Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

1.Позиція позивача. У квітня 2021 року позивач - [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, в особі Служби у справах дітей Кам`янської місткої ради та Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якій просить суд: - змінити прізвище малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Кам`янське Дніпропетровської області з «[PERSON]» на «[PERSON]» без згоди батька: [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни в актовий запис № 1025 про народження дитини: [PERSON] , [INFO] вчинений 27.09.2016 року Заводським районним у місті Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме змінити прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 11 серпня 2016 року між нею, [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований 11 серпня 2016 року Дніпровським районним у місті Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 305. Від спільного подружнього життя позивач та відповідач, [PERSON] мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 27 вересня 2016 року Заводським районним у місті Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1025. У 2017 році між мною, [PERSON] та [PERSON] виникли непорозуміння та конфліктні ситуації, сімейні відносини розладились. Оскільки, [PERSON] добровільно не надавав позивачу матеріальну допомогу (аліменти), вона 28 серпня 2017 року вимушена була звернутись до суду з позовною заявою до [PERSON] «про стягнення аліментів на утримання дитини та непрацездатної дружини». Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 04 грудня 2017 року позовні вимоги було задоволено повністю та стягнуті з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення малолітньою дитиною віку трьох років та на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття. Згодом рішенням Заводським районним судом м. Дніпродзержинська від 09 липня 2020 року було зменшено розмір аліментів визначених та стягнутих за рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 04 грудня 2017 року з [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] на користь [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , з 1/3 на 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. З березня 2018 року позивач спільно з донькою проживають за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] проживає окремо. Та з цього часу [PERSON] не приймає будь-якої участі у вихованні доньки. [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, а [PERSON] звернулась до [PERSON] із зустрічною позовною заявою про визначення місця проживання дитини. 01 грудня 2020 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська було ухвалене рішення, яким було вирішено: Шлюб між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , зареєстрований 11 серпня 2016 року Дніпровським районним у місті Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 305 - розірвати. Прізвище відповідача « [PERSON] » змінити на « [PERSON] ». Визначити місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , зареєстроване та фактичне місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Оскільки, рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 01 грудня 2020 року було відновлено дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] », на виконання якого, позивач отримала паспорт громадянина України та іменується відтепер [PERSON] . Відповідач не підтримує жодних родинних відносин з донькою, не цікавиться станом її здоров`я, її фізичним, психічним і розумовим розвитком, не виявляє щодо неї батьківської опіки і турботи, хоча позивач жодним чином не перешкоджала та не перешкоджає відповідачу виконувати його батьківські обов`язки. На момент мого звернення до суду з даним позовом, сім`я позивача складається з мене: з неї, [PERSON] та її доньки - [PERSON] . Усі обов`язки по утриманню та вихованню доньки, позивач виконує сама, створює необхідні умови для здорового фізичного та морального розвитку, духовного забезпечення, а також забезпечує належне медичне обслуговування своєї доньки, хоча в той же час відповідач хоч і є біологічним батьком дитини, проте він свідомо усунувся з життя доньки. Позивач вважає, що в майбутньому, у разі коли її із донькою прізвища залишатимуться різними, то це може призвести до ряду непорозумінь та відповідних труднощів у спілкуванні з оточуючими людьми, і дана обставина буде негативно впливати на емоційний та психологічний стан і розвиток дитини, а також, що у дитячому садку, який відвідує її малолітня донька, та в майбутньому, в школі, буде комфортніше носити прізвище матері, а не батька, якого дитина не знає. Крім того, позивача, [PERSON] дуже бентежить, що донька почала кожного дня ставити мені питання, чому у неї інше прізвище ніж у мами. Кристіна не може цього зрозуміти, а тому для того, щоб дитина могла себе ототожнювати зі своєю сім`єю, виникла необхідність у зміні прізвища. Враховуючи зазначене, позивач вимушена звернутися з даним позовом. 2. Позиція відповідача. Відповідач, [PERSON] про дату, час та місце судових засідань сповіщений згідно до вимог ст. 130 ЦПК України, в судові засідання не прибував, про причини неявки не повідомляв. Крім того, відповідач не скористався своїм правом та не подав в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин. 3.Позиція третьої особи. 3.1. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника з урахуванням найкращих інтересів дитини та надано висновок від 22 липня 2021 року № 8вих-20/606. 3.2. Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без участі представника відділу. 4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 15 квітня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом (а.с.2-4). 19 квітня 2021 року Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито справу в порядку загального позовного провадження (а.с.25-26). 08 червня 2021 року через канцелярію суду від третьої особи, Заводського районного у місті Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла заява про розгляд справ без участі представника відділу (а.с.34). 03 серпня 2021 року від третьої особи, особі Служби у справах дітей Кам`янської місткої ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника Органу опіки та піклування. Крім того, просить долучити висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 22 липня 2021 року (а.с.39-41). 06 серпня 2021 року через канцелярію суду від позивача [PERSON] надійшла заява згідно до якої просить закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті (а.с.42). Ухвалою суду від 06 серпня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 22 квітня 2022 року через канцелярію суду від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі та без застосування засобами технічної фіксації, просить винести рішення. 05 травня 2022 року через канцелярію суду від третьої особи, особі Служби у справах дітей Кам`янської місткої ради надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника. Ухвалою суду від 12 травня 2022 року постановлено провести заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради та Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) «про зміну прізвища дитині, внесення змін до актового запису про народження дитини», на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. 5. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] , [INFO] , та відповідач, [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Заводським районним у місті Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.7). [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі зареєстрованому Дніпровським районним у місті Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 305, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим Дніпровським районним у місті Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.8). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 грудня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано, відповідачу відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Крім того, визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.11-13). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 грудня 2017 року (а.с.20-21) вирішено: Стягувати з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття; Стягувати з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , аліменти на її, [PERSON] , утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , віку трьох років. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 липня 2020 року постановлено зменшити розмір аліментів визначених та стягнутих за рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 грудня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.14-17). Малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією акту № 29 від 08 квітня 2021 року, затвердженим Директором ТОВ «Оселя» [PERSON] (а.с.22), копією довідки про реєстрацію місця проживання за відомостями відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району від 11 листопада 2016 року вих. № 2134 (а.с.9), копією довідки про реєстрацію місця проживання за відомостями відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради від 10 березня 2021 року № 19/3879 (а.с.10). Згідно до копії педагогічної характеристики КЗ «Заклад дошкільної освіти (ясла садок) № 43 «Зоренька» Кам`янської міської ради - дитина, [PERSON] , [INFO] , виховується в неповній родині, у вихованні приймає активну участь бабуся, [PERSON] . Батько, [PERSON] жодного разу в закладі дошкільної освіти не з`являвся, з вихователями зв`язку не підтримує. Мати дитини, [PERSON] спілкується з педагогами, які навчають доньку, цікавиться дошкільним життям та успіхами дитини (а.с.23). 6. Норми права застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно положень ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст.148 СК України у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Ст. 295 ЦК України - Право на зміну імені 1. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на власний розсуд змінити своє прізвище та (або) власне ім`я, та (або) по батькові. 2. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право змінити своє прізвище та (або) власне ім`я, та (або) по батькові за згодою батьків. У разі якщо над фізичною особою, яка досягла чотирнадцяти років, встановлено піклування, зміна прізвища та (або) власного імені, та (або) по батькові такої особи здійснюється за згодою піклувальника. 3. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право змінити своє прізвище та (або) власне ім`я, та (або) по батькові за згодою одного з батьків, якщо другий з батьків помер, визнаний безвісно відсутнім, оголошений померлим, визнаний обмежено дієздатним, недієздатним, позбавлений батьківських прав стосовно цієї дитини або якщо відомості про батька (матір) дитини виключено з актового запису про її народження, або якщо відомості про чоловіка як батька дитини внесені до актового запису про її народження за заявою матері. У разі заперечення одного з батьків щодо зміни по батькові дитини спір щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків стосовно дитини та інші обставини, що засвідчують відповідність зміни по батькові інтересам дитини. 4. Прізвище, власне ім`я та по батькові фізичної особи можуть бути змінені у разі її усиновлення, визнання усиновлення недійсним або його скасування відповідно до закону. 5. Прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. 6. Підставами для відмови у зміні імені є: здійснення стосовно заявника кримінального провадження або його перебування під адміністративним наглядом; наявність у заявника судимості, яку не погашено або не знято в установленому законом порядку; офіційне звернення правоохоронних органів іноземних держав про оголошення розшуку заявника; подання заявником неправдивих відомостей про себе. 7. Порядок розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи встановлюється Кабінетом Міністрів України. 7. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Як встановлено судом, дитина [PERSON] , народилася [INFO] , та її батьками є: мати - [PERSON] , [INFO] , та батько - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Заводським районним у місті Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.7). Шлюб між батьками дитини [PERSON] , [INFO] , розірваний на підставі Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 грудня 2020 року, згідно до якого матері дитини [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Як вбачається з заяви з якою звернулася [PERSON] , підставою такої заяви є припинення нею шлюбних стосунків із батьком дитини, проживання дитини із нею, не взяття за її думкою відповідної участі батьком у житті дитини. Інтереси дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору щодо зміни прізвища дітей. При вирішенні справи про зміну прізвища дитини необхідно також враховувати стосунки, які існують між дитиною та її батьками, в тому числі й з тим із батьків, хто проживає окремо. Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Кожна дитини відповідно до статті 7 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року має право на збереження індивідуальності. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних засобів ідентифікації дитини є її ім`я, яке надається дитині при народженні і складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Відповідно до статті 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одним з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. У статті 12 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. 01 квітня 2007 для України набула чинності Європейська конвенція про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року. Положеннями статті 3 Європейської конвенції передбачено права дитини бути проінформованим та висловити свою думку під час розгляду справи (судового розгляду). Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється наступними правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультації; мати можливість висловлювати свої думки; бути поінформованою про можливі наслідки реалізації цих думок та про можливі наслідки будь-якого рішення. Статтею 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей передбачено порядок прийняття рішення судовими органами під час розгляду справи, що стосується дитини. Так, якщо внутрішнім законодавством дитина визнається такою, що має достатній рівень розуміння, перед прийняттям рішення судовий орган: упевнюється в тому, що дитина отримала всю відповідну інформацію; у відповідних випадках консультує дитину сам або через інших осіб чи інші органи в зрозумілий дитині спосіб (у разі необхідності - приватно), якщо це явно не суперечить найвищим інтересам дитини; надає можливість дитині висловлювати її думки; приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною. Згідно зі статтею 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Як встановлено судом, на час звернення із даним позовом, а саме станом на 15.04.2021 року, дитині [PERSON] , [INFO] , виповнилося повних 4 роки, і позивачем не заявлялося про заслуховування під час судового розгляду дитини. Також станом на час розгляду справи по суті, позивачем не зважаючи на виповнення дитині п`яти років, і можливості її заслуховування судом, також про її заслуховування не заявлене. Відповідач до суду на виклики не прибував, згоди на зміну прізвища не надав. Крім того, при вирішенні справи про зміну прізвища дитини необхідно також враховувати стосунки, які існують між дитиною та її батьками, в тому числі й з тим із батьків, хто проживає окремо. Якщо той із батьків, хто має спільне з дитиною прізвище і проживає окремо від дитини, зберігає з нею близькі стосунки і продовжує брати участь в її вихованні, то не є доцільним сприяти відчуженню між батьком і дитиною, зокрема, шляхом зміни прізвища. За тих обставин, коли батько (мати) не лише не спілкується з дитиною, хоча ніхто не перешкоджає йому (їй) в цьому, не виявляє щодо дитини батьківської турботи і уваги, то його (її) заперечення не можуть бути безумовною підставою для відмови у зміні прізвища дитини за наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість і доцільність такого рішення, але такі обставини підлягають встановленню, і підтвердження доказами. Так, з боку позивача, жодних доказів на підтвердження підстав щодо зміни прізвища дитині крім позиції самої позивачки, та судових рішень про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, акту про проживання дитини без реєстрації з матір`ю, суду не надано. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ім`я здавна є засобом індивідуалізації людини в суспільстві та належить до особистих немайнових благ фізичної особи. Значення цього блага в цивільному обігу полягає в тому, що фізична особа набуває прав і створює для себе цивільні обов`язки, а також здійснює ці права і виконує ці обов`язки від свого імені. Фізична особа має право на ім`я, яке не може бути відчужене. Ім`я необхідно людині для реалізації цивільних прав і обов`язків, що нормативно закріплено в статті 28 Цивільного кодексу України. Одночасно у частині третій цієї статті зазначено, що ім`я фізичній особі надається відповідно до закону. За своїм змістом право на ім`я фізичної особи включає наступне: ?право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм ім`ям; ?право вимагати від інших осіб звертатися до особи відповідно до її імені; ?право на псевдонім; ?право вимагати припинити незаконне використання свого імені, а також будь-які інші його порушення. Власне реалізація права на володіння ім`ям (прізвищем, власним ім`ям, по батькові) здійснюється внаслідок реалізації батьками (усиновлювачами) опікунами, а в передбачених законодавством випадках також і органами опіки та піклування або ж судом іншого особистого немайнового права, а саме - права на надання імені. Відповідно до чинного законодавства батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше ніж через один місяць з дня народження дитини зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану, і одночасно дати їй прізвище, ім`я та по-батькові. Однією із складових права на ім`я є право розпорядження ім`ям, одним з його найпоширеніших видів є право на зміну імені. Право на зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи передбачено статтею 295 Цивільного кодексу України. Зміна імені (прізвища, власного імені, по батькові) здійснюється відповідно до Порядку розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 915. Таким чином, єдиною підставою обґрунтування позову є позиція і бажання позивач, що не узгоджується із приписами ст. 145 СК України, ст. 295 ЦК України, так як обставин які б порушували права та інтереси дитини, або негативно впливали на неї, у разі залишення її прізвища як [PERSON] , перед судом не доведені. Так як , в порушення вимог ст.81 ЦПК України, позивач не виконала свій процесуальний обов`язок пов`язаний з тягарем доказування по справі тих обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог, зокрема, не надала суду належних та допустимих доказів ухилення відповідачем від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, а також доказів на підтвердження того, що зміна прізвища дитини з прізвища батька « [PERSON] » на прізвище матері « [PERSON] » відповідатиме інтересам дитини та сприятиме якісним змінам у його житті. При цьому, згідно до наданого висновку щодо доцільності/недоцільності зміни прізвища малолітній дитині - [PERSON] , [INFO] , батько дитини, [PERSON] заперечує проти зміни прізвища його малолітньої доньки (а.с.40). Покликання позивача на те, що відповідач ухиляється від обов`язку щодо утримання дитини, суд вважає безпідставними, оскільки позивач не надала жодного доказу на підтвердження факту невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків та щодо ухилення останнім від сплати аліментів. Доводи позивача про те, що зміна прізвища дитини з прізвища батька « [PERSON] » на прізвище матері « [PERSON] » відповідатиме інтересам дитини також не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищенаведене, на підставі встановлених обставин справи та належним чином оцінених судом доказів, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради та Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) «про зміну прізвища дитині, внесення змін до актового запису про народження дитини», у повному обсязі. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок у зв`язку із відмовою в позові слід залишити за позивачем, [PERSON] .

Outcome: dismissed