Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.10.2019 року розірвано. У шлюбі у сторін народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Під час перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти набуте рухоме майно, а саме автомобілі марки "Volkswagen Transporter T4 1.9 D", 1998 року випуску, "Citroen Jumper", 2003 року випуску, які згідно з даними Єдиного державного реєстру МВС України зареєстровані за відповідачем. З моменту розлучення відповідач неодноразово в досудовому порядку обіцяв поділити вказані автомобілі, шляхом компенсації позивачу їх 1/2 частки, однак, цього не зробив. Оскільки спірне рухоме майно є спільною сумісною власністю, неподільними речами та знаходиться у фактичному користуванні відповідача, позивач має право на грошову компенсацію 50 % їх вартості. Тому позивач просила визнати автомобілі марки "Volkswagen Transporter T4 1.9 D", реєстраційний номер " [NUMBER] ", 1998 року випуску, та "Citroen Jumper", реєстраційний номер " [NUMBER] ", 2003 року випуску, спільною сумісною власністю подружжя; в порядку поділу майна подружжя стягнути з відповідача на її користь компенсацію 1/2 вартості вказаних автомобілів, а також понесені судові витрати. Відповідачем [PERSON] 25.08.2020 року подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що вказані автомобілі не можуть бути визнані об`єктами права спільної сумісної власності, оскільки придбані задовго до укладення 15.10.2010 року шлюбу з позивачем. Зокрема, автомобіль марки "Volkswagen Transporter T4 1.9 D" придбано ним в 2009 році, а автомобіль марки "Citroen Jumper" - в 2008 році. Тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити. 05.11.2020 року позивач подала заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила залишити без розгляду позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю сторін вказані автомобілі та стягнення компенсації їх 1/2 вартості. У заяві також зазначила, що за час шлюбу з відповідачем за спільні кошти набуто автомобіль марки "Fiat Doblo", 2010 року випуску, який відчужений відповідачем, що підтверджується договором комісії № 7625/19/002051 від 04.10.2019 року. Вартість продажу спірного автомобіля становила 10 000 грн., що є значно нижчою і не відповідає дійсній ціні продажу, які за твердженням відповідача він витратив на потреби сім`ї, що також не відповідає дійсності. Так, ухвалою Коломийського міськрайонного від 01.08.2019 року в справі № 346/3464/19 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Випискою по картці/рахунку за період з 01.01.2016 року по 12.12.2019 року підтверджується, що впродовж спільного проживання відповідач належним чином не здійснював матеріальне забезпечення позивача та їхніх дітей. Перебуваючи у відпустках по догляду за дитиною позивач змушена була брати кредит для власних потреб та потреб їхніх дітей. Оскільки вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю та був відчужений відповідачем без згоди позивача, остання просить його (автомобіль марки "Fiat Doblo", 2010 року випуску) визнати об`єктом права спільної сумісної власності та в порядку поділу майна подружжя стягнути з відповідача 1/2 частину вартості цього автомобіля. 11.11.2020 року відповідачем подано заперечення на заяву про зменшення розміру позовних вимог, в яких зазначено, що згідно з договором купівлі-продажу 04.10.2019 року автомобіль марки "Fiat Doblo " проданий [PERSON] . Однак, вказаним автомобілем подружжя [PERSON] (брат позивача), та [PERSON] користувались з вересня 2013 року, тоді ж і сплачені були за нього кошти. Позивач безпідставно вказує на відсутність своєї згоди на відчуження автомобіля, а також на те, що кошти від продажу були витрачені не на потреби сім`ї, оскільки автомобіль проданий в період перебування у шлюбі і після розлучення (15.10.2019 року) до лютого 2020 року сторони проживали однією сім`єю, відповідач утримував сім`ю та забезпечував належне харчування та інші побутові потреби сім`ї, що частково підтверджується випискою по його банківській картці. Якщо позивач вважає, що вона не давала згоду на відчуження автомобіля, то їй слід звертатися до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу від 04.10.2019 року недійсним. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.11.2020 року позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] автомобіля марки «Volkswagen Transporter Т4 1.9 D», 1998 року випуску, реєстраційний номер « [NUMBER] », автомобіля марки «Сitroen Jumper», реєстраційний номер « [NUMBER] », 2003 року випуску, та стягнення компенсації 1/2 вартості автомобілів в порядку поділу майна подружжя залишено без розгляду (том 1, а.с. 205-206). 04.11.2021 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить визнати автомобіль марки "Fiat Doblo Пасажирський-В", 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) [NUMBER] , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та в порядку поділу майна подружжя стягнути з відповідача 1/2 частину вартості цього автомобіля, що становить 105 550,35 грн., а також судові витрати, які складаються із 1 318,40 грн. сплаченого судового збору, 2 320,84 грн. за проведення судових автотоварознавчих експертиз, а також 6 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять ці вимоги задовольнити. В судовому засіданні відповідач та його представник заперечили стосовно заявлених позовних вимог. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який укладено 15.10.2010 року, та який рішенням Коломийського міськрайонного суду від 15.10.2019 року розірвано (том 1, а.с. 7-9). Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (том 1, а.с. 5,6). Відповідно до розпоряджень міського голови м. Коломия № 134-к від 08.05.2014 року та № 446-к від 18.11.2016 року [PERSON] , головному спеціалісту відділу у справах молоді та спорту міської ради, надано відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно з 12.05.2014 року по 24.02.2017 року, а також з 18.11.2016 року по 18.08.2019 року (том 1, а.с. 100, 101). 01.08.2019 року відкрито провадження в справі № 346/3464/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, що стверджується даними ухвали Коломийського міськрайонного суду від 01.08.2019 року (том 1, а.с. 103). Згідно з даними свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 28.04.2020 року Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [PERSON] , [INFO] , змінила 28.04.2020 року прізвище на « [PERSON] », актовий запис № 25 (том 1, а. с. 10). Згідно з довідкою відділу кадрів Коломийської міської ради № 20/20-к від 26.10.2020 року [PERSON] з 01.03.2019 року приступила до виконання службових обов`язків (том 1, а.с.102). Судом також встановлено та не заперечувалось сторонами, що під час перебуванні в шлюбі ними придбано автомобіль марки "Fiat Doblo", номерний знак « [NUMBER] », 2010 року випуску, пасажирський - В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , який був зареєстрований за відповідачем [PERSON] 07.08.2013 року. 04.10.2019 року між [PERSON] (комітентом) та ТОВ "Авто-Альфа" (комісіонером) укладено договір комісії, згідно з яким ТОВ "Авто-Альфа" зобов`язалося за дорученням комітента вчинити правочин щодо продажу транспортного засобу марки "Fiat Doblo", номерний знак « [NUMBER] », 2010 року випуску, колір білий, пасажирський - В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] (том 1 а.с. 99). Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7625/19/002051 від 04.10.2019 року ТОВ "Авто-Альфа" відчужило [PERSON] вищезазначений автомобіль, за домовленістю сторін ціна транспортного засобу склала 10 000 грн. (том 1, а.с. 98). В долученій позивачем виписці по картці/рахунку від 21.10.2020 року вказано перелік операцій по її рахунку за період з 01.01.2016 року по 12.12.2019 року (том 1, а.с. 104-120). Згідно з відмітками в паспортах громадянина України для виїзду за кордон - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] останні в здійснювали перетин державного кордону України в напрямку виїзд-в`їзд ( відповідно 13.08.2019 року та 25.08.2019 року (том 1, а.с. 128-130). В наданій відповідачем виписці по картці/рахунку від 05.11.2020 року вказано перелік операцій за рахунком за період з 2016 року по 05.11.2020 року (зокрема щодо придбання продуктів харчування, пального, поповнення готівкою своєї картки та мобільного, оплату послуг (том 1, а.с. 131-204)). Відповідно до листа № 9-02/33267 Моторного (транспортного) страхового бюро України від 11.11.2020 року, адресованого адвокату Челій-Пушкар О.І., за результатами запиту отримано інформацію про договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, якими був забезпечений автомобіль "Fiat Doblo", номерний знак « [NUMBER] », впродовж 2013-2019 років, що наведена в додатку до цього листа: страхувальник - [PERSON] , договір 05.08.2013 року, строк дії договору - 1 рік; за період з 04.08.2014 року по 16.09.2018 року у відповідних графах вказані «персональні дані» страхувальників (які, як вказано в листі, не є клієнтами вказаного адвоката та відносяться до інформації з обмеженим доступом) навпроти даних щодо цього транспортного засобу (том 1, а.с. 215, 216). Згідно з даними листа № 9-02/38410 від 21.12.2020 року МТСБУ щодо здійснення запиту до єдиної централізованої бази даних (ЦБД) МТСБУ, яка формується за даними, отриманими від страховиків-членів МТСБУ, страхувальником щодо вказаного транспортного засобу за період з 04.08.2014 року по 16.09.2018 року зазначено [PERSON] (том 1, а.с. 227-228). Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 0.184-833/0/15-20 від 30.12.2020 року (Вх. № 268/21-Вх. від 11.01.2021 року) [PERSON] та [PERSON] здійснювали перетин державного кордону України в напрямку виїзд-в`їзд відповідно 13.08.2019 року та 25.08.2019 року на запитуваному транспортному засобі (марки "Fiat Doblo", номерний знак « [NUMBER] » (том 2, а.с. 4)). Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ст. 368 ЦК України. Стаття 63 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними. За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя передбачені ст. 65 СК України. Відповідно до ч. 2 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Частиною 4 статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У відповідності до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном. Частинами 1, 2 статті 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідно до ч.1, 2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Верховний Суд у постанові від 05.04.2019 року по справі № 645/4711/15-ц зазначив, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Якщо один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя частину вартості спільного майна подружжя, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби. У вказаній постанові Верховний Суд також дійшов до висновку, що тягар доказування того, що відчуження було здійснено в інтересах сім`ї, має доводити той, хто це майно відчужив без згоди другого з подружжя. Матеріали справи не містять доказів згоди [PERSON] на відчуження належного подружжю автомобіля марки "Fiat Doblo". Відповідачем твердження позивача щодо відсутності згоди [PERSON] також не спростовані. Згідно з висновком експерта № 1072/21-28 від 05.10.2021 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи ринкова вартість автомобіля марки "Fiat Doblo", 2010 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер " [NUMBER] " станом на 26.04.2021 року складала 210 572,94 грн. Встановити середню ринкову вартість вказаного автомобіля станом на 04.10.2019 року не представилось можливим. Середня ринкова вартість станом на 26.04.2021 року становила 211 100,70 грн. (том 2, а.с .55-65). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною першою статті 63, частиною першою статті 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Таким чином, один із подружжя може вимагати від іншого з подружжя частину вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц зроблено висновок, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Крім того, визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суд зазначає, що хоча у договорі купівлі-продажу транспортного засобу, який укладений ТОВ "Авто-Альфа" в інтересах [PERSON] , визначена вартість його продажу, але слід врахувати, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний врахувати дійсну його вартість. При цьому відповідач на спростування розміру ринкової вартості автомобіля інших доказів суду не надав, не надав суду заперечень на висновок експерта. В частині другій ст. 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до правил ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, відповідач мав обов`язок довести суду, що кошти, які він одержав від продажу автомобіля були використані в інтересах сім`ї. Однак, вказаного обов`язку відповідач не виконав. Так, ним не надано суду жодного переконливого доказу на підтвердження своїх заперечень проти позову. Зокрема, таким доказом не може вважатись виписка по банківській картці відповідача, оскільки вона містить відомості про рух коштів на картці і жодним чином не доводить факт використання таких в інтересах сім`ї. Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що транспортний засіб марки "Fiat Doblo" набутий сторонами в період шлюбу, є спільним сумісним майном подружжя, який відчужений відповідачем без згоди дружини (позивача), а доказів того, що отримані ним кошти було використано в інтересах сім`ї матеріали справи не містять, відповідачем не спростовано презумпцію спільності вказаного майна, а відтак позивач в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, має право на грошову компенсацію 1/2 частини вартості зазначеного автомобіля, а саме 105 550,35 грн. Посилання відповідача на те, що якщо позивач вважає, що не давала згоду на відчуження автомобіля, то їй слід звертатися до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним суд відхиляє, оскільки право обирати спосіб захисту порушених, невизнаних чи оспорюваних прав належить особі, чиї права порушуються, тобто саме позивачу належить право звернутися до суду із вимогами про грошову компенсацію за відчужений автомобіль, чи повернення автомобіля у спільну сумісну власність подружжя. Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 1 318,40 грн., що стверджується квитанцією від 27.07.2020 року (том 1, а.с. 4), а також понесено судові витрати на проведення судових автотоварознавчих експертиз в сумі 2 320,84 грн. (1 643,40 + 686,44), що стверджується відповідними рахунками від 12.01.2021 року та 25.08.2021 року (том 2, а.с. 9, 49), та на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн. (том 1, а.с. 209-211, том 2, а.с. 102,103, (клопотань щодо зменшення розміру яких стороною відповідача не заявлялось)). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в зв`язку із задоволенням позовних вимог. На підставі наведеного, ст.ст.60, 61, 65, 69-71 СК України та,

Outcome: approved