Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, відповідно до якої просила встановити факт смерті її батька - [PERSON] , [INFO] , який помер у с. Совхозне, Красноперекопського району Автономної Республіки Крим [INFO] . Заява обґрунтована тим, що [INFO] на тимчасово окупованій території помер батько заявниці - [PERSON] . Заявниця звернулася до Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для отримання Свідоцтва про смерть, разом з тим заявниці було відмовлено. У зв`язку з вищевикладеним заявниця звернулася до суду із вказаною заявою. Встановлення факту смерті необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть державного зразка. Заявниця в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду було подано заяву про розгляд справи у її відсутність, подану заяву підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання судом повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 серпня 1971 року, [PERSON] народилася [INFO] у селі Маканчи, Семипалатської області, Казахстан, про що було складено відповідний запис №127. Згідно Свідоцтва батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00029646405, що 13 травня 2000 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві було складено актовий запис №457, актовий запис зареєстровано у Реєстрі 17 грудня 2013 року за № 00111844475 реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. Вбачається, що прізвище заявниці до державної реєстрації шлюбу: « [PERSON] », прізвище після державної реєстрації шлюбу: « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] вбачається, що 15 листопада 2001 року шлюб між громадянином [PERSON] та громадянкою [PERSON] розірвано, про що зроблено запис № 1207. Прізвище заявниці після розлучення: « [PERSON] ». Окремо суд звертає увагу на те, що заявницею було долучено копію експертного висновку №056/2315-m від 30 листопада 2021 року за підписом експерта кандидата філологічних наук [PERSON] . Зі змісту вказаного висновку вбачається, що «З урахуванням зазначеного особові імені [PERSON] (паспорт, запис [PERSON] ; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, запис відомості про дружину [PERSON] ), а також рос. [PERSON] (паспорт, запис російською мовою [PERSON] ) та рос. [PERSON] (свідоцтво про народження, запис російською мовою [PERSON] ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також документах зазначеної особи є ідентичними.». Відповідно до копії паспорта батька заявниці - [PERSON] , серії [NUMBER] виданого Красноперекопським МВ ГУ МВС України в АР Крим 30 червня 2011 року, вбачається, що останній народився [INFO] в селі Кіровка, Маканчинського району Семипалатинської області. Також було надано копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON] , з якої вбачається, що йому було присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER] . Дата реєстрації у Державному реєстрі фізичних осіб - 11 січня 1997 року, орган Державної податкової служби, що видав довідку - [PERSON] . Заявниця в заяві зазначила, що батько помер [INFO] у с. Совхозне, Красноперекопського району Автономної Республіки Крим. На підтвердження зазначеного заявницею було надано копію довідки про смерть № С-00485 від 28 квітня 2022 року, відповідно до якого встановлено, що батько заявниці - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у с. Совхозне, Красноперекопського району Автономної Республіки Крим. Вбачається, що [PERSON] помер від вторинне злоякісне ЗНО легень С78.0, злоякісне новоутворення з нез`ясованого вогнища С79.9. Також заявницею було надано копію свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Красноперекопським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим від 28.04.2022 року При зверненні до Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заявниці було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки документи видані на тимчасово непідконтрольній території, не мають юридичної сили на території України, про що їй було повідомлено Листом № 158/21.10-73 від 06 травня 2022 року. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно положень Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 № 52/5 у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Пунктом 1 розділу 5 зазначених вище Правил визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Отже, судом встановлено, що встановлення факту смерті має для заявниці юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість здійснити державну реєстрацію смерті її батька та отримати відповідне свідоцтво про смерть, встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за вищевказаних обставин неможливе. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч. 4 ст. 317 ЦПК України). Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved