Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк"звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] , звернулася до АТ КБ "Приватбанк"з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 11.03.2008 року, згідно якої їй було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому був збільшений до 11000,00 грн. Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами на правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 14.12.2021 року має перед банком заборгованість у розмірі 12557,57 грн., з яких: 10831,94 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1725,63 грн. - заборгованість по простроченими відсотками. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача [PERSON] , на користь позивача АТ КБ "Приватбанк" заборгованість в розмірі 12557,57 гривень та судові витрати в розмірі 2481,00 гривень. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно поданого клопотання просить провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка, повідомлена належним чином про дату час та місце розгляду справи повторно в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Заява про розгляд справи без її участі до суду не надходила, відзив не подавала. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив, а також те, що представник позивача згідно поданого клопотання просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідно до підписаної заяви № б/н від 11 березня 2008 року отримала кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.18). Із Довідки про умови кредитування від 11 березня 2008 року та паспорта споживчого кредиту від 19 березня 2021 року, підписаних відповідачкою [PERSON] , вбачається, що між банком та відповідачем були узгоджені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, зокрема: розмір процентної ставки відсотків річних у пільговий період та за межами пільгового періоду; платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору; загальні витрати за кредитом; орієнтовну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі); загальну річну процентну ставку, відсотків річних, загальні витрати за кредитом; орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі), реальну річну процентну ставку; порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, а також інші важливі правові аспекти. Відповідачка [PERSON] , підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, а також орієнтовну загальну вартість кредиту, які надані виходячи із обраних нею умов кредитування, про що свідчить її підпис у вказаних документах (а.с.19-29). 08 березня 2013 року кредитний ліміт був збільшений до 11000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а.с.16). Факт зарахування коштів на кредитну карту відповідачки [PERSON] ,та користування грошовими коштами стверджується випискою з рахунку за договором № б/н за період з 22.02.2008 року по 17.12.2021 року (а.с.43-53). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] , станом на 14 грудня 2021 року перед банком становить 12557,57 грн., з яких: 10831,94 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1725,63 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.14-15). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "Приватбанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За правилами ст. 1049 ЦК України,позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом. При цьому, суд враховує висновок Верховного суду, викладений у постанові від 02 грудня 2020 року по справі № 284/157/20-ц. Так, Верховний Суд вважає, що оскільки в матеріалах справи наявний підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, в якому також визначені, у тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, то сторонами було погоджено, зокрема процентну ставку, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, тому слід визначити й стягнути таку заборгованість відповідно до положень закону та підписаних відповідачем анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту. Таким чином, підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору та паспорт споживчого кредиту, відповідачка [PERSON] , добровільно погодилася на визначені умови кредитного договору та взяла на себе відповідні зобов`язання. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України, вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "Приватбанк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а також складових його повної вартості, зокрема нарахованих відсотків за користування даними кредитними коштами. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити і стягнути з відповідачки [PERSON] , на користь позивача Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"12557,57 гривеньзаборгованості за кредитним договором №б/н від 11.03.2008 року. Крім того, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а тому сплачений позивачем, при зверненні до суду з позовом, судовий збір у розмірі 2481,00 грн. також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved