Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Новомосковської міської ради, третя особа Новомосковська міська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, в якій вона просить: - визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 28 квітня 2007 року, видане Новомосковською міською радою Дніпропетровської області згідно розпорядження від 02 квітня 2007 року за № 08089, припинивши право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] : на 1/2 частину - на підставі свідоцтва про право власності на житло б/н від 01 червня 2007 року, виданого Новомосковською міською радою Дніпропетровської області згідно розпорядження від 02 квітня 2007 року № 08089 та на 1/2 частку - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , який до дня смерті мешкав з нею. Заповітів за життя її чоловік не складав. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS] . У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, окрім неї ніхто зі спадкоємців з заявами до нотаріальної контори не звертався. У жовтні 2021 року з метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори, однак постановою нотаріуса від 23 жовтня 2021 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва, тому як надані нею правовстановлюючі документи на спадкове майно не співпадають з інформаційною довідкою з реєстру прав власності. Так відповідно до вказаної інформації співвласниками квартири [ADDRESS] окрім неї та її чоловіка зазначені також відповідачі. При приватизації вказаної квартири відповідачі участі не приймали, тому як використали своє право приватизації у 1993 році щодо квартири [ADDRESS] . Враховуючи, що позивач в позасудовому порядку не може усунути такі порушення її прав спадкоємця, звернулася до суду з зазначеним позовом. Відзивів на позов не надходило. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій вона позов визнає в повному обсязі. Відповідачем [PERSON] також подано заяву про визнання позову в повному обсязі. Ухвалою суду від 03 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09 березня 2022 року витребувано копію спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 11 квітня 2022 року ухвалою суду закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач та/або його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує. Просить їх задовольнити на підставі поданих доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у своїй заяві просить справі розглянути за її відсутності, позов визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у своїй заяві просить справі розглянути за її відсутності, позов визнає в повному обсязі. Представник відповідача Новомосковської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені судом, про причини неявки суд не повідомили. Третя особа в судове засідання не з`явився, у своєму клопотанні просив розглянути справу за його відсутності. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши підстави позовної заяви, а також докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності та достовірності, дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] у віці 67 років; про що 17 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 992, що вбачається з копії свідоцтва про смерть. Позивач у справі - [PERSON] , згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 08 липня 1972 року є дружиною [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з автомобіля М21412, серійний номер [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] та частини квартири [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 268376882 від 30 липня 2021 року - власниками квартири [ADDRESS] є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки сервісного центру № 1246 регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області за № 31/4-1246-714 від 05 жовтня 2017 року власником автомобіля М21412, серійний номер [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] є [PERSON] . З копії спадкової справи № 77/2016 вбачається, що 16 березня 2016 року позивач звернулася до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , [INFO] . Померлого [INFO] . З довідки виконкому виконкому Новомосковської міської ради від 03 жовтня 2017 року вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] зареєстрований та мешкав до дня смерті в квартирі [ADDRESS] разом зі своєю дружиною [PERSON] . Окрім позивача з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ніхто не звертався. Особою, яка проживала разом з [PERSON] є його дружина - позивач у справі. 10 жовтня 2017 року на ім`я позивача видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на автомобіль М21412, серійний номер [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] . Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 280304351 від 20 жовтня 2021 року - власниками квартири [ADDRESS] є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Постановою нотаріуса від 23 жовтня 2021 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири [ADDRESS] , тому що надані нею правовстановлюючі документи на спадкове майно не співпадають з інформаційною довідкою з реєстру прав власності. Так, відповідно до правовстановлювального документу - свідоцтво про право власності на житло від 01 червня 2007 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] . Право власності на вказану квартиру отримано в результаті її приватизації згідно з розпорядженням № 08089 від 02 квітня 2007 року, що також підтверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14761153 від 01 червня 2007 року. Зі справи щодо приватизації квартири [ADDRESS] , виданою [PERSON] . Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради вбачається наступне: - 30 березня 2007 року [PERSON] та [PERSON] звернувся до органу приватизації з метою оформлення у приватну власність спільну сумісну вказаної квартири; - також 30 березня 2007 року до органу приватизації звернулася гр. [PERSON] щодо надання згоди на приватизацію [PERSON] та [PERSON] вказаної квартири; повідомивши, що вона з неповнолітньою дитиною [PERSON] не беруть участь у приватизації у зв`язку з тим, що використали своє право при приватизації квартири [ADDRESS] ; - з довідки № 177 від 15 січня 2001 року про склад сімї наймача ізольованої квартири [ADDRESS] вбачається, що в ній зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; - 02 квітня 2007 року органом приватизації видане розпорядження № 08089 про передачу вказаної квартири у приватну спільну сумісну власність за заявою [PERSON] та [PERSON] ; - крім того за вих. № 519/21 від 03 серпня 2021 року Комунальне підприємство Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради направило до Новомосковської державної нотаріальної контори відповідності, що власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 червня 2006 року, виданого згідно з розпорядженням № 08089 від 02 квітня 2007 року Новомосковської міської ради, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01 червня 2007 року за р. № 18702156. Разом з тим зазначили, що під час реєстрації права власності на вказану квартиру, при внесення даних до Реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстратором БТІ була допущена помилка. Запис про право власності від 28 квітня 2007 року щодо власників « [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » був внесений помилково та згодом анульований. Замість нього 01 червня 2007 року внесений актуальний запис про право власності (витяг про реєстрацію права власності № 14761153) щодо наступних власників: [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, позивач будучи єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , прийняла спадщину, однак не може оформити свої права стосовно спірної квартири. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , що повністю підтверджується дослідженими судом доказами. В той же час помилкова реєстрація права власності на вказану квартиру за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - позбавляє можливості позивача реалізувати свої спадкові права на спірну квартиру. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до вимог ст. 345, 346 ЦК України - фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника; 12) визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. 2. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. За вимогами ст. ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до вимог ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав» 1. За результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. 2. У разі допущення технічної помилки (граматичної, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів. У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення. 3. Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. 4. У разі скасування рішення державного реєстратора про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "б" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, державний реєстратор чи посадова особа територіального органу Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "б" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) вносить відомості про скасування відповідного рішення до Державного реєстру прав та відновлює розгляд відповідної заяви. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про зупинення державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним скасуванням цим рішенням заяви власника про заборону вчинення реєстраційних дій чи відповідного судового рішення, зареєстрованих у базі даних заяв. 5. Виправлення технічної помилки у відомостях Державного реєстру прав, виявленої після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, скасування рішень державного реєстратора про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав, здійснюється в порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, якщо такі дії здійснюються в порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону). Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що вимоги позивача щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 28 квітня 2007 року, видане Новомосковською міською радою Дніпропетровської області згідно розпорядження від 02 квітня 2007 року за № 08089, та припинення права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні через те, що свідоцтво про право власності на житло від 28 квітня 2007 року, видане Новомосковською міською радою Дніпропетровської області згідно розпорядження від 02 квітня 2007 року за № 08089, а саме на квартиру [ADDRESS] , видане на ім`я [PERSON] та [PERSON] . В той же час помилкова реєстрація права спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , яка позбавляє можливості позивача реалізувати свої спадкові права на вказане майно підлягає скасуванню, а саме необхідно скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] та [PERSON] . Щодо вимог позивача про визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] : на 1/2 частину - на підставі свідоцтва про право власності на житло б/н від 01 червня 2007 року, виданого Новомосковською міською радою Дніпропетровської області згідно розпорядження від 02 квітня 2007 року № 08089 та на 1/2 частку - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] суд приходить до наступного. У зв`язку з тим, що в судовому засіданні встановлено, що спірна квартира є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , позовні вимоги позивача щодо визнання права власності за нею на 1/2 частину вказаної квартири є зайве заявленими, в той же час необхідно визначити, що спору щодо часток у спільній сумісній власності між [PERSON] , померлим [INFO] на позивачем не було, а тому частки їх у спільному сумісному майні є рівними. Тобто вимоги в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частину вказаної квартири підлягають задоволенню частково, а саме щодо визначення її частки у спільному майні. Такими чином у спадкову масу, що залишилася після смерті [PERSON] окрім вказаного вище автомобіля увійшла 12 частині спірної квартири, а тому вимоги щодо визнання права власності за позивачем на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] - підлягають задоволенню. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial