Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

ПАТ „Запоріжжяобленерго" в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулося до суду з вищевказаним позовом. В позові зазначає, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] , користується електроенергією на підставі особового рахунку № [NUMBER] про користування електроенергією, але обов`язки по сплаті за використану електроенергію виконує не в повному обсязі, у зв`язку з чим виник борг у сумі 4674,15 грн. за період з 01.02.2018 р. по 01.01.2019 р. За позовом позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 4674,15 грн. та судові витрати. Ухвалою від 01.11.2021 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 02.12.2021 р. 02.12.2021 р. розгляд справи було відкладено на 22.02.2022 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. 22.02.2022 р. розгляд справи відкладено на 11.04.2022 р. на підставі п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив рішення за відсутності відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З наданих позивачем письмових доказів судом встановлено, що [PERSON] споживає електричну енергію за адресою: [ADDRESS] на підставі договору № 531708171 від 01.12.2018 р. (а.с.5). Відповідач має заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01.02.2018 р. по 01.01.2019 р. в сумі 4674,15 грн., що підтверджено наданим розрахунком та витягом з програми «Побут» (а.с.4, 8-10). Згідно з ст.ст. 67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з одержання електричної енергії. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України). Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 Цивільного кодексу України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (надалі - Правила роздрібного ринку електричної енергії). Ч.1 ст. 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. На роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку(п. 1.2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії). Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. На час розгляду справи відповідачем не надано доказів того, що заборгованість погашена. Аналізуючи наведені норми матеріального права, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за електроенергію є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору.

Outcome: approved