Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогами: - змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 01.11.2012 у справі №213/1900/2012 за яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) батька, щомісячно, але не менше мінімального розміру аліментів на одну дитину, що становить 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - починаючи стягнення з 02.10.2012 і до повноліття дітей, - на тверду грошову суму в розмірі 4000 грн щомісячно, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 01.11.2012 у справі №213/1900/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітніх дітей, вирішено стягнути з [PERSON] на користь позивача на утримання синів [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) батька, щомісячно, але не менше мінімального розміру аліментів на одну дитину, що становить 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - починаючи стягнення з 02.10.2012 і до повноліття дітей. Дане рішення суду перебуває на виконанні, державною виконавчою службою в особі державного виконавця, було зроблені розрахунки зі сплати аліментів по виконавчому провадженні №54683318, з яких слідує, що наразі розмір аліментів, до стягнення розраховуються із частки в розмірі 1/6 від доходу відповідача, оскільки старший син досягнув повноліття. Позивач вимушена звернутися до суду з відповідним позовом, виходячи з того що наразі син [PERSON] , має право на отримання аліментів, не менше 1/4 частки доходу (заробітку) батька. Але враховуючи той факт, що відповідач офіційно не працює, відповідно має місце зміна способу стягнення аліментів що визначатиметься в твердій грошовій формі та в розмірі 4000 грн. Оскільки спільний син сторін спору - [PERSON] проживає біля позивача, навчається у ВПУ №11 м. Вінниця з 01.09.2021 по 30.06.2021, а тому потребує більшого матеріального забезпечення зі сторони батьків (харчування, одяг, побутові потреби, проїзд, та ін.). Оскільки позивач не володіє інформацією про офіційні доходи відповідача, їх розмір та регулярність таких доходів, тому за неможливості визначити частку від його заробітку позивач просить визначити аліменти на утри\-мання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 04.02.2022 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. До судового розгляду спір між сторонами не врегульовано. Ухвалою суду від 22.03.2022 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак остання у своїй заяві просила суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як зазначено в позову, рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 01.11.2012 у справі №213/1900/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітніх дітей, вирішено стягнути з [PERSON] на користь позивача на утримання синів [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) батька, щомісячно, але не менше мінімального розміру аліментів на одну дитину, що становить 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - починаючи стягнення з 02.10.2012 і до повноліття дітей. Рішення суду набрало законної сили 12.11.2012. Дане рішення суду перебуває на виконанні. Постановою головного державного виконавця Іллінецького районного відділу ДЩВС ГТУЮ у Вінницькій області Максименком О.В. від 11.09.2017 (а.с. 8) було відкрито виконавче провадження №54683318. До матеріалів справи додано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] (а.с. 11), з якого слідує, що наразі розмір аліментів, до стягнення розраховуються із частки в розмірі 1/6 від доходу відповідача, оскільки старший син [PERSON] досягнув повноліття. Позивач звернулась до суду з відповідним позовом, виходячи з того що наразі син [PERSON] , має право на отримання аліментів, не менше 1/4 частки доходу (заробітку) батька. Але враховуючи той факт, що відповідач офіційно не працює, відповідно має місце зміна способу стягнення аліментів що визначатиметься в твердій грошовій формі та в розмірі 4000 грн. Оскільки спільний син сторін спору - [PERSON] проживає біля позивача, що підтверджується довідкою органу місцевого самоврядування (а.с. 5), навчається у ВПУ №11 м. Вінниця з 01.09.2021 по 30.06.2021, а тому потребує більшого матеріального забезпечення зі сторони батьків (харчування, одяг, побутові потреби, проїзд, та ін.). Оскільки позивач не володіє інформацією про офіційні доходи відповідача, їх розмір та регулярність таких доходів, тому за неможливості визначити частку від його заробітку позивач просить визначити аліменти на утри\-мання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як визначено у ст. 1 Конституції України - Україна є правова держава, а в силу її ст. 8 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України).\~Суддя є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України). Верховенство права - це панування права в суспільстві, а такий принцип вимагає від держави його втілення у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи та рівності. В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі\~ст.\~4\~ЦПК України\~кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів.\~Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~12\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~В силу\~вимог ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~випадках. Суд зауважує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). У відповідності до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 XII (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, звичайно суд має врахувати обставини визначені ч. 1 ст. 182 СК України. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Норми Сімейного кодексу України передбачають підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 2 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Водночас, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006, вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Суд, аналізуючи зібрані у справі докази, встановив що спільний син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем та навчається у ВПУ №11 м. Вінниці, з 01.09.2021 по 30.06.2024, денна форма навчання, за професією "Електромеханік з ремонту та обслуговування ЛОМ; оператор комп`ютерного набору", а тому потребує матеріального забезпечення зі сторони батьків. Оскільки позивач не володіє інформацією про офіційні доходи відповідача, а тому за неможливості визначити частку від його заробітку просить визначити аліменти на утри\-мання неповнолітнього сина у визначені в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення сином повноліття. Разом з тим, суд враховує, що ні позивачем, ні відповідачем не надано доказів доходів сторін, оскільки позивач, подаючи позов не знаючи де працює відповідач не вказала, який дохід він отримує, як і не заявляла клопотань щодо витребування доказів про доходи відповідача у разі неможливості їх отримання як конфіденційної інформації. Крім того, жодного доказу, що в даний час відповідач не працює офіційно чи перебуває на обліку у центрі зайнятості суду не надано, а також відповідач не подав відзив на позов із запереченням проти того, що він є працевлаштованим та не висловився з приводу свого стану здоров`я чи перебування когось на його утриманні. Отже, враховуючи те, що обов`язок про утримання неповнолітньої дитини покладений на обох батьків, а також враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України суд вважає, що позов слід задовольнити частково визначивши розмір аліментів, які стягуватимуться щомісячно з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] - у сумі 3462,75 грн, що є 1/4 частини від середньомісячної заробітної плати по регіону (по Вінницькій області станом на останній місяць 2021 року за IV квартал - 13851,00 грн) та на думку суду в повному обсязі задовольнятиме потреби сина сторін спору, що виникають у процесі навчання і водночас не порушить права відповідача. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат, суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, а тому присуджує із відповідача в дохід держави судовий збір від сплати якого позивач була звільнена при пред`явленні позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial