Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном в один місяць з часу набрання судовим рішенням законної сили. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла її двоюрідна тітка [PERSON] , [INFO] , про що 12 жовтня 2020 року було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті тітки відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] . На час відкриття спадщини вона не проживала спільно із спадкодавцем. Інших спадкоємців за законом чи заповітом у [PERSON] не було. Тривалий час її тітка хворіла на двобічний деформуючий коксартроз ІІІ ст. з вираженим больовим синдромом та порушенням статико-динамічної функції, двобічний гонартроз ІІ-ІІІ ст., остеохондроз поперекового відділу хребта з больовим синдромом, хронічний п/тр., остеомієліт лівої п`яткової кістки, нориценевої форми н/ремісії (останні роки тітка не могла самостійно пересуватись). При цьому, зважаючи на її стан здоров`я, 85-річний вік, у неї погіршилась пам`ять, тому догляд за нею здійснювала позивач. Після смерті тітки вона самостійно сплачувала всі комунальні платежі за дану квартиру, однак навідувалась в дану квартиру лише декілька разів. 25 вересня 2021 року під час прибирання у квартирі, що належала її покійній тітці, серед газет та журналів вона виявила Свідоцтво про право власності на квартиру від 27.08.1997 року та заповіт, складений на ім`я позивача від 26.09.2002 року, що посвідчений державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Любарським Є.В., зареєстрований в реєстрі за № 3-1290. Згідно вказаного заповіту тітка [PERSON] заповіла їй все своє майно після своєї смерті. При житті її тітка ніколи не згадувала про існування такого заповіту, про існування такого вона дізналась лише 21.09.2021 року. В подальшому, 01.10.2021 року вона звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Табакери Е.Ю., де їй було повідомлено, що вона пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку, при цьому, відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] . Таким чином у встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із незнанням про існування заповіту на її ім`я. Крім того у її покійної тітки є рідний брат [PERSON] , який може постійно проживати як в Україні так і на території Республіки Польща, раніше він спілкувався з померлою, однак будь який зв`язок із ним у неї відсутній. Весь час після смерті її тітки вона була впевнена у тому, що брат померлої тітки звернеться із заявою про прийняття спадщини, і оскільки вона є спадкоємцем п`ятої черги за законом, то автоматично усувається від спадкування після подання ним заяви про спадкування. Спадкова справа після смерті спадкодавця її тітки не заводилась і відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, оскільки жодні інші особи із заявою про прийняття спадщини не звертались. Враховуючи наведе, просить позовні вимоги задовольнити. Позовна заява поступила до суду 11.10.2021 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 13.10.2021 року, позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків зазначених у мотивувальній частині ухвали. 22 листопада 2021 року позивачем подано заяву на усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 13.10.2021 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 23.11.2021 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження. Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 24.01.2022 року, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання, за клопотанням сторони позивача від 21.12.2021 року, виключено з числа відповідачів Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради та залучено до участі у справі в якості належного відповідача Львівську міську раду. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 22.02.2022 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та представник позивача 03.05.2022 року в судове засідання не з`явилися, разом з тим позивач 02.05.2022 року, подала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності та у відсутності її адвоката, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача 03.05.2022 року в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, не повідомив суд про причини неявки, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Третя особа\~приватний нотаріус\~Львівського міського\~нотаріального округу\~Табакера Е.Ю. в судове засідання не з`явилася, разом з тим 08.04.2022 року, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Враховуючи вищенаведені обставини та відповідно до вимог ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 03.05.2022 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 12.10.2020 року, [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 1605 (а.с.7). Згідно копії Свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 27.08.1997 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] (а.с.8). Як вбачається\~із змісту\~заповіту від\~26.09.2002\~року, який посвідчений державним\~нотаріусом Четвертої\~Львівської державної\~нотаріальної контори\~Любарським Є.В.,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 3-1290,\~ [PERSON] заповіла все своє майно на випадок свої смерті своїй племінниці [PERSON] (а.с.9). З постанови приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Табакери Е.Ю. № 45/02-31 від 01.10.2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що [PERSON] відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом на\~квартиру [ADDRESS] \~у зв`язку\~із пропуском\~встановленого законом\~шестимісячного строку\~для звернення\~до нотаріальної\~контори із\~заявою про\~прийняття спадщини (а.с.10-11). Згідно виписки з історії хвороби № 2459 та виписки з медичної картки № 7999 виданої Львівським обласним госпіталем інвалідів війни та репресованих вбачається, що [PERSON] хворіла на двобічний деформуючий коксартроз ІІІ ст. з вираженим больовим синдромом та порушенням статико-динамічної функції, двобічний гонартроз ІІ-ІІІ ст., остеохондроз поперекового відділу хребта з больовим синдромом, хронічний п/тр., остеомієліт лівої п`яткової кістки, нориценевої форми н/ремісії (а.с.12-13). Відповідно до положень ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу про існування заповіту стало відомо лише у вересні 2021 року, оскільки тітка [PERSON] за життя не повідомляла її про вчинення правочину. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, при розгляді справ про надання додаткового строку для прийняття спадщини судам необхідно дослідити чи вчиняв нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Однак, спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилась й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкодавця за заповітом оскільки жодні інші особи із заявою про прийняття спадщини не звертались. Відповідно до положень ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Постановою Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17 були зроблені висновки про те, що необізнаність про існування заповіту є поважною причиною пропуску строку звернення до нотаріальної контори. Так, у зазначеній постанові наголошується, що за загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічні причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як поважні, наведені також у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 205/8697/16-ц (провадження № 61-39620св18). Також при вирішенні даної справи суд зауважує, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Позивач причинами пропуску для прийняття спадщини зазначає необізнаність про існування спадкового майна, а тому змушена звернутися до суду із цим позовом, оскільки в інший спосіб захистити своє право можливості не має. Таким чином, необізнаність спадкоємця про існування спадкового майна, є поважною причиною пропуску строку. Необізнаність є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти певною інформацією через незалежні від волі особи обставини. В той же час, факт необізнаності особи про наявність спадкового майна може бути спростовано шляхом надання суду інших доказів, що свідчать про протилежні обставини, однак матеріали справи таких доказів не містять. Також суд враховує те, що існувала воля спадкодавця на передання спадкового майна позивачу, ця воля втілена у заповіті та має поважатися при вирішенні питання про подальшу долю спадкового майна. Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, які суд визнає поважними, на підставі наведених вище норм закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, підлягають задоволенню.

Outcome: approved