Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

У вересні 2021 року позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 серпня 2018 року відповідачем була складена та подана до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг з метою укладання кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-заяви відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим, станом на 05 вересня 2021 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 55719,67 грн., яка складається з: 44977,30 грн. -заборгованість за кредитом; 10742 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, які просить стягнути з відповідача. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2021 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник відповідача подав письмові пояснення, у яких висловив незгоду з позовними вимогами. Вказав, що Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору. В Анкеті-заяві не визначено розмір кредитного ліміту, не встановлено відсотки за користування кредитними коштами. Позивачем взагалі не додано доказів надання кредиту та його розмір.\~ З наданого позивачем рахунку вбачається, що відповідачем було здійснено погашення грошових коштів на загальну суму 73390,87 грн., що перевищує суму заявлених позовних вимог.\~ Тому у позові просить відмовити. Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року за клопотанням представника відповідача судом було витребувано докази виписку коштів за рахунком, відомості про суму отриманих кредитних коштів. 13 грудня 2021 року на виконання ухвали суду позивачем надано відповідні документи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, а також заяву про застосування наслідків спливу позовної давності та письмові пояснення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 15.08.2018 року між АТ «Акцент Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, отримавши кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент Банк» послуг розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms/ в розділі «Умови та правила». Крім того банк додав до матеріалів справи паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписано відповідачем 15.08.2018 року. Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на 05.09.2021 має заборгованість 55719,67 грн., що складається з наступного: 44977,3 грн.- заборгованість за кредитом; 10742,37 грн. - заборгованість по відсоткам. Відповідно до положень частин 1-2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А- Банку» від 15.08.2018 року процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена. Позивач окрім заборгованості за тілом кредиту просив стягнути з відповідача заборгованість за процентами яка складає 10742,37 грн., на паспорт споживчого кредиту, якій особисто підписаний відповідачем в день укладення кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована відсоткова ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін відсотки виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору відсотки за користування позиченими коштами поділяються на встановлену законом, розмір та підстави стягнення якоих визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі. Отже, для підтвердження заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 10742,37 грн. позивач АТ «А-Банк» має надати суду належні та допустимі докази щодо виду картки, наданої позичальникові або інші докази погодження у письмовій формі розміру процентної ставки за користування кредитом. Натомість, АТ «А-Банк» не надав суду жодного доказу щодо типу виданої відповідачу кредитної картки, здійснивши нарахування відсотків виходячи з відсоткової ставки 46,8 на % на рік, з наданням суду Витягу з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» та Паспорту споживчого кредитування, які не містять інформації щодо предмета доказування, зокрема, щодо типу виданої відповідачеві кредитної картки. У відповідь на ухвалу суду про витребування доказів за клопотання відповідача, позивачем надано довідку про видані картки, яка містить інформацію про їх номери та строк дії, без зазначення типу. Так, з Паспорта споживчого кредиту за програмою кредитна картка, підписаного позичальником 21.06.2018 під час укладення кредитного договору зазначено два види кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна GOLD» з різними відсотковими ставками (3,9 на місяць та 46,8% річних-Універсальна, та 3,7% на місяць та 44,40% річних-Універсальна ГОЛД), в той час як АТ «А-Банк» не надав суду доказів щодо типу виданої відповідачу кредитної картки. На підставі наведеного вище, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 10742,37 грн., оскільки нарахування такої заборгованості не підтверджено належними доказами, а саме типом кредитної картки, яка була видана відповідачу («Універсальна» чи «Універсальна GOLD»). Крім того у Паспорті споживчого кредиту зазначено, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2019 року та умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та можуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. З наданих за позивачем виписок за картковими рахунками вбачається, що відповідач\~ активно користувалась кредитними коштами, здійснювала погашення часткове погашення заборгованості. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 44977,30 грн. Підстав для звільнення [PERSON] від сплати зазначеної суми судом не встановлено. Стосовно поданої представником відповідача заяви про застосування позовної давності суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У заяві про застосування позовної давності зазначено, що заборгованість нарахована з 15.08.2018 року, що перевищує трирічний строк позовної давності. Такі твердження є помилковими, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що фактично порушення строків платежів мали місце з лютого 2020 року (а.с.7-8). Крім того, з витребуваної представником відповідача виписки за рахунком вбачається, що позичальником частково сплачувалась заборгованість, що є діями, які свідчать про визнання боргу та в силу ст. 264 ЦК України є підставою для переривання позовної давності. З доводами відповідача про неврахування сплачених коштів у сумі 2500 грн. за квитанцією\~ від 01 жовтня 2021 року суд не погоджується, оскільки позовні вимоги заявлено про стягнення боргу станом на 05 вересня 2021 року, відтак зазначена сума має бути врахована вже під час виконання судового рішення у цій справі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн., у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1832,36 грн. на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved