Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

28 серпня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг від 03 жовтня 2011 року, яка утворилася станом на 11 липня 2021 року у розмірі 20\~371 грн 15 коп та складається з наступного: -18\~969 грн 92 коп заборгованість за простроченим тілом кредиту, -1401 грн 23 коп заборгованість за простроченими відсотками. Позивач посилається на те, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву від 03 жовтня 2011 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача в анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді. При укладенні договору сторони керувались частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правилами надання банківських послуг», «Тарифи», які викладені на банківському сайті, згідно яких обслуговується відповідач. Приєднання відповідача до договору про надання банківських послуг підтверджується також фактом користування відповідача картковим рахунком та використання нею кредитних коштів. До позовної заяви додана виписка з рахунку відповідача, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту. Прострочене тіло кредиту це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено відповідачем, але не погашено, або погашено частково не в повному обсязі. Прострочені відсотки це нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, які на конкретну дату мали бути погашені відповідачем, але не погашені, або погашені частково не у повному обсязі. Відповідачем своєчасно не надавалися банку грошові кошти для погашення кредитної заборгованості, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку. У судове засідання сторони та їх представники не з`явились. За змістом позовної заяви, у разі неявки у судове засідання відповідача АТ КБ «Приватбанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилась тричі (11 січня 2022 року, 16 березня 2022 року, 11 травня 2022 року). Згідно з частиною 1 статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Відповідач викладає свої заперечення проти позову у відзиві, оформленому згідно з вимогами статті 178 ЦПК України. [PERSON] не подано належно оформленого відзиву. Натомість від [PERSON] надійшло декілька письмових заяв, в яких відповідач викладає свої роздуми про позитивне право, римське право тощо, з цих текстів можна виділити деякі тези, що відображають позицію відповідача по справі. Зокрема у своїх заявах відповідач вказує на те, що отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками, однак «не приймає і не акцентує судову повістку, спираючись на канони позитивного права». Як передбачено статтею 130 ЦПК України, особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою належним чином, тобто відмова учасника справи від одержання судової повістки не перешкоджає розгляду цивільної справи. Тому суд розглядає справу без участі сторін та їх представників на підставі наявних у справі доказів. 09 травня 2022 року від [PERSON] надійшла письмова заява під заголовком «Волевиявлення», в якій відповідач називає себе «вигодонабувачем та бенефіціаром персони [PERSON] з громадянством СРСР за народженням та поверненим з грудня 2021 року за замовченням при закінченні трасту держави Україна». В раніше поданих заявах [PERSON] зазначає, що вона не є фізичною особою, а є лише «живою людиною», не є «поручителем чи опікуном фізичної особи [PERSON] , яка створена шляхом реєстрації в реєстрах та видачі документів, і не несе відповідальності за вигаданий державою об`єкт», «знаходиться в іншій юрисдикції і не має відношення до всіх цих дій». Таким чином на думку відповідача справа за позовом АТ КБ «Приватбанк» до неї не відноситься до юрисдикції суду. Цивільний процесуальний кодекс України (ЦПК України) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Як визначено частиною 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Справа про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг між банком та позичальником [PERSON] відноситься до юрисдикції загального суду, оскільки стосується цивільних відносин між юридичною особою АТ КБ «Приватбанк» та фізичною особою [PERSON] . Як визначено статтею 24 Цивільного кодексу України, людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. Оскільки відповідач є людиною (і наголошує на цьому у своїх письмових зверненнях), то у розумінні статті 24 Цивільного кодексу України [PERSON] є фізичною особою у правовідносинах з АТ КБ «Приватбанк» і має цивільні процесуальні права та обов`язки сторони по справі відповідно до статей 46-48 ЦПК України. Також у своїх заявах [PERSON] зазначає, що має сумнів в об`єктивності та неупередженості суду, однак заява про відвід судді, передбачена статтею 39 ЦПК України, відсутня. Крім того [PERSON] «дає розпорядження судді» про витребування у позивача документів, що по суті є клопотанням про витребування доказів, однак це клопотання належним чином не оформлене відповідно до частини 2 статті 84 ЦПК України. \~ \~ \~ Відповідно\~до положень\~статті 13\~ЦПК України,\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З матеріалів справи видно, що 03 жовтня 2011 року [PERSON] була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.18). За текстом цієї заяви [PERSON] , ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну кредитну картку «Універсальна». Також заява містить вказівку на те, що [PERSON] погоджується з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. У своїх письмових заявах [PERSON] зазначає, що банк запропонував «недієздатній фізичній особі [PERSON] » заповнити анкету-заяву, чим «недієздатній особі» було нав`язано кредитне зобов`язання, підписання анкети-заяви «було досягнуто умовлянням та замовчуванням про всі факти, що є шахрайством». Таким чином відповідач не заперечує факт підписання нею анкети-заяви, при цьому наголошує на тому, що у цій заяві не визначені всі умови договору і тому договір був укладений нею під впливом обману. Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено презумпцію правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідач зазначає, що договір з АТ КБ Приватбанк» був укладений нею під впливом обману, однак не скористалася правом подання зустрічного позову про визнання кредитного договору недійсним з цих підстав згідно з положеннями статті 230 Цивільного кодексу України. Також відповідач вказує на те, що договір був укладений з «недієздатною фізичною особою». Фізична особа може бути визнана недієздатною за рішенням суду, як передбачено статтею 39 Цивільного кодексу України. Відповідач не надає відомостей про ухвалення судом такого рішення стосовно неї. Кредитний договір між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] не визнано недійсним за рішенням суду, недійсність такого правочину прямо не встановлена законом, зустрічного позову про визнання кредитного договору недійсним [PERSON] не подала. Тому згідно презумпції правомірності правочину цей договір є дійсним і підлягає виконанню сторонами. Позивачем додано до позовної заяви розрахунок заборгованості [PERSON] за договором без номера від 03 жовтня 2011 року станом на 11 липня 2021 року (а.с.5-15). Також позивачем надана довідка про зміну розміру кредитного ліміту за карткою, оформленою на [PERSON] (а.с.16), довідку із зазначенням номерів кредитних карток, які видавалися [PERSON] , дат відкриття кредитних карток та терміну їх дії. Термін дії останньої картки № [NUMBER] серпень 2022 року (а.с.17). Як передбачено частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховним Судом у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц зроблені наступні висновки. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Позивачем надано виписку за рахунком [PERSON] за період з 16 січня 2007 року по 01 липня 2021 року (а.с.54-90), яка містить деталі проведених банківських операцій і підтверджує факт користування відповідача кредитними коштами в межах встановленого на картці кредитного ліміту. Оскільки відповідач не відмовилася від використання кредитних коштів і отримувала кредитні картки в період з 16 січня 2007 року по 01 липня 2021 року, вона фактично отримувала банківські послуги у вигляді надання кредитного ліміту. Також відповідач здійснювала поповнення готівкою своєї кредитної картки, що свідчить про визнання нею своїх зобов`язань перед АТ КБ «Приватбанк». Розрахунок заборгованості, зроблений позивачем, нічим не спростовується. Відповідачем не заявлено клопотання про призначення бухгалтерської експертизи для перевірки правильності нарахування заборгованості, не зроблено власного розрахунку при тому, що відповідач не заперечує факту використання нею кредитних коштів. Проте надані позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.19-43) не містять підпису позичальника і не визнаються відповідачем. Відповідно до положень статті 207 Цивільного кодексу України \~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України, \~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України \~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом \~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, \~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1048,1050 ЦК України про сплату процентів, тому умова про розмір процентної ставки за кредитним договором є істотною для договорів даного виду, згода позичальника з цією умовою є обов`язковою. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України \~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом \~надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України, \~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з презумпцією правомірності правочину, що визначена статтею 204 ЦК України, укладений між сторонами кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним. У анкеті-заяві відповідача про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг процентна ставка не зазначена. Відповідно до постанови від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, Велика Палата Верховного Суду вважає, що до правовідносин між банком та позичальником стосовно отримання споживчого кредиту шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, \~за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті, неодноразово змінювалися самим банком. За відсутності письмового підтвердження про конкретні запропоновані позичальнику Умови та правила банківських послуг, відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та інших істотних умов кредитного договору, Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою частиною кредитного договору, якщо вони не підписані і не визнаються позичальником. В анкеті-заяві, підписаній відповідачем, розмір процентної ставки не зазначений, тому з урахуванням наведеного висновку Верховного Суду, Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи банку не є складовою кредитного договору і розмір процентної ставки за кредитом сторонами не погоджений. Тому в частині стягнення заборгованості по відсотках позовні вимоги не підлягають задоволенню. Однак враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, наявні підстави для стягнення з відповідача фактично використаної нею суми кредитних коштів заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18 969 грн 92 коп. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2270 грн, тобто у мінімальному розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру, що підтверджується платіжним дорученням № PROM9BВНЕ8 від 09 серпня 2021 року (а.с.1). Належним чином підтверджені витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог майнового характеру.

Outcome: partial