухвалення рішення у відповідності з завданням цивільного судочинства, вважає можливим задовольнити частково позовні вимоги та визначити до сплати відповідачем на користь позивача аліменти у розмірі 2000,00 грн. Такий розмір аліментів суд вважає достатнім та таким, що відповідатиме інтересам обох дітей, при цьому не порушуючи їх права. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 20.12.2021 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Суд звертає увагу сторін на те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial