Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі ? АТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 07 вересня 2018 року станом на 23 жовтня 2021 року у сумі 26 642,57 грн, з яких: заборгованість за кредитом у сумі 19 994,19 грн та заборгованість за відсотками у сумі 6 648,38 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 23 жовтня 2021 року підписавши анкету-заяву [PERSON] приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» з метою укладення кредитного договору б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-заяви відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг разом з Умовами та правилами і Тарифами , які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом в анкеті-заяві. АТ «Акцент-Банк» посилається на те, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Однак, у порушення умов договору відповідач своєчасно не сплатив банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, внаслідок чого станом на 23 жовтня 2021 року має заборгованість у сумі 26 642,57 грн. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. Ухвалою Кременчуцького\~районного суду\~Полтавської області\~від 29\~листопада 2021\~року відкрито\~провадження у\~справі №536/1974/21 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник АТ «Акцент-Банк» у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час, дату і місце розгляду справи повідомлялася належним чином ? засобами рекомендованого повідомлення поштового зв`язку, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Проте, відповідач не повідомила причини неявки, до суду не зверталася із заявою про відкладення розгляду справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу\~України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 628Цивільного кодексу\~України обумовлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Згідно зі статями 526, 530, 610 Цивільного кодексу\~Українизобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частинами 1, 2 статті 634Цивільного кодексу\~Українидоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Судом установлено, що 07 вересня 2018 року між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] підписано анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в «А-Банку». Підписавши анкету-заяву, відповідач погодився, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, правилами використання, основними умовами обслуговування і кредитування, які розміщені у рекламному буклеті, складають між позичальником і банком договір про надання банківських послуг. До позовної заяви банк додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», які не містять підписи сторін та паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписаний відповідачем. Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 07 вересня 2018 року, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] станом на 23 жовтня 2021 року загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 19 994,19 грн (у тому числі за тілом кредиту у сумі 17 045,16 грн та за простроченим тілом кредиту у сумі 2 949,03 грн), загальний залишок заборгованості за процентами становить 6 648,38 грн (у тому числі заборгованість за процентами на поточну заборгованість у сумі 1 281,80 грн та заборгованість за процентами на прострочену заборгованість у сумі 5 366,58 грн). Зі змісту анкети-заяви підписаної [PERSON] від 07 вересня 2018 року убачається, що вона не містить істотної умови строку повернення кредиту. Однак, ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, та що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд ? шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Даних, що свідчать про сплату заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за цим кредитним договором у добровільному порядку відповідачем за час розгляду справи суду не надано. Крім того, відсутні у матеріалах справи беззаперечні, належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України. Ураховуючи, що на момент розгляду справи заборгованість відповідач не сплатив, суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 19 994,19 грн підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у сумі 6 648,38 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як установлено\~судом,\~ [PERSON] підписала 07 вересня 2018 року анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. При цьому, суд звертає увагу, що у вказаній анкеті-заяві відсутні істотні умови договору щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами. Разом з тим, у анкеті-заяві зазначено, що заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, правилами користування, основним умовами обслуговування і кредитування складають договір про надання банківських послуг. Так, до позовної заяви АТ «Акцент-Банк» додано витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», які не містять підпису відповідача, тобто не погоджені між сторонами. Відтак, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України за змістом якої ? договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» в період ? з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Отже, роздруківка з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», Тарифи, відсутність у анкеті-заяві про умови кредитування та домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Умови та\~правила надання\~банківських послугне можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Таким чином, надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», Тарифи, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку ? в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. Щодо наявного у матеріалах справи паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» суд зазначає наступне. Так, вказаний паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачам 07 вересня 2018 року. При цьому, варто зазначити, що у паспорті споживчого кредиту, зазначено два види кредитних карт «Універсальна» і «Універсальна Gold» з різними відсотковими ставками. При цьому, паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що інформація, яка зазначена у паспорті зберігає чинність та є актуальною до 01 січня 2019 року. Однак, наданий банком розрахунок заборгованості містить нарахування відсотків починаючи з 31 серпня 2019 року по 21 жовтня 2021 року, тобто за період коли інформація (зокрема ставка відсотків), яка міститься у паспорті споживчого кредиту вже втратила свою чинність. У даному випадку, паспорт споживчого кредиту не є самим кредитним договором, а лише носить ознайомлювальний характер, про що свідчить зазначення в ньому наступного: умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Тобто, вказаний паспорт споживчого кредиту містить пропозицію щодо укладення договору на певних умовах у декількох варіантах, але не підмінює сам договір, у якому мають бути чітко визначені всі умови кредитного договору, а не альтернативні варіанти. Крім того, паспорт споживчого кредитування не зазначається у анкеті-заяви як складова частина договору, у зв`язку із чим, інформація зазначена у ньому за програмою «Кредитна картка» не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження та узгодження конкретних умов кредитування. Згідно із частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як убачається із матеріалів справи, інших документів, які б обумовлювали розмір і порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами та були підписані [PERSON] і АТ «Акцент-Банк» не надано, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками у сумі 6 648,38 грн є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Положеннями статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» підлягають частковому задоволенню, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі виходячи із розрахунку: 19 994,19 грн (задоволені позовні вимоги) *100 : 26 642,57 грн (заявлені вимоги) = 75,05 % від сплаченого судового збору 2 270,00 грн = 1 703,64 грн.

Outcome: partial