Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

Виклад позиції позивача. Рішенням Немирівського районного суду від 13.01.2021 року справа № 930/1187/20, провадження № 2/930/75/21 винесено рішення про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Неповнолітній [PERSON] з 01.09.2014 року навчається у школі та з 02.04.2021 року учень набув статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. Батько, [PERSON] , хоч і проживає на території селища, сина не провідує, не цікавиться його життям, коштів на утримання дитини не надає, одягом, взуттям, засобами особистої гігієни не забезпечує. Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою [ADDRESS] разом зі співмешканкою. Тривалий час ніде не працює. Його доходи складаються із тимчасових заробітків на людях. Особистого житла, земельної ділянки, сінокосу, земельного паю [PERSON] немає. Згідно довідки - характеристики від 06.01.2022 року № 02.19.2 встановлено, що [PERSON] на даний час у шлюбі не перебуває, раніше судимий. Такі обставини й стали підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом до суду. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подавав та не скористався пропозицією суду, викладеною в ухвалі від 03.02.2022 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача Заяви та клопотання пов`язані із розглядом даної справи від позивача та відповідача до суду не надходили. Процесуальні дії у справі Відповідно до ухвали суду від 03.02.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву Гуцаленка Михайла Дмитровича директора КЗ "Ситковецька спеціальна школа" Вінницької обласної ради Гайсинського району Вінницької області в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та відкрито провадження у справі, розгляд цивільної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 01.03.2022 року на 10:30 год без повідомлення (виклику) учасників справи. З метою встановлення місця проживання відповідача судом здійснювався запит до адресно-довідкового бюро при ГУДМС України у Вінницькій області, а тому ухвалу суду від 03.02.2022 року було направлено на адресу відповідача, яка збігається із адресою зазначеною у позові разом з копією позовної заяви, додатками до неї і судовою повісткою. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав. Судом були вжиті усі належні заходи для повідомлення позивача та відповідача про розгляд справи і реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Відповідно до ч.2, п.1 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мініміму для працездатних осіб. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Судом встановлено, що згідно рішення Немирівського районного суду від 13.01.2021 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5-7). Довідкою № 01-01/19 від 24.01.2022 року видану КЗ «Ситковецька спеціальна школа» Вінницької обласної ради підтверджується, що [PERSON] є учнем 8 класу даного закладу та з 01.09.2014 року знаходиться на повному державному забезпеченні (а.с.3). Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.11.2007 року, довідкою характеристикою № 02.19.2 від 06.01.2022 року підтверджується, що [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с.4,8). Відомостей про те, що відповідач працює та отримує заробітну плату, позивач суду не надав. Але разом з тим, відповідач не надав доказів того, що він є непрацездатним, або має медичні протипоказання щодо працевлаштування, які б стали перешкодою в отриманні доходу та утриманні дитини. Судом встановлено, що відповідач є позбавленим батьківських прав, однак це не позбавляє його від обов`язку утримувати свою дитину. Заперечень щодо вказаної обставини відповідач не висловив, оскільки відзиву на позов із викладенням своїх заперечень на позовну заяву до суду у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження, не подав. Таким чином судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли відносини з приводу захисту інтересів неповнолітньої дитини позбавленої батьківського піклування, які підлягають судовому захисту. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон № 2402-III) та Закон України Про Державний бюджет України на 2021 рік Відповідно до ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Правом на звернення до суду щодо стягнення аліментів на неповнолітню дитину, зокрема наділені особи, які представляють дитину на законних підставах опікуни чи піклувальники. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів , вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 7 Закону України Про державний бюджет України на 2022 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Відповідно ч.1 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до ст.245 СК України якщо дитина постійно проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів. З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з огляду на таке. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи ті обставини, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, на теперішній час офіційно не працевлаштований, хронічними хворобами не страждає, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не знаходиться, інвалідом не являється, на користь інших осіб аліменти не сплачує, оскільки жодних належних та допустимих доказів на спростування вищевикладених обставин суду не надано, тому суд вважає, що відповідач на теперішній час має можливість сплачувати аліменти на дитину, а саме у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.265 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Висновки суду За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини сторін, причини позову про стягнення аліментів на утримання дитини, взявши до уваги те, що будь-якої домовленості щодо порядку утримання дитини та угоди про матеріальне забезпечення між сторонами не було досягнуто, дитина на теперішній час перебуває на повному державному забезпечені, матеріальне не забезпечення дитини з боку батька, відповідача по справі та інші обставини справи, суд вбачає підстави для задоволення позову і приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний утримувати власну дитину хоч він і не працюючий та позбавлений батьківських прав, а визначений судом розмір аліментів відповідає вимогам розумності. Розподіл судових витрат Враховуючи, що позивач на підставі вимог Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору за заявленими позовними вимогами, у відповідності до статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави ставки, яка була встановлена ЗУ Про судовий збір на час подання позову (992,40 грн). На підставі ст.ст. 166, 180-182, 190, 191,245 СК України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства ,

Outcome: approved