Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

У лютому 2022 року до суду звернувся представник ПАТ АБ «Украгазбанк» Корнієнко Н.Ю. з позовом про стягнення заборгованості, в якому зазначено, що 13.12.2017 [PERSON] підписав Заяву-Договір № 2017/І_С/323-001597 на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки (договір № 2017/ОВР/323-000677). Згідно підписаної заяви відповідачу було встановлено ліміт кредитування в сумі 8000,00 грн. Строк дії договору визначено з 13.12.2017 по 12.12.2018 зі сплатою 36,00% річних. Відповідач не виконував належним чином умови договору, внаслідок чого у [PERSON] станом на 16.07.2021 виникла заборгованість в сумі 2778,19 грн, яка складається із: заборгованості по кредиту 386,80 грн та заборгованості по процентах 2391,39 грн. Посилаючись на вищезазначені обставини та на норми ЦК України, представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача суму заборгованості та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. Згідно відповіді Виконавчого комітету Мачухівської сільської ради, місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: с. Плоске Полтавського району Полтавської області (а.с. 31). Ухвалою судді від 10.03.2022 у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 14.04.2022, яке було відкладене на 16.05.2022. У судове засідання представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 2-5). Відповідач у судове засідання 14.04.2022 та 16.05.2022 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 37, 42). Відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому ЦПК України, не подав, будь-яких заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило. Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 17.12.2017 [PERSON] підписав Заяву-Договір (далі - Заява) № 2017/І_С/323-001597 на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки (договір № 2017/ОВР/323-000677). Згідно підписаної Заяви відповідачу було встановлено ліміт кредитування в сумі 8000,00 грн зі строком дії договору з 13.12.2017 по 12.12.2018 та зі сплатою 36,00% річних (базова процентна ставка) та 48% (процентна ставка за простроченим кредитом). Також, 13.12.2017 [PERSON] підписав заяву на оформлення кредитного ліміту, заяву на встановлення кредитного ліміту та паспорт споживчого кредиту (а.с. 7, 8, 9). Відповідно до п. 1 Заяви Договору, ця заява-договір разом з Правилами, Тарифним планом, умовами банківських продуктів/пакетів є договором комплексного банківського обслуговування, укладеним між АБ «Укргазбанк», реквізити якого визначені у Правилах, та клієнтом, реквізити якого зазначені у цій заяві-договорі. Як вбачається з виписки по особовому рахунку [PERSON] , останній користувався наданим кредитом шляхом оплати товарів, зняття готівки тощо (а.с. 16-22). Згідно з наданим банком розрахунком, у відповідача\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 16.07.2021 виникла заборгованість в сумі 14795,26 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 2391,39 грн та заборгованості за процентами 386,80 грн (а.с. 7). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору та укладено кредитний договір. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на зазначене, судом встановлено, що відповідач не виконує належним чином свій обов`язок щодо повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим суд вважає, що позов в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 2391,39 грн підлягає задоволенню. Щодо стягнення процентів за користування кредитом суд зазначає наступне. В своєму позові позивач посилається на існування у відповідача перед позивачем заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 386,80 грн, які складаються з поточної заборгованості в сумі 70,08 грн та простроченої заборгованості в сумі 316,72 грн. Як було зазначено вище, сторонами в заяві договорі визначено строк дії кредитного договору 2017/ОВР/323-000677 по 12.12.2018 (а.с.6). Згідно розрахунків заборгованості відповідача станом на 16.07.2021 року, наданого позивачем, нарахування суми заборгованості по процентах здійснювалося і після закінчення строку дії договору до 16 липня 2021 року включно (а.с.13-15). Водночас Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, оскільки останнім днем повного повернення позики і сплати процентів за користування нею сторони кредитного договору визначили 12 грудня 2018 року, то після настання цієї дати право позикодавця на нарахування процентів за користування позикою припинилося. \~Частиною 1 статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.1 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ч.2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто даною нормою закону передбачено можливість стягнення процентів, за порушення зобов`язання, розмір яких встановлено законом 3% річних або договором. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої\~статті 3 ЦК України). Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга та третя\~статті 6 ЦК України). Оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (в тому числі, за прострочення заборгованості) припиняється, тому відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає у розмірі встановленому законом, а саме ч.2\~ст. 625 ЦК України, тобто на рівні 3 % річних. В свою чергу позивач не заявляв вимоги про стягнення заборгованості, виходячи з розміру визначеного законом, відповідного розрахунку вказаної заборгованості суду не надавав, тому, з огляду на принцип диспозитивності, суд не може вийти за межі позовних вимог. Таким чином вимога про стягнення заборгованості по процентам за прострочку, яка нарахована поза строком кредитування, виходячи з розміру встановленого договором не ґрунтується на законі. Крім того, аналізуючи розрахунки заборгованості відповідача [PERSON] , які мають назву заборгованість по процентах (поточна) та заборгованість по процентах (прострочена) суд зазначає, що дані розрахунки мають, зокрема, колонки «сума нарахованих процентів (розрахунок)» та «сума нарахованих процентів». Так в колонці «сума нарахованих процентів (розрахунок)» заборгованості по процентах (поточна) сума заборгованості становить всього 6263,89 грн, а «сума нарахованих процентів» - 6228,96 грн. Сума сплачених всього процентів складає 2761,52 грн. В колонці «сума нарахованих процентів (розрахунок)» заборгованості по процентах (прострочена) сума заборгованості становить всього 156,40 грн, а «сума нарахованих процентів» - 148,60 грн. Сума сплачених процентів всього складає 3229,24 грн. При цьому ні зміст позовної заяви, ні аналіз розрахунків заборгованості не дає можливості встановити, яким чином позивачем було вирахувано заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 386,80 грн, які складаються з поточної заборгованості в сумі 70,08 грн та простроченої заборгованості в сумі 316,72 грн. До того ж незрозуміло чим відрізняється між собою колонки «сума нарахованих процентів (розрахунок)» та «сума нарахованих процентів», в яких подекуди за одну й ту саму дату вказується однакова сума, а в основному зовсім різні суми. Зважаючи на\~викладене суд\~позбавлений можливості\~зробити самостійний\~розрахунок заборгованості\~по сплаті\~процентів за\~користування кредитом. А тому\~позов в\~частині стягнення\~заборгованості по сплаті\~процентів за\~користування кредитомв сумі 386,80 грн до задоволення не підлягає. До поданого позову додано платіжне доручення № 6454-218 від 18.01.2022 про сплату судового збору в розмірі 2481,00 грн (а.с. 1). Відповідно до виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір по даній справі в розмірі 2481,00 грн було зараховано до Державного бюджету України (а.с. 26). Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, на суму 2391,39 грн, тобто 86,06% від суми позову, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2135,65 грн на користь позивача. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: partial