Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Благодатненської сільської ради Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] відкрилася спадщина після смерті її матері - [PERSON] , яка складається з земельної ділянки площею 8.54 га, розташованої на території Благодатненської сільської ради Миколаївської області з кадастровим номером 4820380400:07:000:0029. Позивач є спадкоємцем по закону після смерті матері, інші спадкоємці відсутні. Посилаючись на те, що вона тривалий час не спілкувалась з померлою, поскільки остання відбувала покарання у місцях позбавлення волі, була позбавлена батьківських прав по відношенню до неї, її вихованням займалася бабуся, після відбуття покарання вони проживали у різних населених пунктах: вона у с.Кримка Первомайського району, а матір - у с.Благодатне колишнього Арбузинського району, тому про смерть матері вона дізналась лише у жовтні 2021 року, прохала визначити їй додатковий строк в три місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Ухвалою суду від 24 січня 2022 року провадженні у справі було відкрито. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та прохала суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій прохав слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO] відкрилася спадщина після смерті [PERSON] , яка складається з земельної ділянки площею 8.54 га, розташованої на території Благодатненської сільської ради Миколаївської області з кадастровим номером 4820380400:07:000:0029, належної спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 18 травня 2004 року Арбузинською райдержадміністрацією. Позивач [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 25 червня 1997 року Благодатненською сільською радою Арбузинського району. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 21 вересня 2021 року [PERSON] народилася [INFO] в с.Благодатне Арбузинського району Миколаївської області. Зі змісту витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 21 вересня 2021 року вбачається, що [PERSON] уклала шлюб 06 листопада 1987 року та змінила прізвище після укладення шлюбу на [PERSON] . Крім позивача, інших спадкоємців за законом, немає, про що свідчать інформаційні довідки зі Спадкового реєстру від 16 лютого 2022 року. Померла [PERSON] на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , на день її смерті інші особи з нею не були зареєстровані (довідка Благодатненської сільської ради від 17 листопада 2021 року № 555). Згідно роз`яснення приватного нотаріуса Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Грицаєнко Л.М. від 23 листопада 2021 року позивачем пропущено визначений законом 6-місяний строк для прийняття спадщини, рекомендовано звернутися до суду. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто та є вільним волевиявленням особи щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, тимчасова непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Враховуючи те, що доказами по справі встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , однак її смерть була зареєстрована тільки 08 жовтня 2021 року органами реєстрації актів цивільного стану, позивач та померла проживали тривалий час у різних населених пунктах, не спілкувались між собою, що свідчить про те, що у позивача були відсутні достовірні відомості про смерть матері, суд вважає, що наведені позивачем причини є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Окрім цього, відповідачем подано заяву про визнання позову. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.ч.1,2,4 ст.206 ЦПК України). Оскільки відповідач визнав позов та обставини, зазначені у останньому у поданій суду відповідній письмовій заяві, з урахуванням того, що обставини, викладені у позовній заяві не викликають у суду сумнів щодо їх достовірності та добровільності визнання позову, а також того, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved