Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

03 травня 2022 року до суду надійшла заява [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Левченко В.П., про встановлення факту смерті [INFO] її тітки - [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окупованій території України в м.Луганськ ЛНР. В оґрунтуванні заяви посилається на те, що у зв`язку із тим, що тітка заявниці померла [INFO] в м.Луганськ Луганської області (ЛНР), яка є тимчасово окупованою територією, заявниці Артемівським відділом запису актів громадянського стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської народної республіки було видано свідоцтво про смерть, яке не має юридичної сили. Отримати документи, що підтверджують факт смерті за законодавством України, здійснити реєстрацію факту смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть не є можливим, а тому заявниця вимушена звернутися до суду з даною заявою. Представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та заявниці, заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти заяви заперечень не мають. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що можливо розглянути справу за відсутності заявника та заінтересованої особи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. З`ясувавши обставини справи, перевіривши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 листопада 1988 року, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 вересня 1960 року. [PERSON] народилася [INFO] в м.Світловодськ Кіровоградської області, її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00035357086 від 07 квітня 2022 року. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м.Луганськ "ЛНР", про що 06 квітня 2022 року Артемівським відділом запису актів громадянського стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської народної республіки складений актовий запис №619 та видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Отже встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою, а [PERSON] , відповідно, є племінницею [PERSON] . Згідно ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 49 ЦК України встановлено, що Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Крім того, вказаною статтею передбачено, що народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють ї можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.2 вказаної статті, державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Частиною 1 статті 3 вказаного вище Закону визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного Реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру. Державна реєстрація смерті проводиться відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що внутрішньо переміщена особа має права, визначені Конституцією та законами України. Таким чином встановлено, що заявниця не має можливості зареєструвати смерть своєї тітки в органах державної реєстрації, оскільки документи, що підтверджують факт її смерті є недійсними через те, що видані незаконно створеними органами. На підставі ч.4 ст. 317 ЦПК ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Згідно зі ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. З огляду на викладене, враховуючи, що заявник фактично просить встановити факт смерті її тітки у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 49 ЦК України, ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. ст. 2, 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved