Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

В листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, Державної казначейської служби України про стягнення шкоди заподіяної протиправними діями. В обгрунтування позову позивач вказав, що він проходив військову службу у Збройних Силах України і 30 листопада 2004 року був звільнений на пенсію з посади енергетика - начальника електротехнічної служби в/ч [NUMBER] у військовому званні «майор». Під час проходження військової служби він отримав травму голови і в подальшому внаслідок цієї травми 28.02.2013 року йому довічно було встановлено 3 групу інвалідності. 31 жовтня 2014 року в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України (КМУ) №975 від 25.12.2013 року він звернувся до комісії Міністерства оборони (МО) України для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням інвалідності пов`язаної з проходження військової служби, однак отримав відмову. На думку комісії він не має права на отримання такого виду соціальної допомоги, так як отримав інвалідність 3 групи до набрання чинності постанови КМУ №975 від 25.12.2013 року. 29.01.2015 року під час повторного огляду йому було встановлено 2 групу інвалідності внаслідок отриманої під час проходження військової служби травми. З того часу для врегулювання питання виплати соціальної допомоги в зв`язку з отриманням 2 групи інвалідності довічно, встановленої йому вже після набрання чинності постанови КМУ №975 від 25.12.2013 року, він неодноразово звертався до відповідача, однак подані ним документи щоразу повертались без належного розгляду профільною комісією МО України. Всупереч вимогам чинного законодавства подані ним документи не розглядались спеціалізованою комісією МО України, а повертались йому одноособовими рішеннями посадових осіб даного міністерства. Вказана обставина підтверджується листами посадових осіб МО України у відповідь на його неодноразові звернення. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/4273/20 від 29.12.2020 року такі дії посадових осіб Міністерства оборони України визнано протиправними і зобов`язано відповідача розглянути його заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності 2 групи пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. Однак, навіть після цього посадові особи зробили все, щоб якомога довше затягнути виконання судового рішення. Так, на його звернення щодо добровільного виконання рішення суду з додаванням пакету документів на розгляд комісії МО України знову було проігноровано, а оригінали та копії документів залишились у відповідача. Що підтверджується листом МО України від 10.03.2021 року вих. №248/К-247/1/254. Лише після\~його звернення\~до органів\~Державної виконавчої\~служби 10\~червня 2021\~року комісія\~Міністерства оборони\~України з\~питань,\~пов`язаних із\~призначенням і\~виплатою грошової\~допомоги та\~компенсаційних сум\~розглянула його\~заяву і\~прийняла рішення\~про призначення\~йому одноразової\~грошової допомоги\~в розмірі\~200-кратного\~прожиткового мінімуму,\~виходячи з\~прожиткового мінімуму\~для працездатних\~осіб на\~дату встановлення\~інвалідності 2\~групи (29.01.2015\~року в\~сумі 243600 грн.). Дані кошти йому було перераховано платіжним дорученням №619 від 23.06.2021 року, що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 09.07.2021 року. Таким чином, посадові особи МО України ігноруючи вимоги чинного законодавства України стосовно порядку розгляду звернень щодо отримання одноразової грошової допомоги у разі отримання інвалідності пов`язаної з проходженням військової служби відповідною комісією одноособовими рішеннями відмовляли йому в розгляді такого звернення. Протиправність таких дій встановлена рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/4273/20 від 29.12.2020 року, що набрало законної сили і відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України не потребує доказування. Оскільки, одноразова виплата у разі отримання 2 інвалідності пов`язаної з проходженням військової служби виплачується у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму на 1 січня того року коли була встановлена інвалідність, то належну йому суму в розмірі 243 600, 00 грн. станом на 1 січня 2015 року з вини відповідача він отримав лише в липні 2021 року. 07 вересня 2021 року він звернувся до МО України з заявою про притягнення до відповідальності за вказані вище протиправні дії заступника директора Департаменту фінансів МО України полковника Голімського С.П., який одноособово приймав рішення за його зверненнями про виплату одноразової допомоги, та виплати йому компенсації за заподіяння цими протиправними діями моральної та матеріальної шкоди. На його звернення він отримав листа за підписом безпосереднього начальника [PERSON] - директора Департаменту фінансів МО України С. Дяченко, де останній на двох аркушах описує порядок розгляду таких питань комісією МО України, а потім цинічно робить висновок, що одноособові дії його підлеглого були цілком законні. Чинним законодавством України не передбачено виплату компенсації за несвоєчасне отримання з вини органів державної влади одноразової грошової виплати, в зв`язку з чим він може вимагати лише відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди просить врахувати наступне: -він отримав каліцтво у зв`язку з проходженням військової служби, тобто захищаючи інтереси держави, і протягом більш ніж шести років відчував не тільки фізичні, а й душевні страждання від протиправних і навіть цинічних дій посадових осіб держави; -із-за даних протиправних дій він своєчасно не отримав ті доходи, які б міг мати в разі своєчасної виплати одноразової грошової допомоги у 2015 році в розмірі 243 600, 00 грн., станом на 2021 рік така виплата у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає вже 454 000, 00 грн.; -постановою Верховного Суду України від 12.08.2020 року у справі №61/7165/17 розмір моральної шкоди за несвоєчасне стягнення з вини державного органу 28 463, 82 року протягом шести років визначено у 10 000, 00 грн. З огляду на зазначене вище, розмір упущеної з вини відповідача вигоди, його фізичні та душевні страждання із-за протиправних і навіть цинічних дій посадових осіб державного органу вважає, що компенсація за заподіяння йому моральної шкоди протиправними діями посадових осіб МО України має складати 300 000, 00 грн. Таку суму з огляду на тривале і цілеспрямоване порушення його соціальних прав, втрату значної частини доходу в зв`язку з падінням купівельної спроможності гривні за більш ніж шість років та перенесені із-за цього фізичні та душевні страждання вважає справедливою і розумною. З врахуванням наведеного, позивач просить: стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на його користь моральну шкоду у розмірі 300000грн. В судове засідання позивач не з`явився, пордав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задоволити. Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, подав до суду відзив та письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не обгрунтовано розмір збитків, причинно-наслідковий зв`язок дій відповідача із заподіянням збитків не доведено, сума матеріальної шкоди не обгрунтована. Представник Державної казначейської служби України\~ в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду в справі № 560/4273/20 від 29.12.2020р. було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до Міністерства оборони України та визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо неприйняття рішення щодо призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності. Вказаним рішенням суду зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву [PERSON] про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби та прийняти відповідне рішення згідно з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інваліності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975. В задоволенні решти вимог відмовлено. Судом при розгляді вказаної справи було встановлено наступне. [PERSON] проходив військову службу у Збройних Силах України. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 10ААБ № 574546 позивачу 28.02.2013 встановлено вперше ІІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби. Позивач 31.10.2014 звернувся до комісії Міністерства оборони України для отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із отриманням інвалідності пов`язаному з проходження військової служби, однак отримав відмову, оформлену відповідним протоколом засідання комісії Міноборони від 18.03.2015 №7. 29.01.2015 під час повторного огляду позивачу встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК серія АВ № 0387484 від 29.01.2015. Реалізуючи своє право на отримання одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до [INFO] із заявою про призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Хмельницьким ОВК надіслано на адресу позивача лист № 14/2410 від 08.04.2020, в якому повідомлено [PERSON] про те, що Хмельницьким ОВК 02 березня 2020 року відповідно до вихідного від 02 березня 2020 року №14/2033 на розгляд Комісії Міністерства оборони України відправлений висновок разом з наданими документами, стосовно можливості виплати [PERSON] одноразової грошової допомоги. Згідно вихідного від 20 березня 2020 року №248/363/ огд Департаментом фінансів Міністерства оборони України повернуті документи щодо виплати [PERSON] вищезазначеної грошової допомоги. 18 березня 2015 року документи розглядались Комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. За результатами розгляду прийнято рішення від 18 березня 2015 року № 7 про відмову в призначенні [PERSON] одноразової грошової допомоги. Оскільки нових обставин в пакеті документів які надійшли не виявлено, то підстав для подачі документів на розгляд Комісії немає. Враховуючи викладене, документи були повернуті без реалізації. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.06.2021 року №88 вбачається, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.12.2020р. у справі № 560/4273/20 та постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.04.2021 року ВП № 65258360, комісія дійшла висновку: -призначити одноразову грошову допомогу майору у запасі [PERSON] (Хмельницький ОТЦКСП), звільненому 30.11.2004 та якого 28.02.2013 під час первинного огляду органом МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (довідка МСЕК серія 10 ААБ №574546), а 29.01.2015 під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (довідка МСЕК серія АВ №0387484), у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності ІІ групи (29.01.2015), у сумі 243600грн. Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. від 09.07.2021 року виконавче провадження ВП №65258360 з виконання виконавчого листа № 560/4273/20, виданого 19.02.2021 року, було закінчено, у зв`язку із фактичним виконанням рішення. Згідно платіжного доручення від 23.06.2021 №619 стягувачу перераховано кошти в повному обсязі. В вересні 2021 року [PERSON] звернувся до МО України з заявою про притягнення до відповідальності за вказані вище протиправні дії заступника директора Департаменту фінансів МО України полковника Голімського С.П., та просив виплати йому компенсацію за заподіяння цими протиправними діями моральної та матеріальної шкоди. Листом Департаменту фінансів МО України від 11.10.2021р. [PERSON] повідомлено на його звернення повідомлено, що рішення щодо виплати (відмови у виплаті) одноразової допомоги та встановлення суми належить до повноважень комісії, та приймається колегіально. Рішення суду МО України виконано відповідно до норм законодавства України, для відшкодування компенсації підстав немає. Вказані обставини підтверджуються: рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду в справі № 560/4273/20 від 29.12.2020р.; довідкою МСЕК серія АВ №0387484; копією заяви Клепача від 25.01.2019р.; витягами з протоколів засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 18.03.2015р. №7 та від 10.06.2021 року №88; литсами [INFO] №144/5 від 19.02.2019р., [INFO] №14/4031 від 14.08.2020р.; листами Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 05.11.2019р., 20.07.2020р., 10.03.2021р., 11.10.2021р. За змістом положень статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди , відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до вимог ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно з ч. ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач обґрунтовуючи розмір моральної шкоди в позовній заяві посилається на те, що протягом більш ніж шести років відчував не тільки фізичні, а й душевні страждання від протиправних і навіть цинічних дій посадових осіб держави. Разом з тим, з досліджених судом доказів вбачається, що відмову у виплаті одноразової допомоги, оформлену відповідним протоколом засідання комісії Міноборони України від 18.03.2015 №7, позивач не оскаржував. Повторно з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги та необхідними документами звернувся до Хмельницького об`єднаного міського військового комісаріату лише - 25.01.2019 року, тобто майже через чотири роки. Доказів того, що він неодноразово звертався до відповідача, однак подані ним документи щоразу повертались без належного розгляду профільною комісією МО України, позивачем суду не надано. До Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії позивач звернувся в вересні 2020 року. При цьому, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження тього, що зазначені у наданих ним виписках амбулаторного хворого, епікризі №162 захворювання мають причинно-наслідковий зв`язок з діями відповідача. Не підтверджуно належними та допустимими доказами і розмір моральної шкоди, яку позивач визначив в сумі 300000грн. Разом з тим, враховуючи, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду в справі № 560/4273/20 від 29.12.2020р. було визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо неприйняття рішення щодо призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги, у зв`язку із настанням інвалідності, та зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву [PERSON] про виплату одноразової грошової допомоги, і позивач був змушений вживати додатково заходів для примусового виконання рішення суду через органи ДВС (рішення суду виконано лише в червні 2021 року), суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. З врахуванням наведеного вище, встановлених обставин у справі, а також вимог розумності і справедливості, враховуючи ступінь страждань позивача та їх тривалість, суд приходить до висновку, що слід стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь [PERSON] 30000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти вимог, слід відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial