Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

ТОВ «Затишок сервіс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних. Свої вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви мотивувало тим, що між ТОВ «Затишок сервіс» був виконавцем житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку [ADDRESS] . За Відповідачами [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право спільної часткової приватної власності на квартиру [ADDRESS] по вище зазначеній адресі. Позивач надавав Відповідачам послуги починаючи з 12.07.2017 року по 31.07.2020 року включно. З 01.08.2020 року позивач припинив надання послуг, оскільки в багатоквартирному будинку було створено ОСББ і подальше утримання будинку здійснюється силами ОСББ «Дніпровська Брама». На момент припинення надання послуг у Відповідачів існувала заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, яка в межах позовної давності складає 8\~903,87 грн. У зв`язку з тим, що квартира належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності по 1/2 кожному, позивач просить стягнути з відповідача-1 [PERSON] 1/2 частку загального боргу, а саме: 4\~451,93 грн. сума основного боргу, 455,56 грн. інфляційні збитки, 131,97 грн. 3% річних, а разом 5\~039,46 грн., відповідно до Довідки №475 04/19 від 12.04.2019 року Відповідач-2 [PERSON] має право на пільги, сума заборгованості якого складає 1\~125,27 грн. включаючи інфляційні збитки та 3 % річних. За відновленням своїх порушених прав позивач ТОВ «Затишок сервіс» був змушений звернутись до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями дана справа передана до провадження судді Васюченко О.Г. 20.09.2021 року суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області постановлено ухвалу про відкриття провадження та призначене судове засідання з викликом сторін. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач-1 [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, відзиву на позов не надала. Відповідач-2 [PERSON] та/або його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у встановленому законом порядку надав відзив та інші процесуальні документи. В своєму відзиві просив застосувати позовну давність та відмовити позивачу в частині вимог відносно стягнення з нього заборгованості за період з 01.05.2019 року по 31.07.2020 року. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України встановлено тягар утримання майна власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною 1 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону №2189-VІІІ: індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено: обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, в тому числі своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Частиною 2 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Пунктом 5 тієї ж статі встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами тощо. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у певному обсязі (Постанова ВСУ від 30.10.2013 року по справі №6-59цс13). Верховний Суд України у правовій позиції, яка висловлена в постанові від 20.04.2016 року по справі №6-2951цс15 роз`яснив, що, хоч у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Отже, відсутність договору у разі фактичного користування послугою не дає підстав не оплачувати її або оплачувати лише частково. Судом встановлено, що між відповідачами та ТОВ «Затишок сервіс» не було укладено Договір про надання житлово-експлуатаційних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, проте позивач фактично був виконавцем житлово-комунальних послуг, які надавались в повному обсягу у багатоквартирному будинку [ADDRESS] на підставі укладання між позивачем та майже всіма співвласниками (споживачами) індивідуальних договорів про надання житлово-експлуатаційних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, відсутність з боку [PERSON] та [PERSON] , та інших співвласників будинку складених Актів-претензій. Також, позивач зазначає, що відповідачами частково сплачувалось за отримані від позивача послуги, що підтверджується наданими розрахунками (а.с. 12-13) та надає копії договорів про укладання в інтересах співвласників будинку з субпідрядними підприємствами на виконання окремих робіт з утримання будинку та прибудинкової території. Матеріалами справи підтверджується, що за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право спільної часткової приватної власності квартири [ADDRESS] в період з 12.07.2017 року (з моменту набуття права власності на квартиру) до моменту подання позовної заяви здійснювали часткову оплату за отримані житлово-комунальні послуги в розмірі 3\~027,69 грн. З 01.08.2020 року позивач припинив надання послуг в вищезазначеному будинку, оскільки в багатоквартирному будинку було створено ОСББ і подальше його утримання здійснюється силами ОСББ, що підтверджується листом ОСББ «Дніпровська Брама» вих. №17 від 31.07.2020 року. Проте, станом на момент подання позовної заяви у відповідачів існує прострочена заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 8\~903,87 грн., в тому числі інфляційні втрати та 3% річних. Відповідно до Довідки №478 04/19 від 12.04.2019 року Відповідач-2 має пільги, таким чином, за період з квітня 2019 року по липень 2020 року (період в якому надавались житлово-комунальні послуги) [PERSON] має право на пільги 75%. До складу послуг, які надавав Позивач Відповідачам включено послугу: «охорона прибудинкової території, відеоспостереження», та оскільки надання даної послуги не є житлово-комунальною послугою, а є додатковою, норми «Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі», затвердженого Постановою КМУ від 17.04.2019 року №373 не розповсюджується на цю додаткову послугу. Отже, у зв`язку з тим, що квартира належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності по 1/2 кожному, позивач просить стягнути з відповідача-1 [PERSON] 1/2 частку загального боргу, в сумі 5\~039,46 грн., з яких: 4\~451,93 грн. сума основного боргу, 455,56 грн. інфляційні збитки, 131,97 грн. 3% річних, та з відповідача-2 [PERSON] з урахуванням пільг стягнути 1\~125,27 грн., з яких: 994,08 сума основного боргу, 101,72 грн. інфляційні збитки, 29,47 грн. 3% річних. У відповідності до ч. 1 ст. 9 та ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон). Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (частина друга статті 19 Закону). Власником Закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абзац сьомий частини першої статті 1 Закону). А споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абзац чотирнадцятий частини першої статті 1 Закону). Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючі до уваги вищезазначене, та враховуючи, що відповідачам позивачем надавалися певні послуги за які [PERSON] та [PERSON] частково сплачували, а тому дійсно відповідачі у встановлений законом строк не виконав перед позивачем своїх зобов`язань за спожиті житлово-комунальні послуги, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані послуги на момент подачі позову, а саме: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Затишок сервіс» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі: 4451,936 грн.; 455,56 грн. інфляційні збитки; 131,97 грн. - 3% річних, а разом 5039,46 грн., стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Затишок сервіс» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі: 994,08 грн.; 101,72 грн. інфляційні збитки; 29,47 грн. - 3% річних, а разом 1125,27 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved