Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] \~пред`явив до\~суду позов\~до відповідачів\~Акціонерного товариства\~«Страхова група\~«Ю.БІ.АЙ\~ КООП»,\~ [PERSON] ,\~Моторного (транспортного)\~страхового бюро\~України,\~у якому\~просить стягнути\~солідарно із\~Акціонерного товариства\~«Страхова група\~«Ю.БІ.АЙ\~ КООП»,\~ [PERSON] ,\~Моторного (транспортного)\~страхового бюро\~України на\~його користь\~грошові кошти\~на відшкодування\~заподіяної внаслідок\~ДТП матеріальної\~шкоди у\~сумі 32200\~гривень,\~моральну шкоду\~у сумі\~10000\~гривень та\~8000\~гривень витрат\~на професійну\~правничу допомогу.\~В обґрунтування\~заявлених позовних\~вимог покликається\~на те,\~що 19\~серпня 2020\~року о\~17\~годині 40\~хвилин [PERSON] \~у с.\~Дарахів,\~Теребовлянського району\~керував транспортним\~засобом марки\~«Volkswagen\~caddy»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] \~рухаючись заднім\~ходом із\~узбіччя на\~проїзну частину,\~не переконався,\~що це\~буде безпечно\~і не\~створить перешкоди\~іншим учасникам\~дорожнього руху\~та створив\~аварійну ситуацію\~водію [PERSON] ,\~що керував\~транспортним засобом\~«ВАЗ 21074»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~який допустив\~зіткнення з\~транспортним засобом\~марки «Volkswagen\~transporter»,\~у зв`язку\~із чим,\~транспортні засоби\~отримали механічні\~пошкодження з\~матеріальними збитками,\~чим [PERSON] \~порушив вимоги\~ст.\~124\~КУпАП.\~Постановою Теребовлянського\~районного суду\~Тернопільської області\~від 10\~грудня 2020\~року [PERSON] \~визнано винним\~у скоєнні\~вказаної \~ДТП та\~притягнуто \~до адміністративної\~відповідальності за\~ст.\~124\~КУпАП.\~Так,\~позивач вказує,\~що цивільна\~відповідальність винуватця\~ДТП ( [PERSON] )\~застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова група «Ю.БІ.АЙ КООП», згідно полісу АО2280178, у зв`язку із чим, він звертався до АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ КООП» із повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. Строк розгляду заяви про виплату страхового відшкодування завершився 22 травня 2022 року, відповіді щодо результатів розгляду заяви відповідачем не надано, страхове відшкодування страховиком АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ КООП» не виплачено. Крім цього, він ( [PERSON] ) звертався до Моторного (транспортного) страхового бюро України, однак, його звернення було проігнороване, та надано формальну, і, на думку позивача, незаконну відповідь. Відтак, ні страховиком АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ КООП», ні Моторним (транспортним) страховим бюро України, ні винуватцем дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не виплачено йому страхового відшкодування. А тому, вважає, що на підставі статтей 22, 509, 999, 1187, 1188, 1194, Цивільного кодексу України завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди розмірі 32200 гривень, слід солідарно стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ КООП», [PERSON] , Моторного (транспортного) страхового бюро України. Крім цього, вважає, що у зв`язку із протиправною поведінкою страховика АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ КООП», винуватця ДТП [PERSON] та Моторного (транспортного) страхового бюро України йому була завдана моральна шкода, оскільки він перебуває у пригніченому стані, відчуває певний емоцій \~ \~ \~ \~ний та фізичний дискомфорт, пов`язаний із необхідністю займатися зверненням до суду, ремонтом автомобіля, користуватися послугами таксі, тощо. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 10\~000 гривень та просить стягнути вказану суму із відповідачів: АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ КООП», [PERSON] та Моторного (транспортного) страхового бюро України. За вказаних обставин просив позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов відповідачі АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ КООП», [PERSON] , Моторне (транспортне) страхове бюро України до суду не подавали. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак, його представник адвокат Винниченко М.П. надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представники відповідачів Акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ КООП», Моторного (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавали. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак, його представник адвокат Бочан І.П. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Судом установлено: Як убачається із постанови Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2020 року, постановленій у справі №606/2443/20, 19 серпня 2020 року о 17 годині 40 хвилин [PERSON] в с. Дарахів, Теребовлянського району керував транспортним засобом марки «Volkswagen caddy», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись заднім ходом із узбіччя на проїзну частину, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху та створив аварійну ситуацію водію [PERSON] , що керував транспортним засобом «ВАЗ 21074», реєстраційний номер [NUMBER] , який допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen transporter», реєстраційний номер [NUMBER] . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим [PERSON] порушив ст. 124 КУпАП. Вказаною постановою суду [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченогого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. У матеріалах справи наявна копія повідомлення від потерпілої особи про настання дорожньо-транспортної пригоди від 11 січня 2021 року, заповнене та підписане позивачем [PERSON] . Також, позивачем надано копію заяви про виплату страхового відшкодування від 22 лютого 2021 року адресованої АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ КООП». (а.с. 14) Проте,\~доказів направлення АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ КООП» повідомлення від потерпілої особи про настання дорожньо-транспортної пригоди від 11 січня 2021 року та заяви про виплату страхового відшкодування від 22 лютого 2021 року, та отримання відповідачем АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ КООП» вказаних повідомлення та заяви, позивачем до суду не надано. Згідно викладених у позові обставин, страхове відшкодування відповідачем АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ КООП» не виплачене, у зв`язку із чим 10 червня 2021 року представник позивача [PERSON] адвокат Винниченко М.П. звернувся у АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ КООП» із адвокатським запитом, у якому просив надати інформацію, з яких причин не надійшли кошти відшкодування страхового випадку. 06 серпня 2021 року позивач [PERSON] звернувся у Моторне (транспортне) страхове бюро України із скаргою на незаконні дії АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ КООП», у якій просив застосувати санкції до АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ КООП» та зобов`язати їх відшкодувати заподіяну шкоду. 02 вересня 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України направило позивачу [PERSON] та його представнику адвокату Виниченку М.П. відповідь на скаргу за №4-04/31835, у якій повідомлено, що відповідно до норм п. 51.10 ст. 51 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 01 вересня 2021 року АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ КООП» втратило статус асоційованого члена МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ та відповідно до п. 52.1 ст. 52 Закону припинило членство в МТСБУ. А тому, оскільки АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ КООП» втратило статус асоційованого члена МТСБУ, подальший розгляд звернення виходить за межі повноважень визначених статутом МТСБУ. Згідно п. 52.5 ст. 52 Закону страховик, членство якого в МТСБУ припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування може бути оскаржене у судовому порядку. Згідно довідки №2608/21 Про підтвердження грошової суми розміру відновлювальних робіт, виданої 21 грудня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фортуна Авто», заподіяну шкоду автомобілю «ВАЗ 21074», реєстраційний номер [NUMBER] (деталі авто, які необхідно замінити, відновлювальні роботи) в автомобільному сервісному центрі ТОВ «Фортуна Авто» ними було оцінено в розмірі 32200 гривень. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2018 року, відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Тобто, право визначення кола відповідачів у конкретній справі належить виключно позивачу, який звертається з відповідними позовними вимогами до суду. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач покликається на вимоги статтей 22, 1166, 1187 ЦК України. Відповідно до вимог статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно із вимоами частини 1статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приписами ч. 2 ст.1166 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування лише у разі, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Таким чином, частиною 2 статті 1166 ЦК України встановлено презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини ( у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Отже, для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідно довести наступні факти: неправомірність поведінки особи, тобто будь-якої поведінки, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди; втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є підставою для відшкодування завданої шкоди. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 2 статті 1187 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей1166,1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Разом із цим, відносини, які склалися між сторонами регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих в наслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Так, у пред`явленому позові, позивач просить стягнути солідарно із Акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ КООП», [PERSON] , Моторного (транспортного) страхового бюро України майнову та моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Така позиція висловлена, зокрема у постанові від 14 вересня 2016року (справа № 6-725цс16). Однак Велика Плата Верховного Суду у своїх постановах від 04 липня 2018 року (справа №755/18006/15-ц), від 03 жовтня 2018 року (справа №760/15471/15-ц) відступила від зазначених правових висновків і сформулювала правову позицію, згідно якої «Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-IVу страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). За таких обставин при вирішенні цього спору слід виходити з того, що відповідач як винна особа, цивільна відповідальність якої застрахована, несе матеріальну відповідальність за завдану шкоду лише у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, у випадку, якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Однак,а позивачем не надано та у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що транспортний засіб «ВАЗ 21074», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував позивач [PERSON] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди забезпечений у Акціонерному товаристві «Страхова група «Ю.БІ.АЙ КООП», зокрема, позивачем не долучено копії полісу, яким забезпечено транспортний засіб «ВАЗ 21074», реєстраційний номер [NUMBER] . Таким чином, суд позбавлений можливості визначити ліміт відповідальності страховика. При цьому, позивачем не обґрунтовано своїх вимог щодо солідарного стягнення суми страхового відшкодування із Акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ КООП», винуватця ДТП та Моторного (транспортного) страхового бюро України. Зі змісту статті 36 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: dismissed