Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

20.01.2022р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 04.01.2021р. між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого він надав в борг відповідачці 35000,00 доларів США зі строком повернення до 01.12.2021р. Цей договір укладений в простій письмовій шляхом та особисто підписаний відповідачкою. Разом з тим, відповідачка в обумовлений в договорі строк своє зобов`язання щодо повернення позики не виконала, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з цим позовом. Просить стягнути з відповідачки суму боргу за договором позики від 04.01.2021р. в розмірі 994\~133,00грн., що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 35\~000,00 доларів США, та витрати по сплаті судового збору в сумі 9941,33грн. Ухвалою суду від 21.01.2022р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання. В підготовче засідання представник позивача адвокат Кравченко О.В. не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в підготовче засідання не прибула, 20.04.2022р. до суду надійшла її заява, в якій вона позовні вимоги визнала повністю, проти їх задоволення не заперечує, справу просить розглянути у її відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у справі доказами і згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у зв`язку з визнанням позову відповідачем ухвалити рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.11,14 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, із договорів. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.\~ За змістом\~ст.3,6,627,629\~ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Отже, системний аналіз вказаних норм чинного законодавства вказує на те, що договір позики на суму, яка не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, обов`язково укладається у письмовій формі. На підтвердження факту укладання такого договору можуть бути надані розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, договір позики є реальним, тобто укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, тому письмова форма договору позики є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.07.2019р., справа\~524/4946/16-ц. Суд встановив, що 04.01.2021р. між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачка [PERSON] отримала від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 35000,00 доларів США зі строком виплати боргу до 01.12.2021р., без сплати процентів. Цей договір оформлений письмовим документів (договором позики грошових коштів) та особисто підписаний сторонами. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Так, виходячи зі змісту наданого суду письмового документу - договору позики грошових коштів від 04.01.2021р., його форми, наявності в ньому особистих підписів сторін, суд приходить до висновку про наявність між сторонами правовідносин саме за договором позики, грошові кошти за яким реально були передані позичальниці [PERSON] .. Однак відповідачка [PERSON] в порушення вимог діючого законодавства та умов укладеного договору позики не виконала свого обов`язку щодо повернення суми позики в обумовлений сторонами строк, чим порушила законні права позивача [PERSON] , які підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заявленої суми боргу. При цьому, суд виходить з того, що відповідачка [PERSON] повністю визнала позовні вимоги [PERSON] .. Таке визнання не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Жодних обґрунтованих сумнівів в достовірності встановлених обставин та добровільності їх визнання відповідачкою у суду немає. Таким чином, позов [PERSON] слід задовольнити повністю. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у зв`язку з тим, що відповідачка [PERSON] визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд\~вважає необхідним стягнути з неї на користь позивача [PERSON] 50% понесених нею судових витрат, тобто 4970,67грн., а інші 50% - повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved