Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

Позивачка 13.12.2021 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів. Свій позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 09.04.2015 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки у розмірі ј частини від всіх доходів. Але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів згідно вказаного рішення є недостатнім для матеріального утримання дитини, та не може забезпечити її гармонійний розвиток. Відповідач є матеріально забезпеченим, працює за кордоном, інших витрат на їхню спільну дочку не несе. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття. У поданому письмовому відзиві відповідач позов визнав частково, пояснив, що немає змоги сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі, оскільки на даний час не працює, на його утриманні є мама пенсіонерка, двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , від іншого шлюбу, а також дружина [PERSON] , яка доглядає за двохрічною дочкою; будь-якого майна у власності немає, підприємницькою діяльністю не займається. Він сплачує аліменти, частково надавав кошти на додаткові витрати для утримання дочки. Просив частково задоволити позов та стягувати з нього аліменти у розмірі 1600 грн. Позивачка у судове засідання не з`явилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти у розмірі 1600 грн. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.11.2010 р., яким шлюб між сторонами розірвано, залишена проживати з матір`ю (а.с.6). Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.04.2015 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.4-5). Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції ЗУ від 03.07.2018 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При вирішенні спору суд враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні обох батьків; 2) стан здоров`я відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який непрацює, розмір його доходу невідомий; 3) наявність на утриманні у відповідача малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.29-30), від другого шлюбу та дружини, яка не працює, доглядаючи за дитиною, а також наявність мами-пенсіонерки; 3-1) відсутність даних щодо наявності у відповідача рухомого і нерухомого майна, грошових коштів. При вирішенні спору суд також застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим, який підлягає до часткового задоволення. До стягнення з відповідача слід визначити щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що становить 2000 грн на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути 908 грн судового збору в дохід державного бюджету. На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 182, 184, ч.1 ст.192 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved