Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

Позивач звернувся у Виноградівський районний суд із позовною заявою про розірвання шлюбу із відповідачкою, який був укладений 26.02.2005 року у РАЦСі Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №23, від якого у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO] . Сімейне життя в сторін не склалось, шлюбні стосунки припинені, вже тривалий час як сторони фактично не проживають разом однією сімєю, спільного господарства не ведуть, сім`я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 29.10.2021 року, було відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Ухвалою суду від 07.12.2021 року надано подружжю [PERSON] та [PERSON] строк для можливого примирення. Станом на час розгляду справи судом, примирення між подружжям [PERSON] та [PERSON] не відбулося. В судове засідання позивач [PERSON] , не з`явився, однак його представник [PERSON] подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримую повністю. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному сайті Виноградівського районного суду, в судове засідання не з`явилася, своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Заяв чи клопотань щодо слухання справи не направляла, а тому суд в порядку ст.223 ЦПК України розглянув справу у відсутності відповідача [PERSON] на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб у РАЦСі Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №23, від якого у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO] .. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім`ї неможливе. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем на даний час відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв`язку з чим позивач звернулася з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сім`я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] , швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між сторонами є неприпустимими. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у якій зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та зважаючи, що при зверненні до суду судовий збір сплачено позивачкою, тому суд, вважає за необхідне витрати із сплати судового збору в сумі 908 грн., стягнути на користь позивача з відповідача [PERSON] , з врахуванням, що вимоги позивача задоволено в повному обсязі.

Outcome: approved