Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

29.06.2021 р. на адресу суду надійшов позов, згідно якого, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 21.02.2022 р., просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» 2291,53 грн. - 3% річних; 8676,65 грн. - інфляційні втрати, а також 2270,00 грн. - судового збору. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] проживає квартирі [ADDRESS] , та є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної води, які надає ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал». Разом з тим, за результатами аналізу оплат з`ясовано, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті за надані послуги з постачання холодної води та водовідведення холодної і гарячої води. У зв`язку з зазначеним, а також посилаючись на те, що станом на 30.04.2021 р. у відповідача утворилась заборгованість, яка складає 26935,07 грн., представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Разом з тим, станом на 07.02.2022 р. відповідач сплатила основну заборгованість в розмірі 26935,07 грн. Ухвалою від 17.09.2021 р. відкрито провадження у справі за вказаним позовом, а розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками та судову повістку відповідачу вручено, про що свідчить відповідна відмітка у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Разом з тим, у встановлений в ухвалі строк відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] , та є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, які постачає ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», який є правонаступником ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 64795208 від 02.07.2021 р. Відповідно до довідки ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» у [PERSON] станом на 30.04.2021 р. обліковується заборгованість перед ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» по О/Р 1052351993 за адресою: [ADDRESS] у сумі 26935,07 грн. При цьому, після відкриття провадження у справі [PERSON] сплатила основну заборгованість за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за період з 01.07.2014 р. по 30.04.2021 р., яка складала 26935,07 грн., що підтверджується довідкою ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» від 08.02.2022 р. № 1252/8/8/02-22. Відповідно до ч.1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. При цьому, системний аналіз положень ст.ст. 2, 9, 10, 189, 190 ЖК Української PCP дає підстави для висновку про те, що правовідносини, пов`язані з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, за своєю правовою природою не є житловими. З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п.10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. З матеріалів справи, а саме з наданого розрахунку боргу, вбачається, що станом на 30.04.2021 р. борг відповідача перед позивачем за спожиті послуги, складає 8676,65 грн. - інфляційні втрати; 2291,53 грн. - 3 % річних. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційні втрати за весь час прострочення оплати за спожиті житлово-комунальні послуги та 3% річних від простроченої суми, яка розрахована позивачем за період з 01.07.2014 р. по 30.04.2021 р., з урахуванням положень ст.625 ЦК України, що в загальні сумі становить 10968,18 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2207,00 грн., а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 13238,18 грн. (10968,81 грн. + 2207,00 грн.).

Outcome: approved