Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, зменшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що судовим наказом від 27.10.2017, з нього стягнуто на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.10.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, на даний час він не взмозі сплачувати на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON] у вказаному розмірі, з огляду на наступні обставини. Так, позивач зазначає, що 01.08.2019 у нього спільно з [PERSON] , шлюб з якою не зареєстрований, народилася донька [PERSON] . Цивільна дружина на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Крім того, він на даний час також не працює та жодних доходів не отримує, що підтверджується доданими до позовної заяви документами. Відтак враховуючи те, що з часу присудження аліментів на утримання сина [PERSON] , його матеріальне становище змінилося, оскільки на його утриманні перебуває дружина та малолітня донька [PERSON] , просить зменшити розмір аліментів, які стягуються із нього [PERSON] на підставі судового наказу по справі від 17.10.2017 на користь [PERSON] , визначивши розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 1309 грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.02.2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21.02.2022 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий відповідачем [PERSON] , з якого вбачається, що остання з позовною заявою не погоджується з огляду на наступне. Так, зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей/дитини без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Крім того, дружина позивача знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка належить до соціальних відпусток і є оплачуваною. Також зазначає, що доводи, викладені в позовній заяві, вказують на те, що позивач працює, однак не офіційно та свій дійсний дохід приховує. Це випливає з тверджень, що на його утриманні знаходиться дитина і дружина. Більше того, доказів про погіршення свого стану здоров`я позивач не надав. Отже, [PERSON] є здоровим, дієздатним, не є інвалідом, а тому його стан здоров`я дозволяє працювати і утримувати свою дитину. Також, у розпорядженні і користуванні позивача знаходиться автомобіль Renault Kangoo 2006 року випуску. Це свідчить про те, що матеріальне становище позивача не погіршилося, а покращилося. На момент видачі судового наказу цього майна в позивача не було. Відповідач звертає увагу на той факт, що станом на 16.02.2022 заборгованість позивача по сплаті аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] за весь період складає 40098,59 грн. Аліменти позивач сплачує нерегулярно та в недостатній кількості, при цьому жодної іншої допомоги вона від позивача не отримує. Окрім цього, відповідач зауважує, що позивач фактично хоче змінити спосіб стягнення аліментів щодо якого вона заперечує. Проте, якщо суд дійде висновку про зміну способу стягнення аліментів, то вона вважає, що потрібно стягувати з позивача аліменти в твердій грошовій сумі 3000грн але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з дня подачі відзиву на позов і до досягнення дитиною повноліття, оскільки вона щомісяця на дитину витрачає понад 6000 грн. Ця сума включає в себе, витрати на: харчування у сумі 1500грн; оновлення гардеробу у сумі 2000грн; щоденні витрати на їжу в школі - 1000грн; підготовчі курси в Тернопільському фаховому коледжі ТНТУ ім. Івана Пулюя, у сумі 2100 грн; профілактику для нормалізації зору (лінзи, краплі, розчини) і простудних захворювань у сумі 1500грн. Крім того, у зв`язку із проблемами із зором, дитина потребує консультації і постійного лікування в офтальмолога, носить окуляри і лінзи, які потрібно змінювати кожного місяця, також потрібні зволожуючі краплі для очей, розчини для промивання лінз, вправи і вітаміни для очей. Сума затрат за жовтень-грудень 2021, січень2022р. становить2658.18грн. На підставі наведеного просить відмовити у задоволенні позовної заяви та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з дня подачі відзиву на позов і до досягнення дитиною повноліття. 09.03.2022 позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що вважає відзив на позов не обґрунтованим та таким, що не заслуговує на увагу суду. Так, доводи відповідача з приводу того, що він ніби - то працює та отримує дохід є лише її припущеннями, оскільки не доведені жодними доказами. З приводу транспортного засобу, який зареєстрований на його ім`я, вказує, що він є титульним власником даного автомобіля, а в розпорядженні та користуванні такий транспортний засіб належить [PERSON] з якою він має позашлюбну малолітню дитину, яка хворіє та також потребує постійного лікування. Крім того, від утримання свого сина [PERSON] він не відмовляється, однак у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та відсутністю будь - якого фінансового доходу, він не має можливості сплачувати аліментни у присудженому йому розмірі. Також зазначив, що він всіляко намагається брати участь у вихованні свого сина та сплачує щомісячно аліменти, однак відповідач свідомо вчиняє йому перешкоди бачитися із сином. Відтак вважає, що ним подано належні та допустимі докази на підтвердження погіршення його майнового стану, у тому числі у зв`язку з народженням малолітньої дочки [PERSON] , а тому просить суд позов задовольнити та зменшити розмір присуджених аліментів. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про день та час слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не подавала. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України 13.03.2007. Судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.10.2017 у справі № 607/12755/17, стягнуто зі [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.10.2017 і до досягнення дитиною повноліття. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 06.08.2019 Згідно довідки № 541 від 16.12.2021 виданої Тернопільським міськрайонним центром зайнятості за підписом директора Куриляка А., [PERSON] перебуває на обліку як безробітний в Тернопільському МРЦЗ станом на 16.12.2021. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №2476 від 20.12.2021, відомості про доходи [PERSON] за період з 2 кварталу 2020 року по 1 квартал 2021 року відсутня. Як вбачається з відповіді Міністерства внутрішній справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів АСВП №67297810 від 28.10.2021, за [PERSON] зареєстровано транспортний засіб Renault Kangoo, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16.02.2022, складеного страшним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) Савчук А.О. заборгованість по сплаті аліментна за [PERSON] станом на 01.02.2022 складає 40 098,59 грн. Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги від 04.02.2022, відокремлений структурний підрозділ «Тернопільський фаховий коледж Тернопільського національного технічного університету ім. І. Пулюя та замовник освітньої послуги [PERSON] для здобувача [PERSON] уклали цей договір про фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, яка надається здобувачу, у вигляді навчання на консультаційно підготовчих курсах ВСП «ТФК ТНТУ». Згідно п. 1 розділу ІІІ вказаного договору, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 2100 грн. Відповідач [PERSON] , оплатила навчання [PERSON] на консультаційно підготовчих курсах ВСП «ТФК ТНТУ», про що свідчить квитанція АТ «Приват банк» № 9259-6439-7225-4218 від 09.02.2022. Згідно довідки виданої [PERSON] , 2007 року народження, [INFO] , останньому поставлений діагноз міопія слабкого ступеня обох очей. На підтвердження витрат, які відповідач [PERSON] несе на лікування спільного сина, останньою додано до відзиву квитанції про витрати на оплату окулярів, лінз, засобів для промивання лінз, вітамінів і капель для очей. Відповідно до довідки № 187 від 22.02.2022 виданої КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня», за підписом т.в.о. директора Томашевської Т., [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у інфекційно діагностичному відділенні комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» по догляду за хворою донькою [PERSON] , [INFO] в періоди: з 23.05.2020 по 28.05.2020; з 11.01.2022 по 17.01.2022, що також підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №48-і від 17.01.2022. Згідно трудової книжки серії [NUMBER] заповненої 05.04.1990, [PERSON] 13.03.2020 звільнений з посади за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, на підставі наказу №117-к від 13.03.2020. Частиною першою статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки [INFO] у нього та [PERSON] народилась донька [PERSON] , Крім того, він є безробітним та жодних доходів не отримує. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Як вбачається з матеріалі справи, [PERSON] не надано доказів на підтвердження зміни (погіршення) його майнового стану після стягнення з нього аліментів на підставі судового наказу від 27.10.2017, зокрема після народження [INFO] доньки [PERSON] . Так, позивачем до матеріалів справи не долученого жодного доказу, який би підтверджував, що позивач проживає разом із донькою [PERSON] , [INFO] , бере участь у її вихованні та несе у зв`язку із цим будь які матеріальні витрати. Відтак суд вважає, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та суперечитиме його інтересам. Більше того, зміна сімейного стану позивача, а саме народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 760/9783/18-ц, від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, від 09.09.2021 у справі №\~554/3355/20. Суд також\~відхиляє посилання\~позивача [PERSON] \~на факт\~його безробіття\~та перебування\~на обліку\~як безробітного\~та вважає,\~що це\~не може\~бути підставою\~для зменшення\~розміру аліментів,\~оскільки останній\~будучи здоровою,\~працездатною особою,\~не позбавлений\~можливості працювати\~та отримувати\~належний дохід,\~який наддасть\~можливість виконувати\~обов`язок\~щодо утримання\~дітей.\~Також у\~справі відсутні\~докази про\~те,\~що позивачем\~вживались ефективні\~заходи для\~його працевлаштування\~чи те, що він позбавлений можливості працевлаштуватися. При цьому, як вбачається з долученої позивачем копії трудової книжки серії [NUMBER] заповненої 05.04.1990 позивач за власним бажанням був звільнений з посади 13.03.2020. Жодних даних про визнання позивача непрацездатним або обмежено працездатним, матеріали справи не містять. Також, довідка № 541 від 16.12.2021 видана Тернопільським міськрайонним центром зайнятості містить відомості станом на 16.12.2021, а відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №2476 від 20.12.2021, відображає інформацію за 2 кварталу 2020 року по 1 квартал 2021 року, а тому у суду відсутні достатні підстави вважати, що починаючи з 01.01.2022 позивач не отримує жодних доходів. Водночас суд звертає увагу, що вимога позивача про зменшення розміру аліментів, які стягуються із нього з ј частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на тверду грошову суму у розмірі 1309 грн. 00 коп., є по суті зміною способу стягнення аліментів. Проте, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже,\~прерогатива обрання\~того чи\~того способу\~стягнення аліментів\~(у\~частці від\~доходу або\~у твердій\~грошовій сумі),\~якщо останні\~вже визначені\~початково судовим\~рішенням,\~належить одержувачу\~аліментів. За вказаних обставин СК України не передбачає можливості зміни способу стягнення аліментів за позовом платника аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши й оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, а тому позов до задоволення не підлягає. Окрім цього, вимога про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн, яка заявлена відповідачем у відзиві на позов, судом до уваги не береться, оскільки вимоги про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру, є вимогами, які повинні вирішуватись самостійно шляхом пред`явлення позовних вимог до [PERSON] у відповідності до ст.ст.\~175,177 ЦПК України, однак відповідачем не подано зустрічного позову у встановленому законом порядку.

Outcome: dismissed