Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту також - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Любарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м.Хмельницький), (надалі по тексту також - відповідачі) про встановлення факту батьківства [PERSON] відносно [PERSON] та внесення змін до актового запису про народження останнього. Встановлення факту батьківства необхідно заявнику для оформлення права власності на спадкове майно за законом. Позивач стверджує, що 21 лютого 1999 року його мати - [PERSON] вступила у фактичні шлюбні стосунки із [PERSON] . Вони проживали багато років однією сім`єю, вели спільне господарство, однак не зареєстрували свого шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану. Позивач народився [INFO] в сім`ї [PERSON] та [PERSON] в селі Коваленки Любарського району Житомирської області. Запис про батька було зроблено на підставі частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, згідно з якою при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. [INFO] [PERSON] помер у віці 66 років в селі Кириївка Любарського району Житомирської області. Позивач являється спадкоємцем майна покійного, в оперативне управління яким вступив, однак реалізувати свого права на спадщину він не може, оскільки не має можливості позасудовим шляхом ствердити родинні стосунки зі спадкодавцем. Постановою приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу Житомирської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документального підтвердження родинного споріднення зі спадкодавцем. За змістом вказаної постанови вбачається, що за заявою позивача 17 грудня 2020 року заведено спадкову справу № 290/2020 до майна [PERSON] , в якій зазначено, що в складі сім`ї спадкодавця на час його смерті проживав син [PERSON] , якого позивач зазначає в якості відповідача. Позивач також зазначив, що оскільки встановлення факту батьківства вплине на права та обов`язки [PERSON] , враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 22 квітня 2020 року по справі №200/14136/17, такий спір може вирішуватись лише в порядку позовного провадження. Від начальника Любарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м.Хмельницький) надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника відділу, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. [PERSON] в судове засідання не з`явився хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що справу слід розглядати у порядку заочного провадження у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача Забродський А.С. позовні вимоги підтримав повністю з мотивів викладених у позовній заяві. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона з 1999 року постійно проживала із [PERSON] як дружина та чоловік за адресою: [ADDRESS] . За період спільного проживання [INFO] у них народилися двоє дітей, а саме, [PERSON] та [PERSON] . Свідок стверджує, що вона є матір`ю [PERSON] [INFO] , а [PERSON] є його батьком та пояснює, що [PERSON] визнавав та поводив себе як батько по відношенню до [PERSON] . Також свідок [PERSON] вказала, що запис про батька у свідоцтві про народження [PERSON] зроблено на підставі частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України у зв`язку із тим, що вона не зареєструвала шлюб із [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що є сусідкою [PERSON] . Свідок зазначила, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільний побут. Також вказала, що [PERSON] відносився до [PERSON] так, як відносяться батьки до своїх дітей. Постійно брав участь у житті та навчанні дитини. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , позивач народився [INFO] в сім`ї [PERSON] та [PERSON] в с.Коваленки Любарського району Житомирської області. Запис про батька позивача зроблено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України та проведено за прізвищем матері, що підтверджується витягом №00028421043 від 05.11.2020. [INFO] [PERSON] помер у віці 66 років в с.Кириївка, Любарського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно довідки №419, виданої Панасівським старостинським округом Любарської селищної ради від 06.11.2020 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 1999 року і до дня його смерті [INFO] проживав без реєстрації спільно з [PERSON] у її домогосподарстві в [ADDRESS] і вели спільне господарство. Постановою приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу від 02.03.2021 №61/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю документального підтвердження родинного споріднення зі спадкодавцем. За змістом вказаної постанови за заявою позивача від 17.12.2020 заведено спадкову справу до майна [PERSON] , в якій зазначено, що в складі сім`ї спадкодавця на час його смерті проживав син, [PERSON] , якого позивач зазначає в якості відповідача. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від від 22 квітня 2020 року по справі №200/14136/17, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Враховуючи, що встановлення факту в даній справі впливає на права та обов`язки [PERSON] суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за правилами позовного провадження. Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. У п. 15 зазначеної постанови вказано, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 КпШС. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до [INFO] , необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС). Згідно із ч. 2 та ч. 3 ст. 53 КпШС в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Суд, з урахуванням інтересів позивача, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та матеріалів, враховуючи встановлені судом обставини, дійшов висновку про наявність підстав для встановлення батьківства та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.

Outcome: approved