Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

26.08.2021р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну ділянку площею 2,1296га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лемешівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, кадастровий номер 0521684000:07:000:0552, та земельну ділянку площею 2,1296га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лемешівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, кадастровий номер 0521684000:07:000:0553, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] в селі Райки Калинівського району Вінницької області, та до якого за життя на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 20.12.2010р. у справі № 2-1423, перейшло право на земельну частку (пай) розміром 2,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП «Мрія» с.Райки Калинівського району Вінницької області (Сертифікат на право за земельну частку (пай) серії ВН № 0154871, виданий 17.12.1996р. Калинівською районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі рішення від 18.09.1996р. № 368), та на земельну частку (пай) розміром 2,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП «Мрія» с.Райки Калинівського району Вінницької області (Сертифікат на право за земельну частку (пай) серії ВН № 0154872, виданий 17.12.1996р. Калинівською районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі рішення від 18.09.1996р. № 368). В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,1296га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лемешівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, кадастровий номер 0521684000:07:000:0552, та земельну ділянку площею 2,1296га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лемешівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, кадастровий номер 0521684000:07:000:0553. При житті батько склав заповіт посвідчений виконавчим комітетом Лемешівської сільської ради Калинівського району Вінницької області 10.09.2018р., зареєстрований в реєстрі за № 60, на все своє майно. Відповідно до ст.1269 ЦК України, в установлений законом шестимісячний термін, вона звернулась до Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області із заявою про прийняття спадщини, однак оформити свої спадкові права, як спадкоємець за заповітом після померлого батька не має можливості, оскільки право власності на вищевказані земельні ділянки спадкодавцем при житті не зареєстроване, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 464/02-31 від 14.07.2021р., а тому вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2021р. позов [PERSON] до Калинівської міськради Вінницької області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, переданий на розгляд судді Сєліну Є.В., який своєю ухвалою від 30.08.2021р. відкрив за ним провадження за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 09.11.2021р. закрите підготовче провадження у даній цивільній справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в передбаченому законом порядку, із заявами та/або клопотаннями про її відкладення не звертався, заперечень проти позову не подав. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Вимогами ст.ст. 1218 та 1267 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч.ч. 3 та 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21.04.2020р. виконавчим комітетом Лемешівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, а факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 22.04.2021р. Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 07.06.1997р. Лемешівською сільською радою Калинівського району Вінницької області. Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку площею 2,1296га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лемешівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, кадастровий номер 0521684000:07:000:0552, та земельну ділянку площею 2,1296га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лемешівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, кадастровий номер 0521684000:07:000:0553, до якого за життя на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 20.12.2010р. у справі № 2-1423, перейшло право на земельну частку (пай) розміром 2,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП «Мрія» с.Райки Калинівського району Вінницької області (Сертифікат на право за земельну частку (пай) серії ВН № 0154871, виданий 17.12.1996р. Калинівською районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі рішення від 18.09.1996р. № 368), та на земельну частку (пай) розміром 2,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП «Мрія» с.Райки Калинівського району Вінницької області (Сертифікат на право за земельну частку (пай) серії ВН № 0154872, виданий 17.12.1996р. Калинівською районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі рішення від 18.09.1996р. № 368). За свого життя, [PERSON] склав заповіт, який 10.09.2018р. посвідчений секретарем Лемешівської сільської ради Калинівського району Вінницької області Павліщук К.Ю., та зареєстрований в реєстрі за № 60, згідно якого, заповів все своє майно своїй доньці [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області Василишиної Л.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 464/02-31 від 14.07.2021р., відмовлено [PERSON] , яка є спадкоємцем за заповітом після померлого [INFO] її батька - [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,1296га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лемешівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, кадастровий номер 0521684000:07:000:0552, та земельну ділянку площею 2,1296га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лемешівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, кадастровий номер 0521684000:07:000:0553, так як право власності на вказані земельні ділянки не було зареєстровано спадкодавцем при житті. Згідно листа відділу у Калинівському районі міжрайонного управління у Калинівському та Липовецькому районах Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 03.06.2021р. за № 0-2-0.181-176/124-21, відповідно до записів, зроблених в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались Калинівською районною державною адміністрацією Вінницької області членам КСП «Мрія» с.Райки на підставі рішення Калинівського районного суду від 20.12.2010р. у справі № 2-1423, та рішення Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області № 49 від 18.02.2011р., право на земельні частки (паї) отримав у порядку спадкування [PERSON] , ділянки № [NUMBER] та № [NUMBER] , на території Лемешівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, цільове використання для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вподальшому, 25.05.2016р. Винницькою регіональною філією ДП «Центр ДЗК», виготовлена технічна документація, та присвоєно кадастрові номери 0521684000:07:000:0552 та 0521684000:07:000:0553. Разом із тим, згідно З-розділу Поземельної книги, відсутній запис щодо реєстрації права власності. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до статей 77, 78, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що у позивача існують реальні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому її право підлягає захисту судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved