Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-21 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 12.08.2018 між позивачем та відповідачем укладено договір позики, за яким відповідач отримала від позивача грошові кошти у загальному розмірі 5300 доларів США, зі сплатою процентів. Станом на момент звернення до суду, відповідач повернула позивачу вказані грошові кошти, окрім процентів. 27.10.2021 представник позивача - адвокат МаєвськийО.А. направив відповідачу вимогу про погашення заборгованості зі сплати процентів за користування грошовими коштами, яка не була виконана. На підставі ст. 1048 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 12.08.2018, а саме заборгованість за процентами у розмірі 75363 грн. 63 коп. Ухвалою суду від 07.12.2021 відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Відповідач не скористалася правом на подання відзиву на позовну заяву (відзив). Ухвалою суду від 19.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Маєвський О.А. підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи. Просив на підставі ст. 1048 ЦК України, стягнути з відповідача проценти у розмірі 75363 грн. 63 коп. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, причину неявки суд не повідомила. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, вислухавши пояснення представника позивача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З матеріалів справи вбачається, що 12.08.2018 між сторонами укладено договір позики, за яким позивач (позикодавець) передала у власність відповідачу (позичальникові) грошові кошти у розмірі 5300 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, зі сплатою процентів, що підтверджується копією розписки від 12.08.2018. Станом на момент звернення до суду, відповідач повернула позивачу за вказаним договором грошові кошти в сумі 5300 доларів США, що підтверджується поясненнями в судовому засіданні представника позивача - адвоката Маєвського О.А. Згідно з розрахунком позивача у позовній заяві, проценти за договором позики від 12.08.2018 становлять 2860,1 доларів США та згідно офіційного курсу гривні щодо іноземної валюти НБУ дорівнює 75363 грн. 63 коп. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Укладеним між сторонами договором позики не встановлений розмір процентів за користування позичальником грошовими коштами. Облікова ставка встановлюється Національним банком України виключно для національної валюти. Національний банк України не визначає мінімальної вартості іноземних валют, що є прерогативою відповідних органів іноземних держав. Тому право позикодавця вимагати сплати процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України на підставі частини першої\~статті 1048 ЦК України\~може бути реалізовано, якщо позика надана у гривні. Під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України, згідно із частиною першою\~статті 1048 ЦК України, необхідно мати на увазі, що такі проценти нараховуються у разі: 1) якщо у договорі позики не зазначені проценти або не вказано, що він безпроцентний; 2) предметом договору позики є грошові кошти у національній валюті України - гривні; 3) період нарахування процентів від суми позики - є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбувається у разі повернення боргу періодичними платежами), оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась. У випадку отримання позики в іноземній валюті без обумовленої сторонами у договорі такої складової грошового зобов`язання, як розмір і порядок сплати процентів від суми позики, положення частини першої\~статті 1048 ЦК України\~не можуть бути застосовані, з огляду на відсутність передбаченого\~ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором механізму (формули) їх застосування та нарахування. Конвертація суми позики в іноземній валюті для визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України в національну валюту України - гривню буде суперечити частинам першій, третій\~статті 1049 ЦК України\~щодо обов`язку позичальника. Такі висновки щодо застосування\~статті 1048 ЦК України\~Велика Палата Верховного Суду зробила у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). З огляду на установлені у справі обставини отримання позики в іноземній валюті без обумовленої сторонами у договорі такої складової грошового зобов`язання, як розмір процентів від суми позики, вимоги позивача не відповідають нормам матеріального права та не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed