Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" (далі - ТзОВ "Фінансова компанія управління активами") про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т. М., відділ ДВС у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Ухвалою від 08 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. На обґрунтування заявлених вимог позивачка вказує, що 21 січня 2022 року через систему інтернет-банкінгу АТ КБ "ПриватБанк" дізналась про накладення арешту на її банківський рахунок у зв`язку з заборгованістю за виконавчим провадженням. Того ж дня на веб-сайті Міністерства юстиції з Єдиного реєстру боржників за своїми даними отримала інформацію, що відділом ДВС у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження №68261308. 24 січня 2022 року, ознайомившись у відділі ДВС з матеріалами вказаного виконавчого провадження, їй стало відомо, що його відкрито з примусового виконання виконавчого напису №1144, вчиненого 15 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т. М., про стягнення з неї (позивачки) на користь ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" заборгованості в розмірі 13602 грн. Таким чином про існування зазначеного вище виконавчого напису від 15 грудня 2021 року дізналась тільки 24 січня 2022 року, жодних листів чи документів від ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" чи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т. М. раніше не отримувала, заборгованості перед відповідачем не має, оскільки кредитних коштів у ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" не отримувала, кредитного договору №1367477 від 19 квітня 2021 року з ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" не укладала та не підписувала. Позивачка також зазначає, що в червні 2021 року вона зверталась із письмовою заявою до керівництва ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", в якій повідомила, що не є належним боржником за онлайн кредитом, оскільки 19 квітня 2021 року заявку - анкету на отримання онлайн-кредиту в ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" не заповнювала, грошових коштів в сумі 4000 грн не отримувала та не розпоряджалась ними. Також просила зупинити нарахування відсотків і штрафних санкцій за кредитним договором до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12021096010000365 від 11 червня 2021 року. Зазначені обставини підтверджують її незгоду з кредитною заборгованістю, яку відповідач намагається стягнути з неї через органи ДВС. Вважає, що виконавчий напис №1144, вчинений 15 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т. М., не відповідає вимогам ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", сума боргу, вказана у ньому, не є безспірною, до того порушено процедуру вчинення виконавчого напису. Так, при вчиненні виконавчого напису від 15 грудня 2021 року нотаріус не отримала від відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення, виконавчий напис вчинено на підставі розрахунку заборгованості, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" та не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до неї. Крім того, у нотаріуса не було жодного доказу на підтвердження того, що ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" направляло, а вона отримувала лист з вимогою про усунення порушення щодо зобов`язання із зазначенням стислого змісту порушених зобов`язань. Таким чином вона була позбавлена можливості оспорити вимоги відповідача чи надати нотаріусу обгрунтовані заперечення щодо вчинення виконавчого напису. З огляду на викладене, посилаючись на ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", вимоги Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ №1172 від 29 червня 1999 року, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, позивачка просить позовні вимоги задовольнити, а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. 04 березня 2022 року до суду надійшло клопотання представника позивачки адвоката Васютина Я. В. про розгляд справи без його участі та за відсутності його довірительки, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Також представник позивачки зазначив, що докази витрат, понесених його довірителькою на професійну правничу допомогу, будуть надані суду відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Представник відповідача ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі, відзив не подав, заяв чи клопотань щодо розгляду справи від нього не надходило. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т. М., представник відділу ДВС у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) - в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не поінформували, пояснення щодо позову не подали, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від них не надходило. Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 15 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1144, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТзОВ "Фінансова компанія управління активами", якому ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" на підставі договору факторингу №2610 від 26 жовтня 2021 року відступлено право вимоги за кредитним договором №1367477 від 19 квітня 2021 року, укладеного між ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] . У виконавчому написі зазначено, що приватний нотаріус пропонує задовольнити вимоги ТзОВ "Фінансова компанія управління активами", стягнути з [PERSON] за період з 25 жовтня 2021 року до 15 грудня 2021 року включно суму у розмірі: 4000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9552 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 50 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 13602 грн (а.с. 6). За заявою стягувача (ТзОВ "Фінансова компанія управління активами) від 04 січня 2022 року державним виконавцем відділу ДВС у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Мельник О. М. 21 січня 2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68261308 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису (а.с. 5, 7). 11 червня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021096010000356 внесені відомості за заявою [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 9). 15 червня 2021 року [PERSON] надіслала на адресу ТзОВ "1 Безпечене агентство необхідних кредитів" заяву, в якій просила зупинити нарахування відсотків та штрафних санкцій за онлайн кредитним договором №4698577 від 19 квітня 2021 року на суму 4000 грн до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12021096010000356 від 11 червня 2021 року, а також припинити надсилати їй у будь-який спосіб вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором №4698577 від 19 квітня 2021 року (а.с. 8). Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених у статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон) та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок). Відповідно до ст. 87 Закону в редакції, чинній на момент видачі виконавчого напису, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок містить такі ж правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України "Про нотаріат"). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, постанові Верховного суду від 17 вересня 2020 року у справі №759/6167/18. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", у тому числі в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 15 грудня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі № 910/13233/17. Також у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження №12-5гс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила: оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не бере, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі №758/14854/20. Стороною відповідача в ході розгляду справи не доведено, що наданий нотаріусу кредитний договір №1367477 від 19 квітня 2021 року, укладений між ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] , був посвідчений нотаріально, водночас позивачка взагалі заперечує факт укладення такого договору, за її заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Не спростоване в ході розгляду справи й твердження позивачки, що кредитором перед зверненням до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису на її (позивачки) адресу не надсилалось повідомлення - письмова вимога про усунення порушень (сплату заборгованості за кредитним договором), як це передбачено підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Таким чином заборгованість, про стягнення якої просив відповідач, не можна вважати безспірною, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус в порушення норм Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не врахувала та не перевірила факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, нею взято до уваги тільки розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, який зроблено ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" одноособово без урахування думки та позиції [PERSON] (тобто виконавчий напис вчинено виключно на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого стягувачем, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог до позивачки). З огляду на викладене, суд вважає, що наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням порядку та умов вчинення такого. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved