Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулось до суду з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 3 801,96 грн, обґрунтовуючи вимоги тим, що за адресою: [ADDRESS] мешкає Відповідач, яка є споживачем електричної енергії, але своїхобов`язків по сплаті за використану електроенергію не виконує, у зв`язку з чим за період з 23.10.2017 по 01.01.2019 виникла заборгованість у сумі3 801,96 грн, що просять стягнути на їх користь, а також судовий збір в розмірі 2 270,00 грн, сплачений при зверненні із позовом до суду. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання не з`явилась, причину своєї неявки суду не повідомила, відзиву не подала, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за її відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як установлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що Позивачем надавались послуги з електропостачання за адресою: [ADDRESS] відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 та Правил користування електричною енергію для населення, затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999. Позивач зазначає, що Відповідач свої обов`язки по сплаті за використану електроенергію не виконувала, у зв`язку з чим виник борг у сумі 3 801,96 грн. Однак, згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 18.11.2021 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 18.09.2019 та по теперішній час (а.с. 9). Для проведення розрахунків по оплаті послуги було відкрито особовий рахунок за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (а.с. 4). Договору про користування електричною енергією між сторонами, а також інформації щодо того, що Відповідач є власником квартири за вищевказаною адресою Позивачем не надано. Жодних доказів на підтвердження того, що Відповідач фактично мешкала за вищевказаною адресою у період з 23.10.2017 по 01.01.2019 та користувалась послугами, що надавались Позивачем - матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги ПАТ «Запоріжжяобленерго» задоволенню не підлягають, оскільки Позивачем не доведено факт користування [PERSON] як користувачем або як власником житла, в період часу з 23.10.2017 по 01.01.2019 послугами, заборгованість за надання яких Позивач просить стягнути з Відповідача. Підстави для стягнення судових витрат, визначені ст. 141 ЦПК України - відсутні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed