Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить: зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дочкою [PERSON] , [INFO] ; визначити йому спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною без присутності матері або інших сторонніх осіб: кожну першу, третю п`ятницю місяця з 16:00 год з ночівлею та, відповідно, першу, третю суботу до 20:00 год; кожну другу, четверту неділю місяця з 10:00 год до 20:00 год, проводити з ним релігійні та державні свята з 15:00 год до 20:00 год; проводити час з ним в період відпустки; проводити з донькою його та її дні народження. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2018 року було розірвано. У шлюбі в них [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з відповідачкою в с. Чернилява Яворівського району Львівської області. Судовим наказом від 04 листопада 2020 року вирішено стягувати з нього та користь [PERSON] аліменти на утриманні доньки і свої зобов`язання з виплати аліментів він виконує в повному обсязі та жодних заборгованостей у нього не має. З лютого 2021 року відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою та її вихованні. Він звертався до органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації із заявою щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення днів побачення. 15 червня 2021 року Яворівською районною державною адміністрацією винесено відповідне розпорядження за його заявою, яким йому встановлено порядок побачення з дитиною, а саме: першу, третю суботу місяця, другу, четверту неділю місяця з 16:00 год по 19:00 год в присутності матері дитини [PERSON] . Також зобов`язано [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні з донькою. Однак, незважаючи на дане рішення, відповідач і надалі чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою, тому він змушений звернутися до суду за захистом законних прав, як батька дитини. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 16 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 09 грудня 2021 року представник відповідача [PERSON] адвокат Гордон І.М. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, надуманими, необґрунтованими та суперечать фактичним обставина справи. Надана позивачем інформація не підтверджена жодними доказами і є перекрученою. Відповідно до розпорядження Яворівської районної державної адміністрації Львівської області встановлено порядок побачень позивача з дитиною. В даному розпорядженні відображено, коли, за яких обставин позивач може бачитись з дитиною та спілкуватись з нею. Разом з тим, позивач не звертався до адміністрації з проханням про зміну порядку спілкування з дочкою, а також перебування дочки за місцем його проживання. Також позивач вводить суд в оману, оскільки під час відвідування малолітньої дочки, він неодноразово її викрадав та забирав у невідоме місце і тільки після її звернення у поліцію позивач повертав дитину. Розпорядження Яворівської районної державної адміністрації Львівської області є таким, що відповідатиме віковим потребам малолітньої дитини та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку, буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини. При цьому, інтереси дитини повинні перебувати на першому місці. Тому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 09 березня 2022 року замінено третю особу Яворівську районну державну адміністрацію Львівської області (як орган опіки і піклування) на її правонаступника Яворівську міську раду Яворівського району Львівської області, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві, просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що за час проживання однією сім`єю з відповідачкою і надалі дочка сильно прив`язана до нього. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з відповідачкою, яка стала перешкоджати йому у спілкуванні та побаченнях з донькою, заблокувала його номер телефону. Більше,того, [PERSON] чинила йому перешкоди у спілкуванні з донькою і за час їх перебування в шлюбі, коли вони почали проживати окремо, фактично з січня 2021 року. Відповідачка мотивує це тим, що батько дитині не потрібен. Також, на його думку, відповідачка вчиняє такі дії, оскільки донька після зустрічей з ним, не хоче повертатись до мами. Також [PERSON] каже, що розпорядження районної адміністрації про встановлення йому графіку побачень з дитиною, не має обов`язкової сили. Останній раз він бачив на Різдво Христове у 2022 році, близько трьох годин. Крім цього відповідач чинить перешкоди в спілкуванні з дитиною його батькам. Також, коли він приходить до дочки, мати відповідачки проганяє його з двору, хоча він приїжджав на побачення з дочкою, згідно з графіком визначеним розпорядженням районної адміністрації. Самовільно в інші дні, ніколи не приїжджав. Він неодноразово звертався з приводу порушення відповідачкою умов побачення з дитиною, визначених органом опіки та піклування, в органи поліції, в службу у справах дітей та до селищного старости, а також 14 березня 2022 року звернувся в комісію Яворівської міської ради. Після цього відповідач привезла дочку на побачення, він спілкувався з донькою близько 10 хвилин. В присутності членів комісії обіцяла виконувати розпорядження Яворівської райдержадміністрації, однак в подальшому свою обіцянку порушила, сказавши, що розпорядження служби у справах дітей не є обов`язковим до виконання. Йому відомо, що [PERSON] на даний час проживає із співмешканцем, який в останні рази. Коли він приходив побачитись з дитиною, вивозив її в інше місце на час, визначений районною адміністрацією для побачень і привозив після закінчення такого часу. Крім того, [PERSON] вказав, що погоджується із висновком служби у справах дітей Яворівської міської ради Львівської області від 28 лютого 2022 року про встановлення порядок його спілкування з дитиною, крім пункту про перебування дитини з ним протягом п`яти днів під час відпустки, оскільки така кількість днів є замалою для поїздки на море, а вважає доцільним перебування дитини з ним на весь період відпустки. Просив позов задовольнити в врахуванням зазначеного вище. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримала, надала пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві. Додатково пояснила, що відповідач не виконує розпорядження Яворівської районної державної адміністрації Львівської області щодо встановленого графіку побачень [PERSON] з дитиною. З цього приводу позивач неодноразово звертався в поліцію та в районну адміністрацію, про що є відповідні листи. Також позивач погоджується з висновком Яворівської міської ради, як правонаступника Яворівської районної адміністрації як органу опіки та піклування щодо визначення порядку побачення з дитиною, окрім дозволу перебування дитини з позивачем протягом п`яти днів під час відпустки, оскільки така кількість днів є замалою для поїздки на море, доцільно на весь період відпустки. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] підтримала висновок щодо визначення способу участі [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] . Повідомила, що 11 лютого 2022 року відбулось засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Яворівської міської ради Львівської області, на якому вона була секретарем. Комісія одноголосно прийняла рішення про визначення порядку побачення [PERSON] з його малолітньою дочкою [PERSON] . Під час засідання комісії були присутні батько та мати малолітньої [PERSON] . Мати [PERSON] була проти спілкування батька з дочкою, при цьому, нічим не обґрунтувала таку свою позицію. Вважає, що позивачу доцільно спілкуватися з дитиною без присутності відповідачки, оскільки, по-перше, дитині вже три з половиною роки, по-друге, коли при цьому присутня відповідачка, в неї в позивачем постійно виникають конфлікти. В судове засідання відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] , про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується їх розписками. Відповідач про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань до суду не подавала. Представник відповідача подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням в підрозділі територіальної оборони та участі в обов`язкових зборах. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідачка в судове засідання не прибула і не повідомила причин неявки, а її представник не підтвердив будь-якими доказами поважність причин своєї неявки (перебуванні в підрозділі територіальної оборони та виконання завдань цього підрозділу, в тому числі, саме 03 травня 2022 року), Також суд враховує, що відповідачка (її представник) подала відзив на позовну заяву, в якому виклала свої заперечення проти позову та їх обґрунтування, а також була присутня на засіданні комісії з прав дитини Яворівської міської ради Львівської області, де висловила (мала можливість висловити) свою думку щодо спірних питань. Крім того, зважаючи на предмет та підстави позову, з метою дотримання найкращих інтересів дитини, зокрема, для вирішення питання щодо збереження її зв`язків із сім`єю (можливості спілкування з обома батьками), суд вважає, що безпідставне чи необґрунтоване затягування вирішення сопору суперечить інтересам в першу чергу дитини, а тому зволікання із розглядом справи по суті в даному випадку не може бути, зокрема, необхідністю забезпечення участі відповідачки в судовому засіданні. Враховуючи наведене вище, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачки та її представника. Заслухавши позивача та його представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, зважаючи на таке. Суд встановив, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 03 лютого 2021 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 грудня 2018 року, виданого Галицьким районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Відповідно до розпорядження Яворівської районної державної адміністрації Львівської області № 354/02-06 від 15 червня 2021 року [PERSON] за його заявою було встановлено порядок побачень з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , а саме: перша, третя субота місяця, друга, четверта неділя місяця з 16:00 год до 19:00 год в присутності матері дитини [PERSON] . Також [PERSON] було зобов`язано не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] та у її вихованні. Також судом встановлено, що позивач [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON] згідно з судовим наказом Яворівського районного суду Львівської області від 04 листопада 2020 року та за період здійснення виконавчого провадження з 30 грудня 2020 року до 18 березня 2021 року ним сплачено аліменти в розмірі 16444,86 грн, що підтверджується листом Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 21412 від 18 березня 2021 року. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] неодноразово звертався до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області із заявами про вчинення [PERSON] перешкод у його спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] і за результатами розгляду його заяв було повідомлено Службу у справах дітей Яворівської районної державної адміністрації Львівської області та Службу у справах дітей Яворівської міської ради Львівської області для прийняття рішення згідно з чинним законодавством, що підтверджується листами Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області від 14 липня 2021 року № 8946/01/64, від 29 листопада 2021 року № 12291/64/01, від 16 лютого 2022 року № 1209/64/01 та від 10 березня 2021 року № 1640/64/01. Також судом встановлено, що [PERSON] з приводу вчинення відповідачем [PERSON] перешкод у спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] 14 лютого 2022 року звертався у Службу у справах дітей Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, а також 21 лютого 2022 року і 09 березня 2022 року в Яворівську районну держану адміністрацію Львівської області. Так, листом від 15 лютого 2022 року № 60 Служба у справах дітей Яворівської районної державної адміністрації Львівської області повідомила [PERSON] про те, що від Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області надійшло два повідомлення з приводу чинення йому перешкод у спілкуванні з дитиною, а саме 14 липня 2021 року та 29 листопада 2021 року. на підставі цих повідомлень працівники Служби провели профілактичну бесіду з матір`ю дитини [PERSON] та попередили її про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 184 КУпАП (невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини). Листом від 09 березня 2022 року № 355/18 Яворівська районна державна адміністрація Львівської області повідомили [PERSON] про те, що 18 лютого 2022 року з приводу невиконання розпорядження районної державної адміністрації № 354/02-06 від 15 червня 2021 року «Про встановлення порядку побачень з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] » з матір`ю дитини [PERSON] працівниками служби дітей було проведено профілактичну бесіду, відібрано пояснення та попереджено її про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 184 КУпАП (невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини). Також листом № 367/18 від 14 березня 2022 року Яворівська районна державна адміністрація Львівської області повідомила [PERSON] про те, що його заяви від 21 лютого 2022 року та 09 березня 2022 року щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за невиконання розпорядження Яворівської районної державної адміністрації Львівської області № 354/02-06 від 15 червня 2021 року, були предметом розгляду комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації на її засіданні 14 березня 2022 року. Присутня на засіданні комісії [PERSON] пояснила, що [PERSON] не дотримується визначених розпорядженням днів і годин побачень з дочкою, після зустрічей із батьком дитина неспокійна, плаче, говорить нецензурні слова, а також вона боїться, що батько викраде дитину і вивезе за кордон. За результатами розгляду питання комісія виїжджала за місцем проживання малолітньої дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , щоб перевірити виконання матір`ю вказаного розпорядження. Вдома була присутня бабця дитини [PERSON] , яка дозволила батькові дитини побачити доньку. Дитина щиро зраділа зустрічі з татом. Також [PERSON] наголосила на виконанні розпорядження щодо участі батька у вихованні дитини. Крім того, матір дитини [PERSON] зобов`язано не перешкоджати зустрічам батька з дитиною та попереджено про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.184 КУпАП (невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини). Крім того, суд встановив, що відповідач [PERSON] двічі, 25 травня 2021 року і 03 липня 2021 року, зверталась до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області із заявами щодо неправомірних дій [PERSON] , а саме про те, що він самовільно забрав дитину [PERSON] , а також щодо систематичного вчинення [PERSON] відносно неї домашнього насильства. Листом від 04 червня 2021 року № 5338/01/64 Яворівський РВП ГУ НП у Львівській області повідомив [PERSON] про те, що її звернення розглянуто та роз`яснено, що відповідно до норм Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Також зазначено, що їхні відносини мають цивільно-правовий характер, тому для вирішення питань щодо спілкування батька з дитиною вона може звернутися до органу опіки і піклування а бо до суду. Листом від 11 серпня 2021 року № 6799/01/64 Яворівський РВП ГУ НП у Львівській області повідомив [PERSON] про те, що її звернення про систематичне вчинення [PERSON] відносно неї домашнього насильства передано до органу поліції за місцем проживання [PERSON] , а саме до ВП № 1 Львівського РУП № 1 ГУ НП у Львівській області. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року (дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 157 Сімейного Кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що мати, яка проживає окремо від дитини (дітей), також має право на особисте спілкування з нею (ними), а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною (дітьми) та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на їх нормальний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В судовому засіданні з пояснень позивача встановлено, що він має бажання спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні та оздоровленні. Також з матеріалів справи також вбачається, що відсутні передбачені законом обставини для обмеження спілкуванні позивача як батька з дочкою. При цьому, позивач стверджує, що відповідачка постійно і систематично чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини. В свою чергу, відповідачка, як описано вище, у відзиві на позовну заву вказує, що надана позивачем інформація не підтверджена жодними доказами і є перекрученою, позивач вводить суд в оману, оскільки під час відвідування малолітньої дочки він неодноразово її викрадав та забирав у невідоме місце, повертав дитину лише після її звернення в поліцію. Також відповідачка вважає, що розпорядження Яворівської районної державної адміністрації Львівської області № 354/02-06 від 15 червня 2021 року врегульовано спірні питання між ними, дане розпорядження є таким, що відповідає віковим потребам малолітньої дитини та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку буде достатнім для забезпечення його участі в процесі виховання дитини, а також позивач не звертався до адміністрації з проханням про зміну порядку спілкування з дочкою, а також перебування дочки за місцем його проживання. Суд враховує, що сама наявність спору з цього приводу, що виразилося у поданні відповідного позову до суду, свідчить про існування перешкод з боку відповідача щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною. Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлено у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 686/11236/19. Також існування таких перешкод та спору між сторонами щодо порядку та способів участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з їхньою з [PERSON] дитиною підтверджується фактами неодноразових звернень як позивача, так і відповідача з цього приводу до органу опіки і піклування (служби у справах дітей) та правоохоронного органу, що підтверджується описаними вище письмовими доказами, а саме відповідним розпорядженням, відповідями вказаних органів на звернення сторін. Зважаючи на викладене вище, суд також вважає необґрунтованими та недоведеними твердження відповідачки та її представника про те, що позивач викрадав забирав дитину у невідоме місце, та порушував розпорядження Яворівської районної державної адміністрації Львівської області № 354/02-06 від 15 червня 2021 року, оскільки такі твердження не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами. А звернення [PERSON] до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, які описано вище, є лише викладом її позиції, а інформація Яворівського РВП ГУНП у Львівській області має лише інформативний характер щодо дій, вчинених співробітниками поліції за результатними розгляду звернень позивачки. Водночас, відносно [PERSON] не приймалось і не вчинялось будь-яких процесуальних рішень чи дій, як-от, складення протоколу про адміністративне правопорушення, притягнення до адміністративної чи іншої відповідальності, винесення попередження, проведення профілактичної бесіди тощо. Крім того, суд враховує, що як пояснила в судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Яворівської міської ради Львівської області, яке відбулось 11 лютого 2022 року і на якому вона була секретарем, мати [PERSON] (відповідач у справі) була проти спілкування батька з дочкою, при цьому, нічим не обґрунтувала таку свою позицію. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позовна вимога про зобов`язання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з дитиною малолітньою [PERSON] , підлягає задоволенню. Щодо способу участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дочкою, суд зазначає таке. Інтереси дітей захищаються передусім і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також положеннями ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Також за змістом ч. ч. 4 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд враховує також, що у рішенні у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Також Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово наголошував про право батьків на спілкування з дітьми та важливість ролі батька. Так, в рішенні у справі «A.V. проти Словенії» Суд вказав, що згідно зі ст. 8 Конвенції держава несе позитивні зобов`язання щодо «ефективної поваги» до сімейного життя. Зокрема, в справах, що стосуються права контакту одного з батьків, держава зобов`язана вживати заходів з метою возз`єднання батьків зі своїми дітьми і сприяти такому возз`єднанню. Яворівська міська рада Яворівського району Львівської області як орган опіки та піклування надала суду висновок від 28 лютого 2022 року, в якому вважає доцільним встановити такий порядок спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON] : кожну першу, третю суботу місяця з 10:00 год з ночівлею та, відповідно, першу, третю неділю місяця до 17:00 год.; святкування Нового року з 15:00 год до 20:00 год; у період різдвяних свят: Різдво з 15:00 год до 20:00 год.; у період святкування Трійці: понеділок з 15:00 год до 20:00 год; у період пасхальних свят: понеділок з 15:00 год до 20:00 год; святкування Дня Незалежності України з 15:00 год до 20:00 год; святкування дня народження дитини, спільно з матір`ю, протягом дня; святкування Дня народження батька з 10:00 год до 16:00 год; проведення часу з батьком під час відпустки на період 5 днів. Водночас, суд зазначає, що висновок носить рекомендаційний характер для прийняття судового рішення у спорі, який виник між сторонами та є одними із доказів у цивільній справі, оцінка якому має бути надана під час розгляду цивільної справи. Суд загалом погоджується із зазначеним висновком Яворівської міської ради Яворівського району Львівської області як органу опіки та піклування надала суду висновок від 28 лютого 2022 року щодо порядку і способів спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON] , крім проведення часу з дитини з ним під час відпустки на період. На думку суду, визначена органом опіки та піклування тривалість такого перебування дитини з батьком лише у 5 днів під час відпустки останнього, є необґрунтовано малотривалою, оскільки не зможе забезпечити належного відпочинку та оздоровлення дитини з батьком з можливістю виїзду дитини (за попередньою домовленістю з мамою дитини та з урахуванням думки дитини) до інших населених пунктів в межах України та/або за межі України. Також суд вважає, що необхідно встановити порядок спілкування батька з дитиною без участі матері, оскільки судом установлено, що [PERSON] як батько малолітньої [PERSON] активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, має постійне місце проживання. Вік дитини три з половиною роки, свідчить про досягнення нею певного ступеня розвитку, який, на думку суду, дозволяє їй перебувати окремо від матері за умови належного догляду зі сторони батька. Водночас, жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою донькою, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дитиною, яке перешкоджало б її нормальному розвитку чи обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом не встановлено та відповідачем не доведено. Крім того, як писано вище, між сторонами у справі наявний спір щодо чинення [PERSON] перешкод [PERSON] у спілкуванні з їхньою спільною дитиною, тому ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, а тому слід визначити спосіб участі батька у вихованні малолітньої доньки, що не суперечить інтересам дитини. Також суд вважає необхідним роз`яснити сторонам про те, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. Крім того, суд наголошує, що батько має право на безпосередню участь в житті і вихованні дитини та на зустрічі з дитиною без присутності матері. Згідно із законодавством, суд може обумовити зустрічі батька з дитиною присутністю матері або іншої особи, тільки якщо в процесі розгляду справи буде встановлено, що особисте спілкування з батьком може негативно вплинути на дитину, та/або нашкодити її розвитку. Якщо ж суд без вагомих на те причин встановлює графік зустрічей батька з дитиною при постійній присутності матері, то, очевидно, що це не сприяє ефективній реалізації права дитини і батька на особисте спілкування. Більше того, такий порядок зустрічей може стати підґрунтям для зловживань з боку матері, яка може продовжувати перешкоджати батькові в налагодженні близьких відносин з дитиною. Також такий приклад може стати стимулом для інших батьків, з ким проживає дитина, не давати можливість другому з батьків спілкуватися з дитиною, в результаті чого може виникнути повна відсутність емоційного зв`язку з дитиною. Аналогічні висновки\~щодо застосування\~норм права\~висловлені у\~постанові Верховного\~суду від\~28\~січня 2019\~року у справі № 619/3051/17. При цьому, як пояснила в судовому засіданні представник органу опіки і піклування Дида І.С., на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Яворівської міської ради Львівської області, яке відбулось 11 лютого 2022 року і на якому вона була секретарем, позивачу доцільно спілкуватися з дитиною без присутності відповідачки, оскільки коли при цьому буде присутня відповідачка, в неї в позивачем постійно виникають конфлікти. Також суд вважає доцільним констатувати, що в будь-якому випадку виконання цього рішення можливе лише за наявності відповідного бажання та згоди дитини щодо перебування та спілкування з батьком в конкретний час, зокрема, і щодо місця перебування. При цьому, при вирішенні питання участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд наголошує, що пріоритетними мають бути найвищі інтереси дитини, які за їх важливістю мають переважати над інтересами батьків, а тому, на думку суду, сторонам необхідно дійти спільної згоди щодо порядку спілкування позивача з дитиною та, за необхідності, звернутися до органу опіки та піклування і, враховуючи вік та інтереси дитини, відстань від місця її проживання до місця проживання батька, за спільною згодою самостійно коригувати чи змінювати дні чи місяці побачень, якщо це відповідатиме якнайкращим інтересами дитини та буде справедливим по відношенню як до малолітньої дитини дітей, так і до її батьків. Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, зважаючи на право дитини на підтримання регулярних особистих стосунків і прямих контактів з обома батьками, а також рівність права кожного з батьків у вихованні дітей та спілкуванні з ними, з метою упередження виникнення конфліктної ситуації в подальшому між позивачем і відповідачем, а також з метою належного виконання рішення суду в подальшому, суд дійшов до висновку про необхідність визначення порядку участі у вихованні і спілкуванні позивача з дочкою, а саме: спільне проведення часу з можливістю ночівлі за місцем проживання [PERSON] , без присутності мами [PERSON] , кожну першу і тертю суботи місяця з 10 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин наступної неділі; спільне проведення часу, без присутності мами, кожного року: 01 січня (Новий рік), 07 січня (Різдво Христове), 24 серпня (День незалежності України), понеділок після Великодня (Пасхи), понеділок після свята Трійці з 15 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин; кожного року 30 травня (день народження [PERSON] ), без присутності мами, з 10 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин;; за попередньою домовленістю з мамою дитини та з урахуванням думки дитини 14 (чотирнадцять) календарних днів, під час відпустки [PERSON] , без присутності мами, з можливістю виїзду дитини за її бажанням для відпочинку та оздоровлення до інших населених пунктів в межах України та/або за межі України. Разом з тим, 12 грудня кожного року, тобто день народження [PERSON] , на думку суду побачення батька з дитиною доцільно проводити в присутності мами, з 10 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин. Саме такий спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, на переконання суду, відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків, який не буде порушувати її інтересів, сприятиме встановленню контакту батька та дочки та забезпечуватиме розумний баланс і рівність прав обох батьків. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині заявленого ним способу і порядку участі у вихованні дочки та спілкуванні з нею підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 908 гривень, що підтверджується платіжним квитанцією від 10 листопада 2021 року № 56. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд ухвалив рішення про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] 454,00 грн судового збору.

Outcome: partial