Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Росвен Інвест Україна», третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Гамзатова Аліна Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення судових витрат. Позов мотивовано тим, що у 2021 року позивачу з мобільного додатку «Дія» стало відомо про те, що 03.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Вольф Т.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього коштів в сумі 28778,65 грн., на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Гамзатової А.А. на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна». Він не мав та немає будь-яких фінансових взаємовідносин з ТОВ «Росвен Інвест Україна». Виконавчий напис вчинено із порушенням вимог діючого законодавства, оскльки він не укладав будь-яких договорів з ТОВ «Росвен Інвест Україна». У 2014 році ним було укладено кредитний договір з АТ «Дельта Банк», але про будь-які відносини АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», його повідомлено не було, як не було повідомлено і існування будь-якого боргу. Приватний нотаріус вчинив виконавчий напис не впевнившись у безспірності заборгованості, тому просив визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 08.10.2021 року за позовом було відкрито провадження, визначено про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження. Вказаною ухвалою було також зобов`язано приватного нотаріуса надати суду копії документів, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис. Ухвалою суду від 08.10.2021 року було вжито заходи забезпечення позову та зупинено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, який оспорюється позивачем. Відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду пи сьмову заяву про розгляд справи у його відсутності. У судове засідання представник відповідача не з`явився, причини неявки суду не повідомив, крім того не скористався своїми правами та відзив на позов суду не надав. Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Трятя особа- приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Гамзатова А.А. у судове засідання не з`явилася, свідоцтво про зайняття адвокатською діяльнісю анульовано наказом МЮ України від 16.04.2021 року № 1394/5. Враховуючи вказане вище, суд вважає за можливе ухвалити по справі рішення у відсутності сторін, по наявним у справі документам. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис № 3117 від 03.09.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест України» заборгованості за кредитним договором в сумі 28778,65 грн., що вбачається з постанови приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Вольф Т.Л. про відкриття виконавчого провадження № 60041089 з примусового виконання виконавчого напису. Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, а Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд вказаної ухвали ВАСУ, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку такими положеннями: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду відповідно до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 11.03.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, неможливість вчинення виконавчого напису у цій справі була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Суду не надано, в тому числі і відповідачем, жодного документу, який підтвердив би право ТОВ «Росвен Інвест Україна» вимагати будь-який борг від [PERSON] на підставі кредитного договору, укладеного позивачем у 2014 році з АТ «Дельта Банк». Суд позбавлений можливості встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи є повноважним ТОВ ТОВ «Росвен Інвест Україна» на звернення з заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення боргу з [PERSON] . Відповідачем не подано до суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача щодо безспірності заборгованості. Отже, враховуючи вказане вище, докази, які надані суду стороною позивача, ту обставину, що викладені в позовній заяві факти, стороною відповідача не спростовано, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. За правилами\~\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за небхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved