Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2022 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивач повідомила, що 23.11.2004 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу у них народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що у 2021 році подружні відносини між сторонами були припинені, оскільки відповідач покинув дружину з дітьми та переїхав жити до іншої жінки. Відповідач [PERSON] не у повному обсязі виконує обов`язки визначені у статті 180 СК України щодо утримання та надання належної матеріальної допомоги дітям. Оскільки відповідач належним чином не виконує свій обов`язок по утриманню дітей, позивач звернулася до суду та просила стягувати з відповідача на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 2500,00 грн. на кожну дитину, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та її представник в ході судового розгляду позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Вислухавши сторони, дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 23.11.2004 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] від 23.11.2004 року Від даного шлюбу у сторін є два сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, відповідний актовий запис № 994, серії [NUMBER] від 30.09.2014 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, відповідний актовий запис № 985, серії [NUMBER] від 15.03.2017 року. Діти зареєстровані та проживають разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради про реєстрацію місця проживання особи від 05.05.2017 року за № 11449, № 11450 та копією паспорта позивача [PERSON] . Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою\~статті 7 Сімейного кодексуУкраїни\~передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII\~(далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючись щодо розміру стягнення аліментів, суд враховує те, що відповідач здорова, працездатна особа та може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем не надано), а також визнання відповідачем позову, а діти проживаючи з матір`ю, потребують такої допомоги, а тому, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, взаємний обов`язок батьків по їх утриманню, викладені обставини, що мають значення в їх сукупності, суд вважає справедливим стягнення аліментів на дитину в розмірі 2500,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. У зв`язку з цим, аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України\~з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 19.02.2022 року. Вимога позивача про стягнення аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого державою на дитину відповідного віку задоволення не підлягає, так як мінімальний розмір аліментів на одну дитину, встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17. На підставі ст. 430 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 992,40 грн. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved