Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначала про те, що з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, що був зареєстрований 25 червня 2002 року Виконавчим комітетом Рогізненської сільської ради Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 5. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З відповідачем спільне життя не склалося, оскільки мають різні характери та різні погляди на життя, внаслідок чого постійно виникали між ними конфлікти і суперечки на побутовому грунті. Понад шість років вона з відповідачем спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, а шлюб носить лише формальний характер. У позовній заяві позивач зазначила про те, що понад чотири роки проживає однією сім`єю з [PERSON] . Крім того, вона є вагітною та батьком її дитини є [PERSON] . Між нею та відповідачем немає спорів про поділ майна чи визначення місця проживання неповнолітнього сина. З вказаних підстав, у позовній заяві позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , що зареєстрований 25 червня 2002 року Виконавчим комітетом Рогізненської сільської ради Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 5, а у разі розірвання шлюбу залишити право надалі іменуватися прізвищем [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що з відповідачем спільно не проживає більше шести років, вони не ведуть спільного господарства. Вона проживає однією сім`єю протягом останніх чотирьох років з [PERSON] та вона народила дитину, батьком якої у свідоцтві про народження вказаний [PERSON] , оскільки він подав відповідну заяву про визнання свого батьківства до органу державної реєстрації актів цивільного стану, а відповідач подав заяву про те, що не є батьком дитини. Позивач [PERSON] просила позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] - адвокат Махацький Ю.М. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з`явився, подав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі та зазначив про те, що позовні вимоги позивача [PERSON] визнає, просив шлюб між ним та позивачем розірвати. Крім того, відповідач [PERSON] у поданій до суду заяві вказав, що не визнає себе батьком дитини, народженої позивачем 16 лютого 2022 року (а.с. 25, 43). Суд, заслухавши вступне слово позивача та її представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В силу вимог ч. 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог не встановлено. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони по справі зареєстрували шлюб 25 червня 2002 року у Виконавчому комітеті Рогізненської сільської ради Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 5 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). В силу вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. В судовому засіданні [PERSON] повідомив, що з позивачем спільно проживають однією сім`єю протягом останніх чотирьох років. [INFO] позивач [PERSON] народила дитину, батьком якої є він. Дослідженим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 39) встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Під час розгляду справи встановлено, що сторони не бажають зберегти шлюб, наполягають на його розірванні. Шлюбні відносини між сторонами припинені, позивач фактично створила нову сім`ю, а тому суд, на підставі статті 112 СК України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Розірвання шлюбу між сторонами по справі не буде суперечити інтересам відповідача. Спорів між сторонами про поділ майна чи визначення місця проживання їх спільної дитини, на час розгляду справи, немає. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про розірвання шлюбу та залишення права позивачеві після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи положення ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений при поданні до суду позовної заяви судовий збір в розмірі 908,00 гривень, оскільки понесення таких витрат позивачем піцдтверджено документально (а.с. 1). Підстав для звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилалась на положення ст.ст. 104, 105, 110-113 СК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст.ст. 13, 206, 258, 259, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved