Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти, в твердій грошовій сумі у розмірі 2\~500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що 19 вересня 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстрований у Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис №683). Від шлюбу є двоє дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею. Відповідач не надає кошти на утримання дітей, але періодично купує продукти для дітей. Позивачка вказує, що самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати їх дітей, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання їх дочок. Всупереч вимогам статті 180 СК України, відповідач недобросовісно виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання дітей, оскільки не надає систематично кошти на їх матеріальне забезпечення. На момент звернення до суду з цим позовом між сторонами не була досягнута згода з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати неповнолітніх дітей, навіть не заважаючи на те, що відповідачеві достеменно відомо, що їх дочки відвідують додаткові уроки та кружки, на що потрібні кошти, які не завжди готов надати відповідач. Позивачка вказує, що відповідач має нестабільний дохід, що не дає можливості визначити розмір частки від його заробітку, який можливо офіційно підтвердити. У зв`язку з чим, позивачка вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2\~500,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Не погодивши з вимогами позовної заяви, відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого просить позовну заяву задовольнити частково, стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вищевказаного вказав, що позивачка вводить суд в оману та надає неправдиві відомості та свідчення. Відповідач вказує, що матеріально забезпечує своїх дітей не через те, що це обов`язок, який закріплено нормою закону, а тому що любить своїх дітей - постійно матеріально їх забезпечує. Відповідач повністю сплачує гуртки з малювання, дизайну, прикладного мистецтва, англійської мови, групу подовженого дня, додаткові уроки з шкільного мистецтва, англійської мови, групу подовженого дня, додаткові уроки з шкільним вчителем та всі інші, які за бажанням дітей вони відвідують. Вартість відвідування таких гуртків на місяць у сукупності складає близько 5000,00 грн. Відповідач повністю забезпечує дітей усім необхідним одягом, відповідно до кожного сезону. Більш того, мінімум три дні на тиждень, доньки проживають разом із батьком. У відповідача облаштована кімната для дітей, яка повністю забезпечена усіма необхідним у дні проживання із батьком, він повністю самостійно забезпечує дітей усім необхідним, як то харчування, проведення дитячого дозвілля та ін. Окрім того, відповідач щотижня, коли повертає дітей позивачеві, самостійно купує продукти харчування та інших необхідних речей та передає позивачеві. Також, позивач неодноразово пропонував позивачеві в нотаріальній формі визначити утримання дітей, та кожного разу такі пропозиції залишались без уваги. Тобто, твердження позивачки про те, що батько самоусунувся від виконання своїх обов`язків, не відповідає дійсності та ставить під сумнів особу відповідача як сумлінного, люблячого батька, який намагався визначити місце проживання дітей разом із ним. Позивач має право на отримання аліментів на дітей. Проте, в той же час необхідно врахувати, що відповідач приймає участь у вихованні, догляду, розвитку та матеріальному забезпеченні своїх дітей. В судовому засіданні позивачка та представник позивачки [PERSON] підтримали позовну заяву та просили її задовольнити в повному обсязі. Також, позивачка підтвердила, що надані відповідачем чеки, які підтверджують витрати відповідача на продукти, в тому числі, дійсно мали місце, в тому числі, відповідач здійснював покупку продуктів, також, після звернення позивачки до суду. У зв`язку з чим, позивачка вказала, що стягнення аліментів повинно бути не з моменту звернення до суду, а з моменту винесення рішення. Крім того, позивачка підтвердила, що діти пару днів на тиждень проживають з відповідачем. Позивачка наголосила, в судовому засіданні, що стягнення аліментів в розмір 2 500,00 грн. є сумою, яку вона хоче витрачати на продукти харчування, що вона сама хоче обирати, які саме продукти потрібно покупати, а не використовувати ті, що покупає відповідач. Відповідач та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~500,00 грн. на кожну дитину. Також, відповідач здійснює оплату гуртків, які діти відвідують за їх власним бажанням, та на які він їх водить, купує ті продукти, які обирають діти, та які, на його думку, потрібні дітям. Також, відповідач вказав, що хоче брати участь у житті дітей, що він може витрачати більшу суму коштів, у разі в нього такої можливості. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач доводиться батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю, позивачкою у даній справі, і знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, утримання відповідачем своїх дітей є не його правом, а його обов`язком, у зв`язку з чим з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також положеннями ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Так, статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивачка звернулася до суду з даними позовними вимогами про стягнення аліментів з моменту звернення до суду з цим позову, тобто 28 грудня 2021 року, проте, в судовому засідання позивачкою усно було змінено позовні вимоги, а саме останньою було вказано, що стягнення аліментів потрібно розпочати з дати винесення рішення з урахуванням того, що відповідач щомісячно надав допомогу дітям продуктами, одежею, що підтверджується чеками. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, з 1 січня 2022 року, на момент подачі позову, становить 2618,00 гривень, отже аліменти на дитину віком від 6 до 18 років не повинні бути меншими від 1309,00 грн., при цьому мінімальний рекомендований розмір аліментів становить 2618,00 грн. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням положень ст. 182 СК України, те, що відповідач в добровільному порядку частково приймає участь в утриманні дітей, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дати винесення рішення і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей в межах суми платежу за один місяць. Крім того, в порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача повинно бути стягнено в дохід держави судовий збір по справі в сумі 908 грн. 00 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом), оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial