Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

27 січня 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики в сумі 158666,73 грн., на підставі ст.625 ЦК України за час прострочення виконання зобов`язання 3% річних в розмірі 1123,49 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 4320,59 грн. та судові витрати на судовий збір в сумі 1641,11 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 15.02.2020 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] передала відповідачу кошти в сумі 191557,00 грн., а відповідач зобов`язувалася повернути їх рівними частинами, починаючи з березня 2021 року в сумі 7000,00 грн. щомісячно протягом 2 років і 4 місяців. Однак [PERSON] не виконує свої зобов`язання за договором позики. Повернення коштів здійснює несвоєчасно та в меншій сумі, ніж зобов`язувалася. Так, відповідачем повернуті кошти: 01.04.2021 року в сумі 2998,03 грн. та в сумі 4000,00 грн., 04.05.2021 року в сумі 3972,04 грн. та 1000,00 грн., 17.05.2021 року в сумі 2000,00 грн., 02.06.2021 року в сумі 3050,00 грн., 17.06.2021 року в сумі 3970,00 грн., 19.07.2021 року в сумі 5950,10 грн., 01.11.2021 року в сумі 5950,10 грн., всього в сумі 32890,27 грн. В подальшому припинено повернення заборгованості за договором позики. У зв`язку з порушенням відповідачем строків повернення коштів за розпискою, 19.10.2021 року відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення коштів протягом трьох банківських днів з дати отримання вимоги. Відповідач отримала вимогу 23.10.2021 року, проте станом на 21 січня 2022 року коштів не повернула. Позивач вважає, що на підставі ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 4320,59 грн., а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1123,49 грн. Оскільки відповідач не виконав добровільно свої зобов`язання, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, з цих підстав поніс судові витрати. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.03.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] не з`явилася в судове засідання, хоча повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи. Від її представника адвоката Бражника Є.М. надійшла письмова заява про розгляд справи без його та позивача участі, зазначив, що позов підтримують в повному обсязі та просить його задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням та у відповідності до ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Із заявою про відкладення розгляду справи не зверталася, причини неявки не повідомила. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала, тому відповідно до ч.8 ст.\~178\~ЦПК\~України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280\~ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ст.2 ЦПК України). Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 15.02.2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. За умовами договору [PERSON] отримала кошти в сумі 191557,00 грн., які зобов`язалася повернути за два роки і чотири місяці, починаючи сплату з березня 2021 року рівними частинами в сумі 7000,00 грн. щомісячно, що підтверджується розпискою. (а.с.5). Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України, визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно частини другої статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049\~ЦК\~України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. За своєю правовою природою розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Частиною 2 ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Позивач визнала, що відповідач [PERSON] несвоєчасно та в меншій сумі погасила заборгованість за договором позики, а саме: 01.04.2021 року в сумі 2998,03 грн. та в сумі 4000,00 грн., 04.05.2021 року в сумі 3972,04 грн. та 1000,00 грн., 17.05.2021 року в сумі 2000,00 грн., 02.06.2021 року в сумі 3050,00 грн., 17.06.2021 року в сумі 3970,00 грн., 19.07.2021 року в сумі 5950,10 грн. В подальшому відповідач припинила повернення заборгованості за договором позики. У зв`язку з невиконанням позичальником\~обов`язків,\~встановлених договором\~позики,\~щодо забезпечення\~повернення позики, 19.10.2021 року [PERSON] направила [PERSON] вимогу щодо дострокового повернення в повному обсязі несплаченої заборгованості за договором позики в сумі 164616,83 грн. протягом 3-х банківських днів, яку відповідач отримала 23.10.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Позивач визнала, що після отримання вимоги про дострокове повернення заборгованості за договором позики відповідач [PERSON] ще 01.11.2021 року частково сплатила позивачу [PERSON] кошти в сумі 5950,10 грн. Таким чином, залишок боргу за договором позики станом на 28.04.2022 року становить 158666,73 грн., який відповідач не повернула. З огляду на наведене, відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконала в установлений строк, кошти не повернула, чим порушила права та інтереси позивача, тому суд вважає обґрунтованими вимоги [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за договором позики від 15.02.2021 року в розмірі 158666,73 грн. Частиною першою статті 526\~ЦК\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною другою статті 625\~ЦК\~України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625\~ЦК\~України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Зважаючи на положення ч.2 ст.625 ЦК України, необхідно стягнути з відповідача за період з 28.10.2021 року по 21.01.2022 року інфляційні втрати\~в сумі\~4320,59\~грн.\~та 3%\~річних в\~сумі 1123,49\~грн. згідно наданого позивачем розрахунку, який не спростований відповідачем. З огляду на викладене, з врахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України). З огляду на викладене, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати на судовий збір в розмірі 1641,11 грн.

Outcome: approved