Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-21 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Також ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2021 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову. У своєму позові позивачка посилалася на те, що 20 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис, за яким з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» звернено стягнення за кредитним договором № 0095/016285-PS від 21 березня 2012 року, укладеним між позивачем та АТ «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», у свою чергу, правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Вердикт Капітал», а саме стягнення заборгованості за період з 29 січня 2019 року по 30 грудня 2020 року в розмірі 15143,47 грн., з яких 3742,94 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 6098,75 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 4724,92 грн. строкова заборгованість по несплаченими відсотками за користування кредитом; 576,86 грн. строкова заборгованість за комісією, а також стягнення витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 650,00 грн. Позивач зазначив, що дії відповідача про звернення стягнення на суму заборгованості шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису є незаконними і тому, що виконавчий напис може бути вчинено лише в разі, якщо заборгованість є безспірною та за умови, що нотаріусу подано документи, які підтверджують безспірний характер заборгованості. Про існування цього виконавчого напису позивачу стало відомо лише після отримання за своїм місцем роботи постанови приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Малковою М.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію або інший дохід. І лише із тексту виконавчого напису позивачка дізналася про стягнення з неї на користь нового кредитора ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №0095/016285- PS від 21 березня 2012 року, укладеним між позивачем та АТ «Акрсоцбанк» - первісним кредитором, за період з 29 січня 2019 року по 30 грудня 2020 року в розмірі 15143,47 грн. Жодних листів повідомлень про заміну сторони в договорі та нових реквізитів для сплати заборгованості за даним кредитним договором позивачем отримано не було. Окрім того, на дату вчинення спірного виконавчого напису редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Однак, незважаючи на це, приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис за кредитним договорі №0095/016285- PS від 21 березня 2012 року, який нотаріально посвідчений не був. До того ж вчинення оскаржуваного виконавчого напису було здійснено поза межами строку давності. Позивач вважає, що останній вчинений з порушенням вимог закону, оскільки його вчинено на підставі ст. ст.\~87-91\~Закону України\~«Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тому зазначений виконавчий напис нотаріуса вчинено незаконно, у зв`язку з чим просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а судові витрати у справі стягнути з відповідача. Позивачка надала до суду заяву, у якій просила справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі та у разі неявки відповідача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України. У судове засідання свого представника не направив, про причини неявки не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Треті особи у судове засідання також не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили та будь-яких заяв чи клопотань від них до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис, за яким з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» звернено стягнення за кредитним договором № 0095/016285-PS від 21 березня 2012 року, укладеним між позивачем та АТ «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», у свою чергу, правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Вердикт Капітал», а саме стягнення заборгованості за період з 29 січня 2019 року по 30 грудня 2020 року в розмірі 15143,47 грн., з яких 3742,94 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 6098,75 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 4724,92 грн. строкова заборгованість по несплаченими відсотками за користування кредитом; 576,86 грн. строкова заборгованість за комісією, а також стягнення витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 650,00 грн. На підставі вищезазначеного виконавчого напису №330 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. було відкрите виконавче провадження №64337823 з його примусового виконання. Крім того, приватним виконавцем, в рамках вказаного виконавчого провадження, за місцем роботи позивачки направлено відповідну постанову про звернення стягнення на її заробітну плату. Так, у відповідності до положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно зі статтею ст. 18 Цивільного кодексу України вчинення виконавчого напису нотаріусом є процедурою захисту цивільних прав на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, а Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису, викладені у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та вищезгаданого Порядку. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було внесено зміни до вказаного Переліку, зокрема, щодо можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Цією постановою внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду в справі № 826/20084/14 від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у цій справі, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)» доповнити розділ пунктом 1.; доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, станом на теперішній час редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. А тому виконавчі написи можуть вчинятися нотаріусом на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вбачається можливим. Крім того,\~вищевказане рішення\~суду апеляційної\~інстанції було\~підтверджено Постановою\~Великої палати\~Верховного Суду\~України 20.06.2018\~року (провадження\~№11-174ас18), яка є остаточною та оскарженню не підлягає. Отже,\~враховуючи позицію\~Великої палати\~Верховного суду\~України,\~єдиною можливістю\~стягнення кредитної\~заборгованості за\~виконавчим написом\~нотаріуса у\~відповідності до\~Постанови КМУ\~залишається процедура\~за пунктом\~1 цієї Постанови\~(яка\~і зазначена\~в оскарженому\~виконавчому написі), за якою\~відповідач повинен\~був надати\~нотаріусу оригінал\~нотаріально посвідченого\~договору,\~за яким\~встановлюється заборгованість.\~Проте,\~TOB\~«Фінансова компанія\~«Кредит-капітал»\~вказаної вимоги\~не дотрималися,\~оскільки кредитний\~договір між\~ [PERSON] \~та TOB\~«Фінансова компанія\~«Кредит-капітал»\~без особистого\~підпису позивачки та без нотаріального посвідчення. Враховуючи викладене вище, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 20 січня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22 лютого 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який було надано нотаріусу правонаступником банку - TOB «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» для вчинення виконавчого напису, не було посвідчено нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 172/1652/18 від 21 жовтня 2020 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, та встановлені явні порушення його прав боржника, які підлягають захисту в судовому порядку, а відтак позовні вимоги слід задовольнити. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в загальному розмірі 908,00 грн., а також 454,00 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved