Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість за договором позики у розмірі 136250 грн. 00 коп., судові витрати на правничу допомогу, в розмірі 10000 грн. та судовий збір в розмірі 1362 грн. 50 коп., мотивуючи тим, що 17.12.2020 року [PERSON] передав [PERSON] в якості позики 5000 доларів США, що станом на день звернення з позовом до суду по курсу НБУ складає 136 250, 00 грн., строком до 17.12.2021 року на підтвердження чого відповідач надав позивачу відповідну розписку. Станом на день звернення до суду відповідач кошти не повернув. Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Позивач та його представник в позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак, в матеріалах справи є заява про слухання справи у його відсутності, згідно якої позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив наступне: 17.12.2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач передав, а відповідач зобов`язався повернути до 17.12.2021 року позику у розмірі 5000 доларів США. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики підтверджено розпискою від 17.12.2020 року, яку надав відповідач [PERSON] позивачу [PERSON] згідно якої відповідач зобов`язався повернути позику до 17.12.2021 року (а.с. 12). Так як, відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач у добровільному порядку заявлену позивачем суму заборгованості не сплатив. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи вищенаведене відповідач [PERSON] має заборгованість перед позивачем [PERSON] згідно договору позики та боргової розписки у розмірі 5000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 136250 грн. 00 коп. Крім того позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] в його користь судові витрати на правничу допомогу, в розмірі 10000 грн. та судовий збір в розмірі 1362 грн. 50 коп. На підтвердження понесених витрат позивач надав суду копію договору про надання правової допомоги № 1369 від 13.07.2021 року, копію ордеру серії АА № 1161695 та платіжне доручення від 24.12.2021 року № @2PL699101 про сплату 11366 гривень з призначенням платежу: Рахунок-АКТ, правнича допомога [PERSON] . Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу. За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; Предметом Договору № 1369 від 13.07.2021 року про надання правничої допомоги, визначено загальні умови надання професійної правничої допомоги та сплати гонорару (п.1.1). Як вбачається із матеріалів справи, інтереси позивача представляв адвокат Терновий Руслан Богдаеович, згідно ордеру серії АА № 1161695, виданого Національною асоціацією адвокатів України. При цьому, платіжного доручення від 24.12.2021 року № @2PL699101 позивачем було сплачено в розмірі 11366 гривень з призначенням платежу: Рахунок-АКТ, правнича допомога [PERSON] . Новою редакцією ЦПК (частиною 2 статті 137) встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Разом з тим, згідно ч.4 ст 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зваживши надані представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що відповідачем не надано достатніх доказів щодо детального опису виконуваних адвокатом робіт, а саме що малося на увазі - консультування клієнта стовно прав позивача, процедури провадження в суді, й узагальнення судової практики щодо стягнення позики, і в чому саме полягала підготовка до судового засідання. Окрім цього суд не бере до уваги, що кошти, які були сплачені позивачем за надання правничої допомоги не підтвердженні розрахунком виконання робіт. Таким чином, суд дійшов до переконання, що позов слід задовольнити, стягнувши з [PERSON] , [INFO] , жителя с. Варваринці, Тернопільського району Тернопільської області, паспорт серії [NUMBER] виданий МВ УМВС України у Тернопільській області, в користь [PERSON] , жителя [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] заборгованість за договором позики від 17.12.2020 року в розмірі 136250 грн. 00 коп. Також слід стягнути з [PERSON] , [INFO] , жителя с. Варваринці, Тернопільського району Тернопільської області, паспорт серії [NUMBER] виданий МВ УМВС України у Тернопільській області, судовий збір в розмірі 1362 грн. 50 коп., сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved