Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Сверлик О.В., звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування від 23 вересня 2016 року. Відповідач є її колишнім чоловіком, який не проживає у вказаному будинку з 2014 року, проте залишається бути зареєстрованим за вищевказаною адресою, чим створює для неї та її сім`ї певні незручності, зокрема, в користуванні житловою субсидією. За наведених обставин вважає, що відповідач є таким, що втратив право користування житловим будинком. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2022 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Представник позивача - адвокат Сверлик О.В., будучи присутньою у судовому засіданні, позов підтримала та просила задовольнити такий з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не прибув повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, шляхом надсилання судової повістки поштовим відправленням, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву до суду не подавав. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Сторони [PERSON] та [PERSON] з 25 січня 1994 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2018 року розірвано (справа № 595/1553/18). У відповідності до договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами серія НВА №775719 від 23 вересня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Іванів Л.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 3219, [PERSON] подарувала [PERSON] , належний їй на праві приватної власності, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS] (право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Реєстраційною службою Бучацького району Тернопільської області, 18 жовтня 2014, реєстраційний № 480128961212, номер запису про право власності 7381787). Відповідно до довідки №2381, виданої виконавчим комітетом Бучацької міської ради Тернопільської області 12 жовтня 2021, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 09.04.1998 по теперішній час. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.321 ЦК України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів його сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч.4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з довідки №222, виданої Бучацькою міською радою Чортківського району Тернопільської області 05 листопада 2021 року, [PERSON] , 1973 р.н., житель с.Зелена Чортківського району Тернопільської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 09 квітня 1998 року, але фактично не проживає з 2014 року. Даний факт підтверджено сусідами [PERSON] : [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (акт опитування свідків від 05 листопада 2021 року). У відповідності до акту обстеження житлових умов заявника [PERSON] від 18 листопада 2021 року, комісія в складі старости с.Зелена М.Антонів, сусідок [PERSON] та [PERSON] встановлено, що разом із заявником в будинку за адресою: с.Зелена Чортківського району Тернопільської області проживають: син [PERSON] , 1997 р.н., дочка [PERSON] , 1994 р.н., онук [PERSON] , 2018 р.н. [PERSON] , 1973 р.н., який не є родичем, зареєстрований за вказаною адресою, проте фактично не проживає. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач в судове засідання не прибув, відзиву на позовну заяву не подав. У судовому засіданні не здобуто доказів, які давали б суду підстави вважати поважними причини відсутності відповідача [PERSON] за місцем постійного проживання за адресою: [ADDRESS] . Отже, відповідач [PERSON] відсутній по місцю постійного проживання понад один рік без поважних причин, його реєстрація в домоволодінні, яке належить позивачу, створює певні перешкоди в реалізації її прав, як власника, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] , що належить позивачу [PERSON] . На підставі ст.41 Конституції України, ч.1 ст.317, ст.319, 321, 383, ст.391, ч.2 ст.405 ЦК України, ст.64, ч.ч.1,4 ст. 156 ЖК України та

Outcome: approved