Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа - АТ «Страхова компанія «АХА страхування» у якому просив стягнути з [PERSON] 117 831 грн. 42 коп. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди заподіяних в результаті ДТП. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 25.11.2014 року [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen» д/н [NUMBER] не виконала вимогу дорожнього знаку «рух прямо», здійснила лівий поворот та виїхавши на перехрестя не надала дорогу автомобілю [PERSON] «OpelAstra» д/н [NUMBER] в результаті чого скоїла з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 24.12.2014 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні вищевказаної ДТП. Звітом оцінювача №3700 від 25.11.2014 року встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу «OpelAstra» д/н [NUMBER] складає 135 718 грн. 41 коп., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 127 882 грн. 54 коп. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як водія транспортного засобу «Volkswagen» д/н [NUMBER] була застрахована у АТ «Страхова компанія «АХА страхування», остання перерахувала страхове відшкодування у розмірі 14 951 грн. 12 коп. В обґрунтування розміру заподіяної матеріальної шкоди позивач вказував на своє абсолютне право вимоги до особи винуватої у скоєнні ДТП і просив стягнути з [PERSON] 112 931 грн. 42 коп., яка є різницею із сумою відновлювального ремонту автомобіля «OpelAstra» д/н [NUMBER] з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та сумою страхового відшкодування здійсненого страховою компанією (127 882 грн. 54 коп. - 14 951 грн. 12 коп., = 112 931 грн. 42 коп.) Крім того, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] 800 грн. за підготовку Звіту оцінювача №3700 від 25.11.2014 року та за послуги евакуатора для доставки автомобіля з місця ДТП 3 500 грн., та до місця оцінки 1400 грн., а також 10 000 грн. в рахунок компенсації заподіяної моральної шкоди. В процесі розгляду справи за клопотанням представника позивача статус АТ «Страхова компанія «АХА страхування» змінено і останні залучені до участі у справі в якості співвідповідача. При цьому, вказуючи обов`язок страхової компанії здійснити страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності страхової компанії АТ «Страхова компанія «АХА страхування» за страховим полісом, позивач просив стягнути з останніх 35 048 грн., що є різницею з лімітом відповідальності страхової компанії визначеної за страховим полісом із сумою вже сплаченого страхового відшкодування (50 000 грн., - 14 951 грн. 12 коп. = 35 048 грн.) В свою чергу, після залучення до участі в справі співвідповідача, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] 82 782 грн. 54 коп., як різницю між фактичним розміром шкоди, втратами яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу і вже зроблених витрат на його відновлювальний ремонт, транспортуванням та проведенням оцінки пошкодження і страховою виплатою виходячи з розрахунку (117 831 грн. 42 коп. - 35 048 грн. 88 коп.= 82 782 грн. 54 коп.). Відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. [PERSON] просив стягнути саме з [PERSON] , а витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 556 грн. 31 коп. покласти на відповідачів. Представник позивача в судовому засіданні підтримував позов з врахуванням уточненої позовної заяви, просив про задоволення позовних вимог. Представник [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив у позові відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Представник АТ «Страхова компанія «АХА страхування» категорично заперечували проти позовних вимог вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість. Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази встановив наступне. 25.11.2014 року о 16 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen» д/н [NUMBER] не виконала вимогу дорожнього знаку «рух прямо», здійснила лівий поворот та виїхала на перехрестя, при цьому не надала дорогу автомобілю [PERSON] «OpelAstra» д/н [NUMBER] в результаті чого скоїла з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, тим самим порушила Правила дорожнього руху України. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 24.12.2014 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні вищевказаної ДТП. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Право володіння [PERSON] автомобілем«Volkswagen» д/н [NUMBER] підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами у судовому засіданні. Оцінивши зібрані по справі і досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що ДТП сталося з вини [PERSON] . Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої даної статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами у справі, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Volkswagen» д/н [NUMBER] була застрахована у АТ «Страхова компанія «АХА страхування`про що було видано Поліс №АІ/6764697 від 23.09.2014 року ( Т. 2, а.с.10). Згідно вказаного договору, АТ «Страхова компанія «АХА страхування» взяла на себе обов`язок, при настанні страхового випадку, відповідно до встановленого ліміту відповідальності, відшкодувати у встановленому Законом України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкоду заподіяну життю, здоров`ю, майну та моральну шкоду третім особам. Зі змісту ст. 1194 ЦК України вбачається, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність лише в разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до ст. 22 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 цього ж Закону ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За страховим полісом №АІ/6764697ліміт відповідальності страховика АТ «Страхова компанія «АХА страхування» за шкоду заподіяну майну 50 000 грн. З метою визначення розміру матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «OpelAstra» д/н [NUMBER] страховиком було замовлено проведення авто товарознавчого дослідження у ФОП [PERSON] . За результатами проведеної оцінки від 28.01.2015 року складено Звіт №1458 відповідно до якого ринкова вартість автомобіля до ДТП складає 100 951 грн. 12 коп., а вартість відновлювального ремонту складає 195 218 грн. 40 коп., враховуючи зазначене, ремонт автомобіля «OpelAstra» д/н [NUMBER] є економічно необґрунтованим. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: П. 30.1. транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливий чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом) звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. П. 30.2, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. П 7.35 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів затвердженої наказом МЮУ та фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 зі змінами та доповненнями передбачено, що у разі відсутності цінових даних КТЗ у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. Враховуючи зазначене, з метою визначення вартості ТЗ після ДТП та можливості визначення розрахунку розміру страхового відшкодування АТ «Страхова компанія «АХА страхування» звернулось до ТОВ УПП «АВТО онлайн Україна», яка є світовою платформою, призначеною для проведення торгів, що використовується страховиками та експертними організаціями для оцінки ринкової вартості транспортних засобів (бувших у використанні у пошкодженому стані). Використання спеціалізованого аукціону - інтернет платформи AUTOonline відповідає вимогам Методики. За таких обставин, згідно зобов`язуючої пропозиції ТОВ УПП «АВТО онлайн Україна» вартість автомобіля «OpelAstra» д/н [NUMBER] після ДТП на підставі найвищої пропозиції переможця аукціону була визначена в розмірі 86 000 грн. (Т.1, а.с. 36). Згідно умов аукціону покупець гарантовано забирає автомобіль та платить за нього вказану суму за умови огляду, зняття з реєстрації та передачі ключів із необхідними документами власником пошкодженого транспортного засобу. Судом встановлено та підтверджено сторонами, що 26.05.2016 року позивачем та страховиком було підписано Розрахунок суми страхового відшкодування за випадком, що стався 25.11.2014 року, за яким: -вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 195 218 грн. 40 коп.; -ринкова вартість автомобіля до ДТП 100 951 грн. 12 коп.; -ринкова вартість автомобіля після ДТП 86 000 грн.; -розмір суми страхового відшкодування 14 951 грн. 12 коп. При цьому 26.05.2016 року страховиком на користь позивача, за реквізитами зазначеними у Заяві про виплату страхового відшкодування було здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 14 951 грн. 12 коп. Дана обставина визнається та не оспорюється представником позивача та підтверджена особистим підписом [PERSON] . Надані документи свідчать про те, що позивач звернувся до страхової компанії по виплату страхового відшкодування і погодився із розрахунком цього відшкодування. Таким чином, зобов`язання страховика перед [PERSON] були виконані страховою компанією своєчасно та у повному обсязі. Положеннями ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на підтвердження тих обставин, про які вказує у позовній заяві, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову. Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на підтвердження тих обставин, про які вказує у позовній заяві, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову. У відповідності до правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові по справі №753/21177/16 від 19.09.2018 року, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Згідно із ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. На підтвердження матеріального збитку у розмірі 135 718 грн. 41 коп., завданого власнику колісного транспортного засобу «OpelAstra» д/н [NUMBER] у результаті ДТП, яка сталася 25.11.2014 року та вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 127 882 грн. 54 коп., позивач надає Звіт оцінювача №3700 від 25.11.2014 року. При цьому, представник позивача не зміг пояснити в судовому засіданні яким чином поданий Звіт був виготовлений 24.11.2014 року, з огляду на те, що заява [PERSON] «про виконання звіту датована 11.02.2015 року», дослідження автомобіля здійснено 11.02.2015 року, а використаний у джерелах Довідник «Бюлетень автотовароведа» 81, ДНИИСЭ видано у 2015 році. Крім того, незрозумілим є зазначення оцінювачем вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу станом на 25.11.2014 року без фактичного визначення цієї величини під час дослідження з використанням джерел інформації виданої у 2015 році. Також, в порушення пп. 4.4 та 7.29 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів під час проведення складання Звіту оцінювачем не визначався тип комплектації оцінюваного транспортного засобу. Визначаючи середню вартість автомобіля у 152 330 грн. оцінювач використав дані Бюлетня автотоварознавця №79 про вартість автомобіля іншої комплектації - двигун 1.6 турбо на 180 к.с., а наступна сторінка стосується аналогічного автомобіля вартістю 13 709 Доларів США без зазначення року випуску транспортного засобу. Також, згідно застережень оцінювача у Звіті: «Інформація, яка отримана з незалежних джерел, вважається правдивою, однак оцінювач не гарантує в жодній формі факт її достовірності», «Проведений аналіз, міркування та висновки обмежуються лише викладеними припущеннями й обмежувальними умовами та представляють власну професійну думку оцінювача». За таких обставин, суд критично ставиться до Звіту оцінювача №3700 від 25.11.2014 року та не вважає його належним та допустимим доказом на підтвердження дійсного розміру збитку завданого власнику автомобіля «OpelAstra» д/н [NUMBER] у результаті ДТП, яка сталася 25.11.2014 року. За ст. 25 Закону України «Про автомобільний транспорт», договір про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу укладають відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція). Істотними умовами договору про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу є найменування та місце розташування сторін за цим договором, перелік робіт з технічного обслуговування чи ремонту та термін їх виконання, вартість робіт та порядок розрахунків, перелік складових частин (матеріалів) використаних виконавцем, а також наданих замовником виконавцю для виконання робіт із технічного обслуговування або ремонту транспортного засобу, перелік документів який надається замовнику для підтвердження виконання технічного обслуговування чи ремонту та гарантійні зобов`язання виконавця щодо проведених робіт. За п. 4 Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів затверджених наказом Міністерства Інфраструктури України 28.11.2014 року №615, які згідно п. 1 поширюються на правовідносини позивача із особою, яка здійснювала ремонт транспортного засобу повинні містити істотні умови відповідно до ст. 25 Закону України «Про автомобільний транспорт». Згідно розділу 5 п. 7 Правил, документами, що підтверджують надання послуги є акт приймання-передачі КТЗ після надання послуг із технічного обслуговування чи ремонту, наряд-замовлення підписаний контролером якості та замовником, документ, що підтверджує оплату послуг, рахунок-фактура. Вказані правила у своїх додатках передбачають чіткий зразок наряду замовлення на виконання робіт та акт прийому передачі КТЗ, чого позивачем до суду надано не було. З огляду на зазначене, суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доцільності та реального здійснення ремонту фізично знищеного автомобіля «OpelAstra» д/н [NUMBER] , переліку робіт, матеріалів, їх вартості і порядку розрахунків та їх співвідношення із заявленою сумою відшкодування, здійснення реальної оплати ремонту. Відповідно до п. 14. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки», ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд, з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. В судовому засіданні не ініційовано питання про передачу залишків фізично знищеного автомобіля «OpelAstra» д/н [NUMBER] заподіювану шкоди. При цьому підтверджено, що вказані залишки пошкодженого автомобіля визначеною вартістю 86 000 грн. залишені у володінні [PERSON] . У відповідності до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи зазначене, зміст позовних вимог, факт фізичного знищення автомобіля, ринкову вартість автомобіля до та після ДТП, ліміт відповідальності страхової компанії, відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження того, що розмір заподіяної шкоди реально перевищує суму вже здійсненого страхового відшкодування, позовні вимоги із вимогами відшкодування матеріальної шкоди до [PERSON] та додаткового стягнення суми страхового відшкодування з страхової компанії не підлягають до задоволення. Стверджуючи про оплату послуг евакуатора в сумі 3 500 грн., та 1400 грн., жодного доказу на підтвердження здійснення таких витрат [PERSON] до матеріалів справи не долучено. Також, не підлягають стягненню витрати позивача на замовлення Звіту №3700 від 25.11.2014 року в сумі 800 грн., який був визнаний судом неналежним доказом, а витрати на його виготовлення не були зумовлені жодною необхідністю та доцільністю. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач загальну суму завданої моральної шкоди оцінює в 10 000 грн., при цьому обґрунтовує її стражданнями викликаними дискомфортом та неможливістю тривалий час використовувати автомобіль за його прямим призначенням, додатковими зусиллями для організації свого життя. Разом з тим, позивач не в повній мірі обґрунтував зазначену оцінку моральної шкоди саме в розмірі 10 000 грн. так як в судовому засіданні не надав відповідних доказів щодо характеру та обсягу страждань, яких зазнав, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) саме на суму позову в цій частині. Суд, враховуючи факт належності [PERSON] автомобіля «OpelAstra» д/н [NUMBER] , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що із заподіювача пошкоджень підлягає стягненню 5 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] кошти у розмірі 450 грн. в рахунок часткової компенсації сплаченого останнім судового збору. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, заява-клопотання представника позивача від 23.07.2008 року щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу (Т.1 а.с. 177- 179) не може бути взята до уваги оскільки вказана заява подана представником позивача на підставі договору про надання правової допомоги від 21.05.2018 року та ордеру. У той же час , вказаний договір не був дійсним на дату подання заяви- клопотання, оскільки строк його дії обмежений 31.01.2018 року (Т.1, а.с.187). Крім того, представником позивача ні у заяві-клопотанні, ні у доданих до неї документах не конкретизовано обсяг наданої правничої допомоги, її вартість та підтвердженя здійсненння цих витрат.

Outcome: partial