Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. \~ \~ \~ \~ До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 09 грудня 2021 року надійшла позовна Дніпровського державного медичного університету до [PERSON] про стягнення коштів за навчання у розмірі 133\~922,85 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~270 грн. В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що на підставі рішення відкритого засідання приймальної комісії наказом ректора ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» № 490-ос від 04 серпня 2008 року [PERSON] зарахований на перший курс ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України», 2-й медичний факультет. 01 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду про підготовку фахівців з вищою освітою. Згідно з умовами укладеної угоди відповідач зобов`язався прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. Зазначений правочин укладено зі згоди і за домовленістю з відповідачем та він відповідає вимогам Цивільного кодексу України щодо свободи договору. Згідно наказу ректора ДЗ «ДМА» №507-ос від 23 червня 2016 року «Про завершення навчання» відповідачу присуджено освітньо-кваліфікаційний рівень за спеціальністю, видано документ про вищу освіту у зв`язку із завершенням навчання. На виконання умов угоди після завершення навчання направлення на роботу № 14 від 23 березня 2016 року відповідач був направлений в розпорядження ДОЗ Дніпропетровської ОДА КЗ «Синельниківська центральна районна лікарня» ДОР» на посаду лікаря педіатра. Наказом ДЗ «ДМА» №831-ос від 05 вересня 2016 року відповідача було зараховано до очної інтернатури лікарів-інтернів на 2016-2017, 2018, 2019 н. рр. (за державним замовленням). Наказом ДЗ «ДМА» № 538-ос від 27 червня 2018 року «Про випуск лікарів-інтернів та провізорів-інтернів що атестувались на визначення знань та практичних навичок лікаря-спеціаліста та провізора-спеціаліста» відповідача було відраховано з очної інтернатури у зв`язку із закінченням. Згідно листа ДОЗ Дніпропетровської ОДА КП «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 01 грудня 2021 року № 1329 відповідач дійсно працював у КП «Дніпропетровський обласний перинатальний центр зі стаціонаром» ДОР» з 23 серпня 2018 року та звільнений за прогули з 01 листопада 2018 року згідно ст. 40 п. 4 КЗпП України. Відповідно до розрахунку грошових коштів, які підлягають поверненню до державного бюджету на навчання студента [PERSON] було витрачено коштів з державного бюджету за 2008-2016 роки 113\~272,99 грн. Та на його навчання в інтернатурі за 2016-2018 роки було витрачено державних коштів в сумі 20649,86 грн. Відповідач, закінчивши навчання на бюджетній формі у Позивача по справі, не відпрацював 3 роки. Отже, відповідачем не було дотримано вимог законодавства України та Угоди про підготовку фахівців з вищою освітою від 01 вересня 2008 року, укладеної між позивачем та відповідачем в частині зобов`язання відпрацювати після закінчення вищого навчального закладу три роки відповідно до направлення на роботу, тобто він порушив добровільно взяті на себе цивільно-правові зобов`язання. Розмір витрат, які мають бути відшкодовані відповідачем у зв`язку із порушенням ним зобов`язання про відпрацювання за направленням становить 133\~922,85 грн. Тому, позивач вимушений звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми витрат на навчання (а.с.1-4). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 09 грудня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.29). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.30-31). До суду 24 січня 2022 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.41-42). Ухвалою судді від 25 січня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Дніпровського державного медичного університету до [PERSON] про стягнення коштів за навчання (а.с.43-44). Від представника позивача 03 травня 2022 року до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що на підставі рішення відкритого засідання приймальної комісії наказом ректора ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» № 490-ос від 04 серпня 2008 року [PERSON] зарахований на перший курс ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України», 2-й медичний факультет (а.с.16-17). 01 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду про підготовку фахівців з вищою освітою. Згідно з умовами укладеної угоди відповідач зобов`язався прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку (а.с.11). Згідно наказу ректора ДЗ «ДМА» №507-ос від 23 червня 2016 року «Про завершення навчання» відповідачу присуджено освітньо-кваліфікаційний рівень за спеціальністю, видано документ про вищу освіту у зв`язку із завершенням навчання (а.с.18). На виконання умов угоди після завершення навчання направлення на роботу № 14 від 23 березня 2016 року відповідач був направлений в розпорядження ДОЗ Дніпропетровської ОДА КЗ «Синельниківська центральна районна лікарня» ДОР» на посаду лікаря педіатра (а.с.13). Наказом ДЗ «ДМА» №831-ос від 05 вересня 2016 року відповідача було зараховано до очної інтернатури лікарів-інтернів на 2016-2017, 2018, 2019 н. рр. (за державним замовленням) (а.с.20-22). Наказом ДЗ «ДМА» № 538-ос від 27 червня 2018 року «Про випуск лікарів-інтернів та провізорів-інтернів що атестувались на визначення знань та практичних навичок лікаря-спеціаліста та провізора-спеціаліста» відповідача було відраховано з очної інтернатури у зв`язку із закінченням (а.с.23-25). Згідно листа ДОЗ Дніпропетровської ОДА КП «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 01 грудня 2021 року № 1329 відповідач дійсно працював у КП «Дніпропетровський обласний перинатальний центр зі стаціонаром» ДОР» з 23 серпня 2018 року та звільнений за прогули з 01 листопада 2018 року згідно ст. 40 п. 4 КЗпП України (а.с.14). Відповідно до розрахунку грошових коштів, які підлягають поверненню до державного бюджету на навчання студента [PERSON] було витрачено коштів з державного бюджету за 2008-2016 роки 113\~272,99 грн. Та на навчання в інтернатурі за 2016-2018 роки було витрачено державних коштів в сумі 20649,86 грн. (а.с.7). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно зі ст. ст.\~13,\~14 ЦК України\~цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства. У частині 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною другою статті 52 Закону України від 23 травня 1991 року «Про освіту», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно пунктів 1,4 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Обов`язок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання за умов, що були погоджені між сторонами, передбачено частиною другою статті 52 Закону України «Про освіту» (яка була чинною з 23 березня 1996 року по 06 вересня 2014 року, у тому числі на час укладення між сторонами угоди про підготовку фахівця з вищою освітою від 01 вересня 2010 року № 70), пунктом 2 Указу Президента України від 23 січня 1996 року № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», пунктом 14 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням» (втратив чинність 07.06.2017 року, однак чинний на час виникнення спірних правовідноси) та пунктом 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1997 року № 367. Відповідно до пункту 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1997 року № 367, випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направлені на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Згідно з пунктом 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року № 992, який врегульовував спірні правовідносини на час вступу [PERSON] до вищого навчального закладу, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати всі витрати. Згідно з Указом Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 23 січня 1996 року № 77 із змінами, внесеними згідно з Указом Президента України від 16 травня 1996 року № 342/96, особи які навчаються за рахунок державних коштів, укладають угоду, за якою вони зобов`язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства на менше, ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. Зазначеними вище нормативними актами визначено, що випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направлені на роботу; незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням; у разі, якщо його звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Відповідно до розрахунків позивача, з державного бюджету на навчання відповідача як студента медичного факультету Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» Гладкого Р.П. (випуск 2016 р.) за навчальний період 2008-2016 року було витрачено 113\~272,99 грн. та витрачено кошти з державного бюджету на навчання в інтернатурі Дніпропетровського державного медичного університету за навчальні роки 2016-2018 року у розмірі 20\~649,86 грн. (а.с. 7) Пунктом 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1997 року № 367, передбачено обов`язок особи, яка не відпрацювала встановлений трирічний строк компенсувати, крім вартості навчання, також всі інші витрати, а до цих витрат належить також і виплата стипендії. Така позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року по справі № 607/4359/15-ц. Отже, відповідачем не було дотримано вимог законодавства та умов Угоди про підготовку фахівця з вищою освітою від 01 вересня 2008 року в частині його зобов`язання відпрацювати після закінчення вищого навчального закладу три роки відповідно до направлення на роботу. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому витрат на навчання. Вказана позиція узгоджується з позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року по справі № 607/3681/17-ц та у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 607/3682/17. За таких обставин суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь Дніпровського державного медичного університету підлягають стягненню витрати на навчання у розмірі 133\~922,85 грн., а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved