Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-21 00:00:00

03 грудня 2021 року [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обгрунтування свої заяви [PERSON] зіслався на наступні обставини. [INFO] у м. Львові у віці 80 років померла його бабця [PERSON] , про що 17 жовтня 2019 року складено актовий запис №1019 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй нерухоме майно, яке складається з 3/4 часток квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] на квартиру, виданого 10 травня 2007 року на підставі наказу № 229-Ж-З згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 13 грудня 2007 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 18 квітня 2019 року приватним нотаріусом Щебивовк О. О., згідно якого інша 1/4 частка вказаної квартири належить йому, заявнику. Він, заявник, є онуком померлої [PERSON] та її спадкоємцем першої черги за правом представлення, оскільки його мати [PERSON] померла [INFO] . Інших спадкоємців першої черги немає. На день смерті його бабці [PERSON] він постійно проживав разом з нею, без реєстрації, в належній їм квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про фактичне проживання № 484 від 22 жовтня 2021 року та актом фактичного проживання № 468 від 22 жовтня 2021 року, які видані Львівським комунальним підприємством «Сяйво». Крім доданих до заяви документів зазначені обставини зможуть підтвердити свідки - сусіди [PERSON] , [PERSON] та інші свідки, які будуть представлені безпосередньо у судовому засіданні. Вважає, що оскільки на час відкриття спадщини він постійно проживав разом зі своєю бабцею, то відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняв спадщину після її смерті та від спадщини він не відмовлявся. Після звернення до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Щебивовк О. О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом було заведено спадкову справу № 55/2021 та 01 листопада 2021 року надано лист-відмову вих. № 166/02-14, яким йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність необхідних для видачі документів, які підтверджують факт прийняття ним спадщини у встановлений законом спосіб. Крім цього, вказаним вище листом було роз`яснено, що він може звернутись до суду та відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановити такий юридичний факт позасудовим чи іншим способом він не може, а тому змушений звернутись в суд. З огляду на такі обставини, враховуючи положення ст. ст. 1258, 1259, 1266, 1268 ЦК України, роз`яснення, які містяться в п.п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», просить ухвалити рішення, яким встановити юридичний факт, що він. [PERSON] постійно проживав із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини - [INFO] . Ухвалою від 06 грудня 2021 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду за правилами окремого провадження. В судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 22 квітня 2022 року о 14.00 год., заявник [PERSON] та його представник - адвокат Моргунов С.Ю. не з`явились та в матеріалах справи міститься заява адвоката Моргунова С.Ю. про розгляд справи без їх участі. Представник заінтересованої особи - Львівської міської ради в судові засідання жодного разу не з`явився та суд вважає за можливе розглянути справу без його участі на підставі наявних в матеріалах справи доказів. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання 22 квітня 2022 року всіх учасників процесу, фіксування цього судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується долученою до справи копією його паспорта громадянина України. Мати заявника - [PERSON] , померла [INFO] в м. Львові у віці 45 років, про що 14 квітня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції складено актовий запис за №2542 та видано свідоцтво про смерть серїі [NUMBER] , копія якого долучена до матеріалів справи. [INFO] у м. Львові у віці 80 років померла також бабця заявника [PERSON] - [PERSON] , про що Залізничним районним у м. Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 17 жовтня 2019 року складено актовий запис за №1019 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , копія якого долучена до матеріалів справи. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй нерухоме майно, яке складається з 3/4 часток квартири [ADDRESS] , що підтверджується долученими до справи копією свідоцтва про право власності № [NUMBER] на квартиру, виданого 10 травня 2007 року Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу № 229-Ж-З, копією витягу за № 15161054 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 09 липня 2007 року та копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18 квітня 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Щебивовк О. О., згідно якого інша 1/4 частка вказаної квартири належить заявнику [PERSON] . Судом також встановлено, що заявник [PERSON] є онуком померлої [PERSON] та її спадкоємцем першої черги за правом представлення, оскільки його мати [PERSON] померла [INFO] , а інших спадкоємців першої черги немає. З долучених до справи довідки ЛКП «Сяйво» за №484 від 22 жовтня 2021 року та акту №468 від 22 жовтня 2021 року, складеного комісією ЛКП «Сяйво», вбачається, що на день смерті своєї бабці [PERSON] заявник [PERSON] дійсно постійно проживав разом з нею, без реєстрації, в належній їм на праві спільної часткової власності квартирі [ADDRESS] . Крім цього, в ході розгляду справи встановлено, що 26 жовтня 2021 року заявник [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Щебивовк О. О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі цієї заяви приватним нотаріусом Щебивовк О.О. було заведено спадкову справу № 55/2021 та 01 листопада 2021 року надано письмову відповідь за вих. №166/02-14, якою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність необхідних документів, які підтверджують факт прийняття ним спадщини у встановлений законом спосіб та роз`яснено, що він може звернутись до суду та відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зазначені обставини також підтверджуються долученою до матеріалів справи копією вищезазначеної спадкової справи № 55/2021. У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Положеннями ч. 1 ст. 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він в установлений строк не відмовився від спадщини. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В роз`ясненнях Пленуму Верховного Суду України, які викладені в п.п. 2, 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Виходячи с цих роз`яснень, можна зробити висновок, що якщо після спливу встановленого строку для прийняття спадщини, реалізуючи свої спадкові права у нотаріуса, особа не може підтвердити відповідними документами факт постійного проживання із спадкодавцем (спадкоємець та спадкодавець були зареєстровані за різними адресами), вона може звернутись до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, за умови відсутності будь якого спору щодо спадкового майна. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку. що заява [PERSON] є обгрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved