Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним заповіту, складеного від імені [PERSON] , який було посвідчено 27.01.2011 року Новоградівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області. Обгрунтовуючи позов позивачі зазначили, що [INFO] померла їхня мати [PERSON] . Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом майна [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері шляхом подання до приватного нотаріуса Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області Трошиної С.А. заяви про прийняття спадщини. [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживав з нею однією сім`єю та був зареєстрований з останньою за місцем проживання по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області Трошиною С.А. заведена спадкова справа №64793514. 04.11.2020 року у приватного нотаріуса Скрипнік О.В. та позивачі отримали Витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №62323087 від 04.11.2020 року з якого вбачається, що [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено 27.01.2011 року Новоградівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області, згідно якого зробила розпорядження про передачу у спадок майна та майнових прав [PERSON] . Позивачі вказують, що заповіт [PERSON] є недійсним, оскільки в цей час мати була тяжко хвора, потребувала стороннього догляду, не розуміла значення своїх дій та не мала своєї вільної волі на складання заповіту, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 07.04.2021 року позивачі подали заяву про зміну підстави позову (Т1 а.с.145-148), у якій просили встановити нікчемність заповіту, складеного від імені [PERSON] , який було посвідчено 27.01.2011 року Новоградівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області, посилаючись на те, що оспорюваний заповіт заповідач не підписувала. Ухвалою суду від 12.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Цією ж ухвалою частково задоволено клопотання позивачів про витребування доказів (Т1 а.с.35-36). Ухвалою суду від 05.01.2021 року призначено по справі посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Комунальному некомерційному підприємству «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради». На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (Т1 а.с.92-93). Ухвалою суду від 04.02.2021 року поновлено провадження у справі (Т1 а.с.107). Ухвалою суду від 04.02.2021 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на тридцять днів, з 08.02.2021 року (Т1 а.с.110-111). Ухвалою суду від 24.02.2021 року задоволено клопотання (лист) Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» про надання додаткових документів, необхідних для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (Т1 а.с. 120-121). Ухвалою суду від 02.07.2021 року поновлено провадження у справі (Т1 а.с. 155 в). Ухвалою суду від 12.07.2021 року задоволено клопотання позивачів про витребування доказів (Т1 а.с.162-163). Ухвалою суду від 02.08.2021 року призначено по справі посмертну судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Кропивницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (Т1 а.с.191-193). Ухвалою суду від 10.09.2021 року поновлено провадження у справі (Т1 а.с.205). Ухвалою суду від 01.10.2021 року задоволено клопотання позивачів про витребування доказів (Т1 а.с.225). Ухвалою суду від 12.11.2021 року задоволено клопотання експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Сергія Петрова про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи та клопотання позивачів [PERSON] , [PERSON] про витребування доказів. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (Т2 а.с.4-5). Ухвалою суду від 26.11.2021 року поновлено провадження у справі (Т2 а.с.20). Ухвалою суду від 20.01.2022 року призначено по справі додаткову посмертну судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Кропивницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (Т2 а.с.44-46). Ухвалою суду від 02.03.2022 року поновлено провадження у справі (Т2 а.с.52). Ухвалою суду від 31.03.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Петрова Сергія про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення додаткової посмертної судово-почеркознавчої експертизи за ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20.01.2022 року. Цією ж ухвалою закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (Т2 а.с.71-72). В судовому засіданні позивачі позовні вимоги про встановлення нікчемності заповіту підтримали з тих підстав, що заповіт заповідачем не підписувався, тому вважають, що спадкове майно має бути поділено порівну між спадкоємцями. Відповідач заперечив проти задоволення позову та просив відмовити в його задоволенні. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. [INFO] у м. Бобринець Кіровоградської області померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 03.11.2020 року (Т1 а.с.17). Судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] є дітьми [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.11.1974 року (Т1 а.с.10), свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.02.1973 року (Т1 а.с.15), свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 25.05.1991 року (Т1 а.с.16) та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.10.1979 року (Т1 а.с.53). За життя [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка № [NUMBER] передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,21 гектарів, що знаходиться на території Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, що підтверджується копією державного акту серії І-КР №030231, виданого виконкомом Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області 10.12.2001 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №15-219 (Т1 а.с.14-15). Згідно копії заповіту від 27.01.2011 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Ісаковою О.В., зареєстровано в реєстрі за №2, [PERSON] належну їй земельну ділянку № [NUMBER] передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,21 гектарів, що знаходиться на території Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області заповіла [PERSON] (Т1 а.с.66). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області Трошиною С.А. 25.09.2019 року заведена спадкова справа №68/2019 (Т1 49-66). В установлений законом строк син померлої [PERSON] та донька померлої [PERSON] подали до приватного нотаріуса Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області Трошиної С.А. заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Факт прийняття спадщини [PERSON] ґрунтується на відомостях довідки №442 від 23.09.2019 року, виданої виконкомом Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, яка міститься в спадковій справі, за інформацією якої [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] по день смерті [INFO] . На час смерті мала слідуючий склад сім`ї: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , не родич [PERSON] , [INFO] , не родич [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався Новоградівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області 27.01.2011 року за реєстраційним №2 (Т1 а.с.52). 16.11.2020 року приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області Трошиною С.А. за реєстровим №1239 було видане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на земельну ділянку, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,2128 гектара в межах згідно з планом, розташованої на території Новоградіської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія І-КР №030231, виданого Новоградівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області 10.12.2001 року (Т1 а.с.64). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). В розумінні положень ст.202 ЦК України заповіт за своєю юридичною природою є одностороннім правочином. В ст.203 ЦК України закріплено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу є підставою недійсності правочину. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Водночас, у випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (абз.2 ч.2 ст.215 ЦК України). Положеннями ст.1257 ЦК України передбачений вичерпний перелік підстав недійсності заповіту. Так, відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Крім того, положення ч.2 ст.1257 ЦК України визначає єдину підставу визнання заповіту недійсним в судовому порядку за позовом заінтересованої особи: якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У Постанові Верховного Суду від 19.02.2020 року по справі №324/1726/16 зроблено узагальнення підстав недійсності заповіту та зазначено, що заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам Цивільного кодексу України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Загальні вимоги до форми заповіту визначені в ст.1247 ЦК України, де передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.2 ст.1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 122, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Згідно з абзаців 1, 2 п.5 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Відповідно до ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише па майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Відповідно до ч.4 ст.1257 ЦК України у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно висновку експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі №383/1074/20 від 04.11.2021 року №3340/4592/21-27, підпис від імені [PERSON] у досліджуваному документі, виконаний рукописним способом, пастою кулькової ручки, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів. Вирішити питання: «1. Чи виконано підпис у заповіті, складеного від імені [PERSON] , який було посвідчено 27.01.2011 року секретарем виконавчого комітету Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Ісаковою О.В., зареєстровано в реєстрі за №2, в графі «ПІДПИС:____( [PERSON] ) - самою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , чи іншою особою?», не виявилося можливим, з причин, викладених у п.2 Дослідницької частини висновку (Т2 а.с.10-16). Судом за клопотанням позивачів було призначено додаткову посмертну судово-почеркознавчу експертизу щодо належності померлій [PERSON] підпису в заповіті, однак дана експертиза проведена не була через відмову позивачів в її проведенні та оплати її вартості. З урахуванням встановлених судом обставин та вказаних вимог закону суд дійшов висновку, що позовні вимоги про встановлення нікчемності заповіту через те, що заповідач його не підписувала не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними і допустимими доказами, а отже позивачами не доведено підстави, на яких ґрунтуються пред`явлені вимоги, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Питання про розподіл судових витрат вирішується згідно з вимогами ст.141 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позову позивачам слід відмовити, в силу вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на позивачів. Інших заяв про компенсацію судових витрат у даній справі до суду не надходило.

Outcome: dismissed