Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 30 вересня 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який не розірвано. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю. Відповідач проживає окремо від сім`ї, коштів на утримання сина не надає та ухиляється таким чином від виконання своїх батьківських обов`язків. Зважаючи на те, що відповідач є працездатним та не має на утриманні інших непрацездатних осіб, просить її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони у справі 30 вересня 2006 року зареєстрували шлюб у Ворохтянській селищній раді, актовий запис №23, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 30 вересня 2006 року. Від даного шлюбу у сторін є спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 04 червня 2007 року виконавчим комітетом Ворохтянської селищної ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області). Відповідно до довідок Ворохтянської територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області №791 від 12 листопада 2021 року, №43 від 31 січня 2022 року позивач [PERSON] та неповнолітній син сторін у справі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із довідки про склад сім`ї №84, що видана Ворохтянською селищною радою 31 січня 2022 року, позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та разом із нею проживає син [PERSON] . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 02 лютого 2022 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS] зі своїм сином [PERSON] . Житлово-побутові умови задовільні, [PERSON] має у власності земельну ділянку площею 0,0911 га, працює спеціалістом по пранню білизни в ЗДО «Ясла садок Лісова казка». Згідно висновку, [PERSON] потребує матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.1991, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою сатті 157 цього Кодексу. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до роз`яснень, викладених п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частинами першою, третьою ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Як встановлено судом, неповнолітній син сторін у справі проживає разом із матір`ю позивачем [PERSON] та перебуває на її повному утриманні. З інформації, вказаної у позові та з направленої до суду заяви [PERSON] вбачається, що відповідач у справі на даний час проживає окремо від сім`ї та коштів на утримання дитини не надає. У судовому засіданні не здобуто будь-яких доказів, що за станом здоров`я чи матеріальним становищем відповідач не може виконувати своїх аліментних обов`язків щодо утримання малолітньої дитини. У направленій до суду заяві [PERSON] зазначив, що згідний на стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання сина у розмірі 3500 грн. щомісячно. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають до стягнення із [PERSON] суд враховує те, що відповідач є працездатним, відсутність інформації про незадовільний стан його здоров`я чи перебування у нього на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, повне визнання ним заявлених позовних вимог та приходить до переконання, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття, що буде достатнім для забезпечення належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку дитини, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як платника так і одержувача аліментів. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Враховуючи те, що позивач на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 50 відсотків судового збору, що підлягав до сплати при зверненні до суду у сумі 496 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved