Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У позові вказував, що 30.09.2006 року уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстрували у виконавчому комітеті Долішньошепітської сільської ради, актовий запис №12. У шлюбі народилося троє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] , які проживають з ним та знаходяться на його матеріальному утриманні. Посилався на те, що останнім часом сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, між ними немає взаєморозуміння. Все це призвело до припинення сімейно-шлюбних відносин та ведення спільного господарства і в даний час разом не проживають. Питання поділу спільного майна будуть вирішувати в окремому порядку. Також зазначив, що відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Вона їздить на заробітки за межі України, але оскільки її заробіток є мінливим, він ставить питання про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Просив: розірвати шлюб між ним та [PERSON] , що зареєстрований 30.09.2006 року виконкомом Долішньошепітської сільської ради, актовий запис №12; стягувати з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій фіксованій сумі у розмірі 2000,00 грн на кожну дитину з усіх видів її заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі даного позову і до досягнення ними повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідачки сплачений ним судовий збір. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті про що є відомості в матеріалах справи. До початку судового засідання надав до канцелярії суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, щодо винесення заочного рішення не заперечує. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовну вимогу про розірвання шлюбу визнала. Щодо задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей заперечувала, підтримала відзив на позов, у якому зазначила, що не відповідає дійсності той факт, що вона не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Підтвердила, що періодично виїжджає на заробітки за межі України і діти в той час проживають з батьком. Але з-за кордону передає дітям продукти харчування та кошти на їх утримання. Працює на різних роботах, але постійного заробітку не має, однак за дітей ніколи не забуває. З позивачем разом не проживають з жовтня 2021 року, з часу виїзду за кордон, але категорично стверджувати, що діти проживають з батьком немає підстав, оскільки коли вона вдома, то вони проживають і з нею, і з батьком. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за безпідставністю. У судовому засіданні представник відповідачки адвокат Клим В.Г. підтримав позицію відповідачки та просив позов задовольнити частково - шлюб розірвати, а у стягненні аліментів відмовити. Ухвалою суду від 05.05.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідачки [PERSON] , про надання строку на примирення. Суд, заслухавши відповідачку [PERSON] , представника відповідачки адвоката Клима В.Г., вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. На підтвердження позовних вимог позивачем суду надані такі докази: оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.09.2006 року, виданого виконкомом Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, з якого вбачається, що 30.09.2006 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували, про що зроблено актовий запис №12. Після реєстрації шлюбу сторонам присвоєно прізвища Бідений та [PERSON] ; довідку №03-255, видану 08.02.2022 року Долішньошепітським старостинським округом №3 Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] разом з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Діти перебувають на утриманні батька; копію повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.12.2008 року виконкомом Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, з якого вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] ; копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.05.2010 року виконкомом Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, з якого вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] ; копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.04.2014 року виконавчим комітетом Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, з якого вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] ; довідку №03-554, видану 19.04.2022 року Долішньошепітським старостинським округом №3 Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] разом з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Діти перебувають на утриманні батька та проживають разом із ним. [PERSON] здійснює догляд за сестрою інвалідом з дитинства І «А» групи [PERSON] ; акт обстеження господарства [PERSON] №03-66, складений 27.04.2022 року Долішньошепітським старостинським округом №3 Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, з якого вбачається, що 27.04.2022 року було проведено обстеження господарства на предмет утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Під час обстеження діти перебували вдома з батьком по [ADDRESS] . Матері дітей [PERSON] не було, зі слів чоловіка [PERSON] , дружина ночує у будинку матері [PERSON] по [ADDRESS] . Зі слів заявника діти перебувають на його утриманні та проживають разом з батьком. На підтвердження заперечень проти позовної вимоги про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей відповідачкою суду надані такі докази: довідку №03-480, видану 28.03.2022 року Долішньошепітським старостинським округом №3 Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, з якої вбачається, що на утриманні [PERSON] , [INFO] знаходиться донька, [PERSON] , [INFO] ; копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER] , виданого 29.06.2016 року (оригінал досліджено в судовому засіданні), з якого вбачається, що з 18.10.2016 року до 02.12.2016 року, з 24.04.2017 року до 02.05.2017 року, з 18.06.2017 року до 03.07.2017 року, з 15.08.2018 року до 28.08.2018 року, з 06.06.2019 року до 21.06.2019 року відповідачка [PERSON] перебувала за межами України; копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER] , виданого 20.07.2020 року (оригінал досліджено в судовому засіданні), з якого вбачається, що з 26.08.2020 року до 16.11.2020 року, з 05.04.2021 року до 20.06.2021 року відповідачка [PERSON] перебувала за межами України. При вирішенні позовної вимоги про розірвання шлюбу суд застосовує норми права. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз`яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З наданих позивачем та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.09.2006 року; у шлюбі у сторін народилося троє дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідачка [PERSON] позовну вимогу про розірвання шлюбу визнала, а тому відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України не потребує доказуванню, що шлюб між сторонами існує формально, шлюбні відносини фактично припинено, разом не проживають з жовтня 2021 року, спільного господарства не ведуть. Суд переконався, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх сім`я розпалась остаточно, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Також відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрат по сплаті судового збору у розмірі 992,40 гривень. При вирішенні позовної вимоги про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей суд застосовує норми права. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Надаючи оцінку наданим сторонами та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам суд приходить до висновку, що: Надані позивачем довідка №03-255 від 08.02.2022 року, довідка №03-554 від 19.04.2022 року та акт обстеження господарства №03-66 від 27.04.2022 року, видані Долішньошепітським старостинським округом №3 Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області є: - належними доказами, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування - перебування неповнолітніх дітей на утриманні батька; - допустимими доказами, оскільки надані органом місцевого самоврядування, який вправі проводити обстеження та встановлювати дані обставини; - недостовірними доказами, оскільки довідки частково суперечать наданій відповідачкою довідці №03-480 від 28.03.2022 року, а акт обстеження господарства позивача складений з його слів та підтверджує, що діти проживають за місцем реєстрації відповідачки в [ADDRESS] , а не за його місцем проживання по [ADDRESS] , про що він зазначає в позові. Надана відповідачкою довідка №03-480 від 28.03.2022 року, видана Долішньошепітським старостинським округом №3 Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області є: - належним доказом, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування - підтверджує заперечення відповідачки щодо перебування неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] на утриманні позивача; - допустимим доказом, оскільки надана органом місцевого самоврядування, який вправі проводити обстеження та встановлювати дані обставини; - достовірним доказом, оскільки частково підтверджується наданим позивачем актом обстеження господарства. Надані відповідачкою копії паспортів громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER] від 29.06.2016 року та серії [NUMBER] від 20.07.2020 року є: - належними, допустимими та достовірними доказами, оскільки паспорти є офіційними документами, їх оригінали досліджені у судовому засіданні та містять інформацію щодо предмета доказування - періодичне перебування відповідачки на заробітках за межами України, під час якого відповідно діти проживають з батьком та перебувають на його утриманні. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що всупереч вимогам ст.ст.12, 81 ЦПК України позивачем не надано суду належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів на доведення факту проживання неповнолітніх дітей з ним та перебування їх лише на його утриманні. Також позивачем суду не надано жодних доказів на підтвердження обставин, передбачених ст.182 СК України. Тобто Судом установлено, що позивачем не виконано обов`язок з доведення належними, достатніми та допустимими доказами наявності обставин, які мають значення для справи і на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей необґрунтовані і задоволенню не підлягають. На підставі ст.ст.110, 112, 114, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial