Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

У листопаді 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів), в якій позивач просив суд: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в сумі 34834,77 грн., на відшкодування завданої шкоди в сумі 4162,55 грн., всього 38997,32 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.08.2019р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною було видано виконавчий напис №1926 від 13.08.2019 р. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» заборгованості в розмірі 74481,38 грн. 06.09.2019р. постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни на підставі виконавчого напису №1926 від 13.08.2019 р. було відкрите виконавче провадження №59980783 про стягнення з боржника, яким є: [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 74481,38 грн., стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 7448,14 грн. Постановою приватного виконавця Клітченко О.А. від 06.09.2019р. про стягнення з боржника основної винагороди, стягнуто з [PERSON] основну винагороду в сумі 7448,14 грн. Постановою приватного виконавця Клітченко О.А. від 30.01.2020р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, звернено стягнення на доходи боржника, який він отримує від особи, якою є Військова частина [NUMBER] . При цьому, позивачем зазначено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15.03.2021р. по справі №757/38786/20-ц, яке набрало законної сили, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №1926 вчинений 13.08.2019 р. приватним нотаріусом Гамзатовою А.А. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» заборгованості за кредитним договором №61760199 від 15.08.2013 р. Постановою приватного виконавця Клітченко О.А. від 18.05.2021р. про закінчення виконавчого провадження №59980783, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №1926 від 13.08.2019 р. на підставі п.5 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено, припинено звернення стягнення на доходи боржника. Позивач вказано, що згідно листа приватного виконавця Клітченко О.А. № 31289 від 04.10.2021р., яким виправлено арифметичну помилку, допущену в листі №30841 від 16.09.2021р., у виконавчому провадженні №59980783 стягнуто з [PERSON] суму 38997,32 грн., яку розподілено наступним чином: 3762,55 грн. основна винагорода приватного виконавця, 400 грн. витрати виконавчого провадження, 34834,77 грн. борг за виконавчим документом, який перераховано на рахунок стягувача. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом та посилаючись на ст.ст. 1212, 1166 ЦК України просить суд позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського\~районного суду\~м.\~Києва від 13.12.2021 року було відкрито провадження в цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 04.01.2022 року (вхід № 355) до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача просить відмовити в задоволені позовних вимог позивача. У відзиві зазначено, що кредитний договір є достатньою правовою підставою для отримання новим кредитором ТОВ «Вердикт Капітал» з позичальника [PERSON] коштів в рахунок сплати заборгованості. Також зазначено, що доказів, якими б було розподілено кошти, перераховані на рахунок стягувача та на рахунок приватного виконавця матеріали справи не містять. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у її відсутність позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи. За приписами ч. 1\~ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2021 р. у цивільній справі № 757/38789/20-ц позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа: приватний нотаріус Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено повністю. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №1926 вчинений 13.08.2019 року приватним нотаріусом Гамзатовою А.А. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №61760199 від 15.08.2013 р. Рішенням набрала законної сили 15.04.2021 року. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно листа № 30841 від 16.09.2021 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни, відповідно до договору №1 від 17.08.2021 року тимчасово заміщає приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксану Анатоліївну повідомлено, що на примусовому виконання у приватного виконавця перебувало виконавче провадження №59980783 з примусового виконання виконавчого напису №1926 виданого приватним нотаріусом БРНО Київської області Гамзатова А.А. 13.08.2019 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в розмірі 74481,38 грн. В ході виконавчого провадження №59980783 стягнуто суму в розмір 4754,36 грн., яку розподілено наступним чином: - 3762,55 грн. - основна винагорода приватного виконавця; - 400 грн. витрати виконавчого провадження; - 34\~834,77 грн. борг за виконавчим документом, який перерахований на рахунок стягувача. При цьому, згідно листа приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни від 04.10.2021 року за №312819 повідомлено, 19.08.2021 до офісу приватного виконавця надійшла заява б/н від 16.08.2021 щодо повернення коштів стягнутих в рамках виконавчого провадження №59980783 від 16.09.2021 року за вихідним номером 30841 надано відповідь в якій допущено арифметичну помилку. Просить суму у відповіді №30841 від 16.09.2021 вважати таким: стягнуто суму у виконавчому провадження №59980783 в розмірі 38\~997,32 грн., яку розподілено наступним чином: - 3762,55 грн. - основна винагорода приватного виконавця; - 400 грн. витрати виконавчого провадження; - 34\~834,77 грн. борг за виконавчим документом, який перерахований на рахунок стягувача. Главою 83 ЦК України\~визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення\~статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3\~ст.1212 ЦК України\~положення\~глави 83 цього Кодексу\~застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16. Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» заборгованості відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 1926 від 13.08.2019 р таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що стягнення з [PERSON] коштів в розмірі 34\~834,77 грн. було безпідставним. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про стягнення з ТОВ «Вердикт-Капітал» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в розмірі 34\~834,77 грн., що становить борг за виконавчим документом, який був перерахований на рахунок стягувача. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 4162,55 грн., що на думку позивача були стягнуто в результаті безпідставних дій відповідача, з [PERSON] на користь приватного виконавця Клітченко О.А. стягнуто всього 4162,55 грн. (3762,55 грн. + 400 грн.), чим позивачу заподіяно матеріальної шкоди, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, підставами для всіх випадків відшкодування шкоди, є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка заподіювана шкоди; 3) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; 4) вина заподіювана шкоди. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача. Таким чином, позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювана. Стаття 23 ЦК України встановлює, яку форму може набувати моральна шкода, та в яких випадках вона може бути заподіяна особі. Так, позивачем не надано жодного доказу порушення свого права, які б потягли стягнення моральної шкоди, а також, які саме моральні страждання поніс позивач. При цьому, судова практика виходить із положення, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору» (пункт 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, але й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. В даному випадку відсутній один із обов`язкових елементів складу цивільного правопорушення - факт наявності незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності відповідача відносно прав позивача, протиправність дій відповідача нічим не встановлена, що, як наслідок, вказує на відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення як матеріальної шкоди в сумі 4162,55 гривень. Цим фактом підтверджується відсутність преюдиції для відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди в рамках даного спору. Відповідно до частини третьої статті 12, частини п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено належність доказів належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсність обставини справи. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають знач для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При цьому відповідно до частини 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Виходячи з встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, якими регламентовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що з вищевикладених підстав позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 405,56 грн. (89,33%) пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача.

Outcome: approved