Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

Позивачка, в інтересах якої діє представник - адвокат Вань І.Р., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: визнати, що позивачу належить 1/2 частина житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] , як частка у спільному майні подружжя; визнати за позивачем право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема житловий будинок у [ADDRESS] . Частка спадкового майна у даному будинку становить 1/2, оскільки даний будинок збудований подружжям за час шлюбу, а тому 1/2 частка належить позивачці як частка у спільному майні подружжя. Спадкова справа заведена у Городенківській РДНК. З приводу оформлення прав на спадщину до нотаріальної контори зверталась позивачка та син померлого, відповідач, [PERSON] . Отже. Позивачка та відповідач мають право на частки у спадщині, а саме по 1/2 частці від спадкового майна. Однак, оформити право власності на спадкове майно не представляється можливим, оскільки, відсутні документи, що посвідчують право власності на майно, про до державним нотаріусом видано постанову № 385/02-31 від 30.03.2019. Будинок було збудовано вкінці 80-х років на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради народних депутатів від 14.03.1989 № 59 яким надано дозвіл на будівництво та виготовлено будівельний паспорт. Згідно технічного паспорту на житловий будинок, рік побудови будинку зазначений - 1987, окремих споруд 1990. Отже, документом, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом на той час був технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку є приватизованою. Загальна вартість будинку з господарськими спорудами згідно експертної оцінки становить 168 760,00 грн. 21.02.2022 представник позивача -адвокат Вань І.Р. подала до суду заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог, а саме просить суд визнати за позивачкою право власності на 1/8 (1/2 від 1/4) частку житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] та визнати за позивачкою право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] як члену колгоспного двору. Заява мотивована тим, що як зазначено у позовній заяві, [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема житловий будинок у [ADDRESS] . У позовній заяві було зазначено, що до спадкового майна належить 1/2 частина житлового будинку та 1/2 частка належить позивачці як частка у спільному майні подружжя. В той же час, до початку розгляду справи по суті, з`ясувалося, що даний будинок відноситься до колгоспного двору. Як випливає із копії по господарської книги на домоволодіння станом на 15.04.1991 у дворі проживали: голова двору. спадкодавець, [PERSON] , позивачка [PERSON] , син позивачки, відповідач, [PERSON] , 1981 р.н., та дочка [PERSON] . Отже, кожному із членів колгоспного двору, в тому числі спадкодавцю, належить по 1/4 частці у домоволодінні. З огляду на вище наведене, позивач має право на 1/2 частину ( частка у спадщині) від 1/4 (спадкова маса), тобто 1/8 частка будинку з господарськими спорудами в порядку спадкування та 1/4 частка у колгоспному дворі. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляд справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Від представника позивача - адвоката Вань І.Р., через канцелярію суду, поступила заява про розгляд справи за відсутності позивачки, оскільки остання перебуває за кордоном. Від відповідача на електронну адресу суду 18.04.2022 поступила заява про розгляд справи за його відсутності. Уточнені позовні вимоги визнає. Не заперечує щодо задоволення. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 02.05.1981 Слобідською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області слідує, що 02 травня 1981 року зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 5, після реєстрації шлюбу прізвище дружини було змінено з [PERSON] на [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] у віці 42 років в с. Сороки Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 15 від 27.12.2003, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 27.12.2003 виконавчим комітетом Сороківської сільської ради. Згідно з ст. 525 ЦК УРСР (1963 р.) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 даного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Ст. 548 ЦК України (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. З наведеного слідує, що часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] (день смерті спадкодавця). Строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 ЦК УРСР (1963 р.) - 6 місяців, тобто закінчується в червні 2004 року. 1 січня 2004 року в Україні набув чинності Цивільний кодекс України, прийнятий Верховною Радою України 16 січня 2003 року. Однак, відповідно до п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 1 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР (далі - ЦК УРСР), якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. З наведеного вбачається, що спадкові відносини, які виникли після смерті [PERSON] регулюються ЦК України 2003р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із довідки № 443 виданої 09.11.2020 виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області слідує, що на час смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] та разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] , 1963 р.н., син [PERSON] , 1981 р.н. Дочка [PERSON] , 1984 р.н., вибула на навчання у вересні 2001 року. Відповідач [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 779, його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Також, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу 09 жовтня 2012 року з [PERSON] , актовий запис № 450 від 09.10.2012, прізвище дружини було змінено з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 09.10.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області. Копією спадкової справи № 80/2019, яка надана суду Городенківською РДНК, доводиться, що 26 березня 2019 року позивачка [PERSON] , інтереси якої представляє [PERSON] на підставі довіреності, звернулася до Городенківської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Також, 30 березня 2019 року до Городенківської РДНК із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом після смерті батька звернувся [PERSON] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 55617338 від 26.03.2019 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 63960306, номер у нотаріуса 80/2019. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] . Однак, постановою державного нотаріуса Городенківської РДНК Капріян С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 385/02-31 від 30.03.2019 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] у зв`язку з тим, що спадкоємець не надала документ, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищезгаданий житловий будинок. Із виписки з інвентаризаційних матеріалів № 8796 виданої 16.11.2018 ОКП «Коломийське МБТІ» слідує, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 в Коломийському МБТІ право власності на житловий будинок та господарські будівлі в [ADDRESS] - не зареєстровано. З довідки № 444 виданої 09.11.2020 виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Городенківського району вбачається, що в [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових про на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 265335007 формованої 11.07.2021 відомості щодо права власності на житловий будинок по [ADDRESS] - відсутні. Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексо-м України в ред.2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Копією рішення виконавчого комітету Слобідської сільської ради народних депутатів від 20.12.1987 «Про будівництво індивідуального жилого будинку у вибірковому порядку» стверджується, що розглянувши рішення загальних зборів уповноважених колгоспу ім.Л.Мартовича про виділення гр. [PERSON] земельної ділянки у вибірковому порядку, виконком Слобідської сільської ради народних депутатів вирішив схвалити рішення загальних зборів уповноваженого колгоспу ім.Л.Мартовича № 274 від 17.11.1987 про виділення гр. [PERSON] земельної ділянки площею 0,08 га за рахунок земель присадибного фонду в [ADDRESS] . З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок побудований в 1987 році, господарські будівлі та споруди збудовані в 1987, 1990 роках. Як вбачається із Звіту про оцінку житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 86 від 04.04.2022, вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] - станом на 05.05.2022 становить 172 300 грн. За даним житловим будинком закріплена земельна ділянка в розмірі 0,25 га , що підтверджується довідкою № 449 виданою 09.11.2020 виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Із копії по господарської книги с. Сороки за 1991-1995 рр вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] відносився до суспільної групи господарства - колгоспна, члени господарства: [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З довідки № 578 виданої 19.11.2020 виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Городенківського району слідує, що житловий будинок в [ADDRESS] належав до колгоспного двору. В період з 1991-1996рр, з 1997-2000рр., з 2001-2005рр в даному господарстві проживали: голова [PERSON] , 1961 р.н., (помер [INFO] ), дружин [PERSON] , 1963 р.н., син [PERSON] , 1981 р.н., дочка [PERSON] , 1984 р.н. (вибула на навчання в період з 2001-2005рр). В період з 2006-2010рр, з 2011-2014рр., з 2015-2018рр., з 2016-2020рр в даному господарстві проживали: голова [PERSON] , 1963 р.н., син [PERSON] , 1981 р.н. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15.04.1991 в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані : голова [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 448 виданою 09.11.2020 виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок по [ADDRESS] належав до колгоспного двору: головою якого був [PERSON] , [INFO] , та станом на 15.04.1991 в даному житловому будинку проживав разом з дружина [PERSON] , син [PERSON] та дочкою [PERSON] . Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , то їх частки у вказаному майні рівні та становлять по - 1/4. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка та відповідач прийняли спадщину, як спадкоємці першої черги за законом, після смерті [PERSON] , у складі якої є нерухоме майно, а саме на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , яка належала померлому як члену колгоспного двору. Тобто, позивачці та відповідачу в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] належить по 1/8 частці вищевказаного житлового будинку ( половина від 1/4). Також, за позивачкою слід визнати право власності на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який відносився до колгоспного двору, членом якого позивачка була, та в загальному визначити її частку у вищевказаному житловому будинку - 3/8 (1/8+1/4). При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003р.),

Outcome: approved