Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є матір`ю відповідача [PERSON] , який спільно проживав з відповідачкою [PERSON] . За час їхнього спільного проживання, а саме [INFO] у них народився син [PERSON] . Відповідно до даних свідоцтва про його народження відповідачі вказані його батьками, реєстрація народження проведена відповідно до ст.126 СК України. В подальшому спільне життя у відповідачів не склалося, вони стали проживати окремо, а їх син [PERSON] з дворічного віку, а саме з травня 2019 року фактично проживає з позивачем і знаходиться під її опікою та вихованням, так як батьки цієї дитини, тобто відповідачі, зовсім не піклувалися про нього, що загрожувало його життю та здоров`ю. Вони є працездатні, мають мінливий дохід, який дає змогу утримувати та виховувати їхнього малолітнього сина, однак, відповідачі повністю ухилилися і від обов`язків, покладених на них згідно зі ст.180 СК України. Так, відповідачі протягом двох останніх років (до дня звернення з цим позовом) взагалі не виконували свої батьківські обов`язки відносно малолітнього сина, не надавали жодної матеріальної допомоги на його утримання, не піклувалися про його фізичний і духовний розвиток, лише декілька разів спілкувалися із сином, не дарували йому жодних подарунків навіть на день народження, не цікавляться його життям, не відвідують його як вдома, так і жодного разу не відвідували з дитиною сімейного лікаря. Останнє свідчить про цілковиту байдужість відповідачів щодо стану здоров`я їхнього сина. Тому позивач просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина [PERSON] , призначити позивача його опікуном та стягнути з кожного з відповідачів на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі по 1 500 гривень з кожного щомісячно, до досягнення цією дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 15.04.2022 року подала заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог (а.с.108). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, 05.04.2022 року начальник вищевказаної служби у справах дітей [PERSON] подав заяву про розгляд справи без участі представника цього органу опіки та піклування, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в частині позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, а у задоволенні вимог про призначення слід відмовити, оскільки орган опіки та піклування самостійно призначить опікуна (а.с.101). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 22.12.2021 року подав заяву про розгляд справи без його участі та про повне визнання позовних вимог (а.с.65). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомила, не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності та не подала відзив на позов. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Отже, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч.2, 3 ст. 150 СК України кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Згідно з положенням ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина. В своїй постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що ухилення батьків від виконання ними батьківських обов`язків має місце, коли вони не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з правилами ч.3 ст.166 вказаного Кодексу при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Крім того, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч.3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу і/або у твердій грошовій формі. У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.03.2017 року, виданого Коломийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 37 (а.с.9). Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини служби у справах дітей виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина, затвердженого (висновку) рішенням виконавчого комітету цієї ради від 01.04.2022 року за № 95, відповідачів доцільно побавити батьківських прав, оскільки вони не піклуються про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, що загрожувало життю та здоров`ю дитини; не беруть участі у його вихованні та матеріальному утриманні; кілька разів спілкувалися зі своїм малолітнім сином; останній проживає разом з бабусею (позивачем), відповідачі не виявляють жодного інтересу до життя дитини, не провідують її вдома, не дарують подарунки на день народження. Крім того, батько дитини не заперечив проти задоволення позовних вимог (а.с.103, 104). Вказані докази дають суду підстави вважати, що відповідачі протягом тривалого часу повністю нехтують своїми батьківськими обов`язками по вихованню вказаної дитини, маючи для цього реальну можливість, свідомо не бажають брати участі в її вихованні, не дбають про фізичний та духовний розвиток, а також матеріально не забезпечують дитину. Суд приймає визнання позову відповідачем [PERSON] , оскільки це визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Отже, у задоволенні позовної вимоги про призначення позивача опікуном її онука слід відмовити, оскільки в даному випадку таке призначення є прерогативою органу опіки та піклування. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то судовий збір в розмірі 908 грн. за цю вимогу слід стягнути з відповідачів в рівних частинах. На підставі наведеного та ст.ст. 150, 164-166, 180-182, 184, 191, 192 СК України,

Outcome: partial