Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 09.10.2021 у місті Дніпро по вул. Роз`їздна біля електроопори № 7 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Hyundai Tucson», державний номер [NUMBER] , під керуванням позивача та «ВАЗ 2107», державний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача. За наслідками ДТП було завдано ушкоджень майну позивача. Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2021 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 27.11.2021 складено висновок експерта автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 375/21А, відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту, без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу деталей автомобіля Hyundai Tucson 2.0і AWD, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 28848,67 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТС, що підлягають заміні складає 17888,05 грн. (Без урахування складової ПДВ). Відповідні кошти 17888,05 грн. були компенсовані позивачу МТСБУ, у зв`язку з відсутністю у відповідача діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Різниця між вартістю відновлювального ремонту та регламентною виплатою складає 10184,64 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача різницю між регламентною виплатою та витратами, які мають бути зроблені для відновлення пошкодженого у результаті ДТП майна у розмірі 10184,64 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2022 позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.02.2022 відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, тому суд, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Суд встановив, що відповідно до копії Постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2021, 09.10.2021 о 18-17 год. В м. Дніпро по вул. Роз`їздна біля електроопори № 7 водій [PERSON] керуючи транспортним засобом ВАЗ-2107, номерний знак [NUMBER] , не вжив заходів для зменшення швидкості руху, аж до зупинки та здійснив наїзд на транспортний засіб Hyundai Tucson, номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями водій [PERSON] порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850,00 грн. Відповідно до висновку експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 375/21А від 27.11.2021 матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля Hyundai Tucson 2.0i AWD, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 18664,03. Матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля Hyundai Tucson 2.0i AWD, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 17888,05 грн. (без урахування складової ПДВ).Вартість відновлювального ремонту, без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу деталей складає 28848,67 грн. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частина 6 статті 82 ЦПК України передбачає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, особою, яка безпосередньо завдала шкоди та має відшкодовувати збитки є відповідач [PERSON] . Так, з позовної заяви вбачається, що Моторно транспортне страхове бюро України компенсувало позивачу [PERSON] кошти у розмірі 17888,05 грн., відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові №686/17155/15-ц від 03.10.2018 року підтримав правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Верховний Суд також і у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17 вказав, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й уразі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі така майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Так, судом встановлено, що вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує стягнутий на користь позивача розмір страхового відшкодування, отже з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту та регламентною виплатою у розмірі 10184,64 грн. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходив з наступного. Відповідно до частини третьої\~статті 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачу завдано моральної шкоди, яку він зазнав через душевні страждання, у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою і яка підлягає стягненню з відповідача. Оцінюючи розмір компенсації завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує характер завданої шкоди та надані докази в обґрунтування посилань позивача на ті наслідки, що виникли після завданої шкоди. Так, з урахуванням встановлених судом порушень законних прав позивача з вини відповідача, що призвели до моральних страждань у вигляді душевного хвилювання з цього приводу та незручностях, а тому відповідно до вимог\~ст. 1167 ЦК України,\~на користь позивача підлягає стягненню з відповідача компенсація за спричинену моральну шкоду, яку суд визначає в розмірі 5000 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial