Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

У серпні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди та витрат на лікування [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди та витрат на лікування. Свої позовні вимоги мотивує наступним. 09.08.2017, приблизно о 15 годині, під час руху в маршрутному таксі номер 732, що рухалось з міста Київ до міста Вишневе, на Кільцевій дорозі в місті Києві між [PERSON] і [PERSON] виник конфлікт з приводу незачиненого вікна. На ґрунті вказаного конфлікту [PERSON] умисно нанесла [PERSON] численні удари кулаками по голові, тілу та рукам, в результаті чого спричинила [PERSON] легкі тілесні ушкодження: садна обличчя, передньої поверхні грудей, а також середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді косого перелому проксимальної фаланги п`ятого пальця правої кисті. За заявою [PERSON] за вказаним вище фактом слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 12017110200004920 від 10.08.2017 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Разом з тим, [PERSON] не притягнуто до кримінальної відповідальності через неефективність органів досудового розслідування і прокуратури в кримінальному провадженні. В зв`язку з цим для захисту своїх порушених прав вона звертаюсь до суду з позовом у порядку цивільного судочинства. Зазначені вище обставини підтверджуються такими письмовими доказами, які знаходяться у позивача: - заявою [PERSON] про вчинення злочину від 09.08.2017, - копією витягу з ЄРДР щодо кримінального провадження 12017110200004920, - копією постанови від 20.12.2018 про перекваліфікацію, - копією протоколу допиту потерпілої [PERSON] , - копією протоколу слідчого експерименту за участю потерпілої [PERSON] , - копією висновку судово-медичної експертизи від 08.09.2017 № 154, - копією висновку судово-медичної експертизи від 31.09.2018 № 214/Д, - копією пояснення [PERSON] від 18.06.2019. Оригінали вказаних письмових доказів знаходяться в матеріалах кримінального провадження №12017110200004920. Крім того, зазначені вище обставини можуть підтвердити при допиті як свідки такі особи: - [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , - [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , - [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Порушення її прав з боку відповідача мало цілеспрямований, зухвалий характер і були спрямовані на нанесення їй побоїв і тілесних ушкоджень, порушення її недоторканості та приниження її гідності. Тому, враховуючи вимоги розумності і справедливості вважає правильним відшкодування завданої їй моральної шкоди в сумі 736 340 грн. Крім того, внаслідок вищевказаної протиправних дій [PERSON] , у результаті яких [PERSON] отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді косого перелому проксимальної фаланги п`ятого пальця правої кисті вона понесла витрати на лікування та реабілітацію на загальну суму 63 660,00 грн., а саме: - витрати в сумі 9400 грн. на придбання у фізичної особи-підприємця [PERSON] комплекту імплантів для блокуючого кісткового остеосинтезу; - витрати в сумі 2000 грн. на проведення ТОВ «Медистар» магнітно-резонансної томографії; - витрати в сумі 1460 грн. на лікування та діагностику, проведені ТОВ «ТД Омега-Київ»; - витрати в сумі 50800,00 грн. за медичні послуги, надані ТОВ «Клініка 311» (накладення апарату зовнішньої фіксації на 5 палець з центрацією на перший між фаланговий суглоб). Зазначені вище обставини підтверджуються письмовими доказами, які знаходяться у неї, а саме: - видатковою накладною від 14.11.2017 №14/11-11 фізичної особи-підприємця [PERSON] на суму 9400 грн.; - чеком ТОВ «Медистар» від 19.12.2018 № 58348 на суму 2000 грн.; - чеком віл 29.08.2019 ТОВ «ТД Омега-Київ» на суму 1460 грн.; - договором про надання медичних послуг від 06.03.2019 № 2/0603/19, укладений з ТОВ «Клініка 311»; - актом приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору і - 06.03.2019 №2/0603/19; - додатком № 3 до договору від 06.03.2019 № 2/0603/19 (вартість послуг медичного центру та графік оплати) з відміткою про оплату в сумі 50800, проведену 06.03.2019, 16.04.2019, 16.05.2019, 06.12.2019, 07.19.2019. Враховуючи викладені вище обставини і норми законодавства правильним способом захисту її прав є звернення до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача витрат на лікування 63 600 грн. На підставі викладеного, позивачка просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] як відшкодування завданої їй моральної шкоди 736 400 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на лікування в сумі 63 660 грн. 26 жовтня 2020 року представник відповідачки [PERSON] - адвокат Вісляєва Лілія Володимирівна до суду направила відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечує. Позов не визнає в повному обсязі. Вважає вимоги безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного. 09.08.2017 року в маршрутному таксі в маршрутному таксі вона побоїв позивачці не наносила, а закривалась від побоїв, які наносила їй позивачка. Стороні відповідача стало відомо, що постановою заступника начальника СВ Києво-Святошинського ВП ГУ1 Київській області Ковальчука О.М. кримінальне провадження внесене 10.08.2017 до ЄРДР за № 12017110200004920, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 України, було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. 19.10.2020 представником відповідача було подано адвокатський запит до СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області з метою з`ясування обставин кримінального провадження 12017110200004920 від 10.08.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду, за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних свобод чи законних інтересів. Вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди та витрат на лікування за обставин що виникли, є зловживанням позивачем своїми правами з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення за рахунок відповідача. Вимогу про стягнення моральної шкоди, позивач обґрунтовує тим, що зазнала фізичного болю та страждань у зв`язку з побиттям та ушкодженням здоров`я - як під час побиття, так і під час дальшого лікування і відновлення здоров`я. Яких саме моральних страждань було їй завдано внаслідок конфлікту з відповідачем позивач не зазначає. Для стягнення моральної шкоди позивач повинна довести факт порушення відповідачем її законних прав, яке призвело до моральних страждань. Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси. Позивач, вказуючи розмір моральної шкоди, не зазначила, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Сторона відповідача вважає не доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, свою вину в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями. У даному випадку вина відповідача у завданні позивачу шкоди не доведена. В діях відповідача встановлена відсутність складу кримінального правопорушення, наслідком вчинення якого може бути цивільно-правова відповідальність за ст.1166 ЦК України. Тобто, для того щоб застосувати до особи цивільно-правову санкцію у вигляді відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України, за нанесення легких тілесних ушкоджень саме обставина, повинна бути встановлена такою, що набрала законної сили. Обов`язковість наявності та доведеності вини є належними і допустимими для притягнення до відповідальності (в тому числі й цивільно-правової). Таким чином, вина відповідача у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена. Інакше кажучи, [PERSON] пропонується сплатити шкоду, спричинену внаслідок що мав місце 09.08.2017, але при цьому [PERSON] взагалі не обвинувачується в тому, що вона спричинила легкі тілесні ушкодження [PERSON] . З матеріалів позовної заяви вбачається, що внаслідок отриманих позивачем ушкоджень у вигляді косого перелому проксимальної фаланги п`ятого пальця правої кисті, які вона отримала під час конфлікту, який мав місце 09.08.2017. Позивачем 06.03.2019 було укладено з ТОВ «КЛІНІКА 33» договір про надання медичних послуг та в березні місяці 2019 року отримано медичну послугу з «накладання апарату зовнішньої фіксації на 5 палець з центрацією на перший міжфаланговий суглоб» вартістю 2000 євро (дві тисячі євро). Відповідачу незрозуміло з якої причини позивач не звернулась за наданням їй медичної допомоги безпосередньо після конфлікту у зв`язку із отриманням тілесного ушкодження, а тільки через 19 місяців. Сторона відповідача вважає, що характер отриманого позивачем ушкодження (перелом) фізіологічно не міг бути в активному стані такий довгий час. За даними з медичної літератури тілесні ушкодження, а саме переломи такого характеру зростаються протягом 1-2 місяців навіть без медичного втручання. На думку відповідача звернення позивача в приватну клініку ТОВ «КЛІНІКА 33» майже через два роки свідчить про те, що вищевказана медична процедура мала суто косметичний характер і вимоги позивача в частині стягнення витрат на лікування та реабілітацію в результаті отриманих ушкоджень внаслідок протиправних дій [PERSON] є безпідставними. Враховуючи наведене, просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 25 лютого 2021 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Гонтарєвим Романом Миколайовичем було подано відповідь на відзив, яка обґрунтована тим, що представник відповідача у відзиві на позов посилається на те, що ухвалою слідчого судді Дубас Т.В. Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/328/18 від 31.01.2018 було встановлено, що постановою від 25.09.2017 заступника начальника СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області Ковальчука О.М. кримінальне провадження № 12017110200004920 від 10.08.2017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито. Представник відповідача посилається на факт закриття кримінального провадження на підтвердження того, що позов є безпідставним, а діями відповідача не завдано шкоди позивачу. Позивач і він, як представник позивача, не заперечували того факту, що постановою від 25.09.2017 заступника начальника СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області Ковальчука О.М. кримінальне провадження № 12017110200004920 від 10.08.2017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме за фактом спричинення позивачу тілесних ушкоджень відповідачем, було закрито. Разом з тим зазначена постанова як незаконна була скасована прокурором 27.12.2017. На даний час досудове розслідування в кримінальному провадженні №12017110200004920 від 10.08.2017 здійснюється слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, кримінальне правопорушення перекваліфіковано з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 1 ст. 122 КК України. Вказані обставини підтверджується письмовими доказами, які знаходяться у позивача: - копією постанови прокурора від 27.12.2017 про скасування постанови про закриття кримінального провадження, - копією листа від 16.04.2020 Голосіївського УП ГУНП у м. Києві. Посилання представника відповідача на відсутність обвинувального вироку щодо відповідача як на підставу для відмови в позові також є безпідставним. У позовній заяві позивач зазначив, що в рамках вищевказаного кримінального провадження [PERSON] не притягнуто до кримінальної відповідальності через неефективність органів досудового розслідування і прокуратури в кримінальному провадженні. В зв`язку з цим для захисту своїх порушених прав позивач звернулась до суду з позовом у порядку цивільного судочинства. При цьому неспроможність органів поліції і прокуратури провести належне розслідування в кримінальному провадженні не може бути перешкодою для звернення [PERSON] до суду в порядку цивільного судочинства. Твердження представника відповідача про те, що позивач не звернулась за медичною допомогою безпосередньо після конфлікту, а лише через 19 місяців після цього не відповідає дійсності і суперечить доказам, доданим до позовної заяви, зокрема висновкам судово-медичних експертиз. На підставі викладеного, представник позивача просив суд задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі. 27 серпня 2021 року в судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили задовольнити. 27 серпня 2021 року в судовому засіданні відповідачка та її представник проти позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні. 27 серпня 2021 року у судовому засіданні була допитана у якості свідка позивачка [PERSON] , яка суду пояснила, що 09.08.2017, приблизно о 15 годині, під час руху в маршрутному таксі номер 732, що рухалось з міста Київ до міста Вишневе, на Кільцевій дорозі в місті Києві між [PERSON] і [PERSON] виник конфлікт з приводу незачиненого вікна. На ґрунті вказаного конфлікту [PERSON] нанесла [PERSON] численні удари кулаками по голові, тілу та руках. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була свідком того, що 09 серпня 2017 року у маршрутному таксі, що рухалось з міста Київ до міста Вишневе, на Кільцевій дорозі в місті Києві між [PERSON] і [PERSON] виник конфлікт з приводу незачиненого вікна. У судовому засіданні 27 серпня 2021 року було оголошено перерву до 15 години 40 хвилин, у зв`язку з розглядом інших справ. У судове засідання, яке було призначено на 27 серпня 2021 року о 15 годині 40 хвилин сторони не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи, повідомлені належним чином. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 74 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. за №6 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 09.08.2017, приблизно о 15 годині, під час руху в маршрутному таксі номер 732, що рухалось з міста Київ до міста Вишневе, на Кільцевій дорозі в місті Києві між [PERSON] і [PERSON] виник конфлікт з приводу незачиненого вікна. На ґрунті вказаного конфлікту [PERSON] нанесла [PERSON] численні удари кулаками по голові, тілу та руках. За заявою [PERSON] за вказаним вище фактом слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 12017110200004920 від 10.08.2017 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Висновком експерта № 154 за результатами проведеної судово-медичної експертизи [PERSON] , 1986 р.н., яка розпочата 15.08.2017 та закінчена 08.09.2017 року, встановлено, що зі слів обстежуваної 09.08.2017, приблизно 16-00 год. невідома жінка вдарила рукою по правому плечі, один удар кулаком руки по випрямленому мізинцю правої руки. Подряпала плече правої руки, на тілі між грудьми та правим плечем, а також ліву руку поруч із зап`ястям та ліву сторону перенісся поруч з оком. Потерпіла не падала, свідомість не втрачала. Були скарги на наявність ушкоджень, а саме: об`єктивно: садно у вигляді блискучої рожевої плями смугоподібної форми розташоване на спинці носа зліва розмірами 1,2x0,2см. Садна смугоподібної форми розташовані: по передній поверхні грудей справа (2) розмірами 5x0,3см і 1,5x0,3см, по задній поверхні правого плеча в нижній третині розмірами 4,5x0,3см (розташоване на фоні синця овальної форми зеленого кольору розмірами 8x4,5см); по передній поверхні лівої гомілки у нижній третині розмірами 1,3x0,3см, по зовнішній поверхні правої гомілки у середній третині (2) розмірами 1x0,3см та 0,5x0,2см. Садна покриті кірками бурувато-коричневого кольору вище рівня навколишньої шкіри на нижніх кінцівках, на грудях та верхніх кінцівках - частини кірочки відпали. Права променево-зап`ясний суглоб та 4,5 пальці в гіпсовій пов`язці. Інших ушкоджень не відмічає. З наданого оригіналу довідки за №8100 консультаттивно-діагностичного центру Голосіївського району м. Києва відомо, що гр. [PERSON] 09.08. 2017 року о 19 год. 00 хв. зверталась за медичною допомогою в травматологічний пункт. Травма транспортна, кримінальна 09.08. 2017 року о 16 год. 00 хв. Проведений огляд, рентгенографія, гіпсова пов`язка. Діагноз: косий перелом основної фаланки5-го пальця правої кисті з задовільним стоянням уламків. Садна на передній поверхні грудної клітки правого плеча та лівого передпліччя. Таким чином висновок судмедексперта [PERSON] такий, що при судово-медичному огляді 15.08.17 р. у гр. [PERSON] були виявлені садна обличчя, передньої поверхні грудей, нижніх кінцівок, синець та садно правого плеча. Згідно наданій медичній документації та висновку консультанта-ренгенолога КОБ СМЕ у гр. [PERSON] мався косий перелом проксимальної фаланги 5-го пальця правої кисті Виявлені тілесні ушкодження утворилися під дією тупих предметів, за давністю можуть відповідати вказаному в постанові терміну. Перелом відноситься до ушкоджень до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для його загоєння необхідний термін більше 21 дня. Синець та садна відносяться до легких тілесних ушкоджень. Висновком експерта № 214/Д за результатами проведеної судово-медичної експертизи, яка розпочата 25.07.2018 та закінчена 31.09.2018 року встановлено, що виявлені у [PERSON] садна обличчя, передньої поверхні грудей, синець та садно правого плеча, косий перелом проксимальної фаланги 5-го пальця могли виникнути за механізмом, вказаним нею під час проведення слідчого експерименту 19.04.2018 року - від ударів кулаками в положенні потерпілої сидячи, а нападника стоячи перед нею. Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Як вбачається з матеріалів справи, на даний час досудове розслідування по кримінальному провадженні № 12017110200004920 триває, підозри на даний час нікому не вручено. Із абз.1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. Пленум ВСУ роз`яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК (ст.ст.1166, 1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Однак позивачем не доведено те, що дії [PERSON] були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина. Крім того, позивачкою не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст.77, 78 ЦПК України проте, що вона понесла витрати на лікування в розмірі 63 660,00 грн., внаслідок неправомірних дій саме відповідачки [PERSON] суду не надано, оскільки внаслідок отриманих позивачем ушкоджень у вигляді косого перелому проксимальної фаланги п`ятого пальця правої кисті, які вона отримала під час конфлікту, який мав місце 09.08.2017 року, оскільки позивачкою тільки 06.03.2019 було укладено з ТОВ «КЛІНІКА 33» договір про надання медичних послуг та в березні місяці 2019 року отримано медичну послугу з «накладання апарату зовнішньої фіксації на 5 палець з центрацією на перший міжфаланговий суглоб» вартістю 2000 євро (дві тисячі євро), а тому позов в частині відшкодування заподіяної матеріальної шкоди не підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд також приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, з огляду на наступне. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від встановлення порушеного права, а судом не встановлено порушення права, то вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. На підставі повного та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Питання судових витрат вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed