Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

[PERSON] (далі «Позивач») звернувся до суду з позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області, Соборного відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі «Відповідачі») про зняття арешту з майна. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні\~ обставини.\~ Позивач є власником автомобіля марки MG 550, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , є добросовісним набувачем та єдиним власником вказаного автомобіля понад п`ять років. В січні 2021 року Позивач мав наміри відчужити належний йому на праві приватної власності вищевказаний транспортний засіб. Та не зміг реалізувати своє право власності на майно в частині розпорядження (продажу) з наступних підстав. Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 20.03.2021 року, наданим приватним нотаріусом Корнійчуком А.В., в 2017 році було зареєстроване публічне обтяження № 16371326 від 17.07.2017 року з терміном дії по 17.07.2022 рік. Вказане публічне обтяження зареєстроване на підставі постанови старшого державного виконавця Соборного ВДВС м.Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області Муско І.М. (Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про накладення арешту рухомого майна згідно ВП №54247093 від 17.07.2017 року на автомобіль марки MG 550, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . При цьому, боржником, згідно відомостей з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 20.03.2021 року є [PERSON] . До якого Позивач не має жодного відношення. Задля захисту свого права приватної власності, Позивач 23.03.2021 року звернувся до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Соборного ВДВС м.Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області. У відповідь на вищевказане звернення Позивачем була отримана відповідь від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21.04.2021 року та Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області від 22.04.2021 року. Позивачу було відмовлено в задоволенні вимоги щодо зняття арешту з рухомого майна, оскільки він не є стороною виконавчого провадження та повідомлено, що відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладений арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За таких обставин Позивач був вимушений звернутися до суду та просив зобов`язати Соборний відділ державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зняти арешт з автомобіля марки MG 550, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який було накладено на підставі ВП №54247093 від 17.07.2017 року, та зареєстроване публічне обтяження №16371326 від 17.07.2017 року; зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області письмово повідомити [PERSON] про результат вчинених дій щодо зняття арешту з автомобіля MG 550, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; стягнути з Відповідачів судовий збір в розмірі 908,00 грн. Ухвалою суду від 02.12.2021 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.38-39). Ухвалою суду від 15.02.2022 року, проголошеною у судовому засіданні за участі Позивача, до участі у справі було залучено [PERSON] та АТ «Ідея Банк», оскільки рішення у справі може вплинути на їхні права та законні інтереси (а.с. 52). 05.04.2022 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи АТ «Ідея Банк»,\~ в яких той зазначив, що 29.08.2012 року між банком та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір застави транспортного засобу для забезпечення зобов`язань за кредитним договором №910.16835 від 27.07.2012 року, за яким ним було передано у заставу банку транспортний засіб автомобіль MG 550, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . 07.11.2012 року обтяження транспортного засобу було зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Втім, на теперішній час, [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором не має, такий кредитний договір закритий. Відповідно у банку відсутні будь-які претензії до [PERSON] чи інших осіб за вказаним договором. Просив розглянути справу без його участі (а.с.85-87).\~ 21.04.2022 року Позивач в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його присутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі. В разі неявки Відповідача в судові засідання проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с.97). 11.01.2022 року, 15.02.2022 року, 16.03.2022 року, 21.04.2022 року представники Відповідачів - Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області, Соборного відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), а також третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином про, що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань, відзиву на позов, пояснень на адресу суду від них не надходило (а.с.41, 50, 60, 80, 81, 82, 83, 84, 98, 99,100). Згідно з приписами ст.ст.280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.\~\~ В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 20.03.2021 року, наданим приватним нотаріусом Корнійчуком А.В., в 2017 році було зареєстроване публічне обтяження № 16371326 від 17.07.2017 року з терміном дії по 17.07.2022 рік. При цьому, боржником, згідно відомостей з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 20.03.2021 року є [PERSON] \~ (а.с.15). Позивач 23.03.2021 року звернувся до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Соборного ВДВС м.Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області, що підтверджується листом який міститься в матеріалах справи\~ (а.с.16-20). Як убачається з відповідей Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21.04.2021 року №5249/20.4.2/-21 та Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області від 22.04.2021 року №111-263-02, Позивачу в задоволенні його вимоги щодо зняття арешту з рухомого майна, було відмовлено, оскільки він не є стороною виконавчого провадження та повідомлено, що відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладений арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (а.с.21, 22-23). \~ Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. \~ Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. \~\~ У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. Крім того, суд ураховує, що у своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Втім, такі правила Відповідачами не дотримані, оскільки незважаючи на повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, вони не направили на адресу суду ані будь-яких заяв клопотань, ані відзиву по суті позову. У той же час, правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону України «Про дорожній рух» та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (постанова КМУ від 07.09.1998 року №1388. Далі - Порядок), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Закон України «Про дорожній рух» визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища. Відповідно до ст.34 цього Закону, державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично- дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них. мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Для автоматизованого обліку транспортних засобів, що використовуються на вулично- дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають вимогам стандартів. Закупівля за державні кошти бланків реєстраційних документів та номерних знаків для транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог законодавства тими органами, на які покладений обов`язок щодо їх реєстрації. Згідно з пунктом 7 Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Крім того, відповідно до пункту 8 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів. їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб. Таким чином, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, шиття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Позивачем був придбаний вищевказаний транспортний засіб в 2015 році згідно договору купівлі-продажу та було отримане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ч.1, 2 ст.319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ст.ст.13, 41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.\~ Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року). Таким чином, позовні вимоги про звільнення майна з під арешту та зобов`язання надати письмову відповідь є законними, обґрунтованими, Відповідачами не спростовані, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн., що підтверджено квитанцією №25 від 06.09.2021 року, яка міститься у матеріалах справи. Тобто, судовий збір підлягає стягненню з Відповідачів на користь Позивача у рівних частинах, а саме по 454,00 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved