Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, заподіяної залиттям приміщень будинку, стягнення грошових коштів за оренду будинку та судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він являється власником домоволодіння за адресою : [ADDRESS] , про купівлю-продаж якого вони домовилися з [PERSON] за 5000 дол. США з розстрочкою платежу на шість місяців в липні 2020 року. В той же день [PERSON] вселилася до будинку і користувалася ним протягом одного року. В червні місяці 2021 року він обстежив будинок та виявив його пошкодження шляхом затоплення водою із системи водопостачання. Із урахуванням наведених обставин просив суд стягнути з [PERSON] завдану йому майнову шкоду яку оцінив у 32755,00 грн., крім цього просив стягнути кошти у сумі 29734,00 грн. в якості орендних платежів за користування будинком, а також витрати на проведення експертизи та судовий збір. В свою чергу [PERSON] звернувся до суду проти [PERSON] , з зустрічною позовною заявою про стягнення коштів у сумі 1850,00 доларів США, що еквівалентно сумі у 51406,5 грн., яка була нею сплачена в якості авансового платежу в рахунок придбання будинку у [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , за договором купівлі-продажу укладеного в усній формі, від виконання якого вона відмовилася із-за відсутності коштів на його придбання. Крім того просила стягнути з [PERSON] сплачені нею кошти судового збору та професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 24.12.2021., за клопотанням [PERSON] , позовні вимоги сторін були об`єднані в одне провадження. По ходу розгляду справи представник відповідача [PERSON] , адвокат Бузовський О.І. первісні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що будинок адресою : [ADDRESS] на праві приватної власності належав і продовжує належати [PERSON] , між сторонами укладена усна домовленість про купівлю-продаж будинку за 5000 дол. США, за умови розстрочки платежу на шість місяців зі сплатою авансового платежу, але письмової угоди між сторонами не укладалося, що тягне за собою визнання нікчемності правочину, на відповідачку [PERSON] не покладалося будь-яких обов`язків по збереженню майна. 24.07.2020 року [PERSON] сплатила [PERSON] в якості авансового платежу 1000 дол. США, а 05.09.2020 року сплатила 850 дол. США . На думку адвоката Бузовського О.І. позивачем [PERSON] не надано доказів неправомірної поведінки відповідачки [PERSON] , доказів причинного зв`язку між її діями та шкодою, а також доказів її вини. Крім того вказав, що між сторонами не виникли відносини, характерні для договору оренди (найму) житлового приміщення, по причині відсутності будь-якого договору між ними, просив суд відмовити в задоволені позову [PERSON] в повному обсязі та задовольнити позовні вимоги [PERSON] , оскільки сплачені нею кошти за придбання будинку не являються завдатком, вони є авансовим платежем та підлягають поверненню, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Ліпецька В.В. позовні вимоги зустрічної позовної заяви не визнали пояснивши, що між сторонами було укладено усну домовленість про купівлю-продаж будинку за адресою : [ADDRESS] , відповідно до якої відповідачка [PERSON] брала на себе зобов`язання сплатити кошти у сумі 5000 дол. США з розстрочкою платежу протягом шести місяців, а позивач [PERSON] мав оформити договір купівлі-продажу згідно закону. Позивач [PERSON] передав їй ключі від будинку і вона заселилася в будинок та стала ним користуватися. Відповідача [PERSON] порушила домовленість щодо сплати коштів, але позивач [PERSON] не мав можливості виселити її у зимовий період, то остання фактично винаймала будинок протягом періоду з липня 2020 року по липень 2021 року, та через недбале ставлення до майна сталося пошкодження змішувача туалетного бачка, та як наслідок затоплення приміщень будинку, просили суд відмовити у задоволені зустрічних позовних вимог. Свідок [PERSON] суду пояснила, що являється матір`ю [PERSON] , якому на праві приватної власності належить будинок за адресою : [ADDRESS] , який він вирішив продати, а [PERSON] виявила бажання купити. Оскільки у останньої не було усієї суми коштів на придбання будинку, вони домовилися про розстрочку платежу в шість місяців. [PERSON] та [PERSON] склали розписку в її присутності, і [PERSON] передала [PERSON] 1000 дол. США і заселилася проживати до будинку, а згодом вона віддала ще 850 дол. США. Все літо [PERSON] користувалася будинком а потім виїхала нічого не сказавши. Після того вона особисто ходила до її матері, але ключі від будинку не віддали, а сестра [PERSON] забрали з будинку частину речей, інша частина їхніх речей знаходиться в будинку по цей час. На початку літа 2021 року її син [PERSON] виявив, що його будинок був пошкоджений затопленням зодою з системи водопостачання. Заслухавши сторони, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши свідка, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні спірні правовідносини які виникли між ними і дійшов висновку про можливість повного задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] та відмову в задоволенні позову [PERSON] з підстав слідуючого. На підставі договору дарування житлового будинку від 01.07.2016 року [PERSON] на праві приватної власності володіє будинком за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 01.07.2016 року серії НВТ 368238 (а.с.9-13) та копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.30-31). 24.07.2020 року між [PERSON] та [PERSON] була досягнута усна домовленість про купівлю-продаж вищевказаного будинку за 5000 дол. США з розстрочкою платежу в шість місяців, в цей же день [PERSON] передала [PERSON] першу частину боргу у сумі 1000 дол. США, про що свідчить копія розписки (а.с. 83) та не заперечується сторонами. 05.09.2020 року [PERSON] передала [PERSON] чергову частину боргу у сумі 850 дол. США, про що свідчить копія запису з таблиці подальшої передачі боргу (а.с. 84) та не заперечується сторонами. В подальшому відповідачка [PERSON] виїхала за кордон та СМС повідомленнями на мобільний телефон позивача [PERSON] , які були роздруковані та надані суду представниками як позивача так і відповідачки, повідомляла 19.10.2020 року (а.с.89), а також 21 та 24 жовтня 2020 року (а.с. 88) про те, що у зв`язку з важким матеріальним станом відмовляється від купівлі будинку, однак вказані повідомлення залишилися поза увагою позивача [PERSON] . І тільки в травні місяці 2021 року позивач [PERSON] СМС повідомлення (а.с. 87) реагує на те, що протягом шести місяців відповідачка [PERSON] не сплачує належних платежів. В червні 2021 року позивачем [PERSON] було виявлено затоплення будинку, після чого представниками Житлово-комунального підприємство Балтської міської ради Одеської області проведено обстеження будинку та складено акт від 12.07.2021 року (а.с.32) про те, що вода із водопровідної системи витікала під напором із пошкодженого змішувача: має місце тріщина корпуса розміром довжиною 60 мм. і шириною 3 мм. Інших джерел витоку води із системи не виявлено. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 03-2021 від 02.08.2021 року (а.с. 14-24), вбачається, що вартість ремонтно-будівельних робіт для проведення до попереднього стану будинку за адресою : [ADDRESS] складає 32755,00 грн., а вартість оренди за 12 місяців в період з липня 2020 року по липень 2021 року складає 29734,00 грн. За даними додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 03-2021 від 24.01.2022 року (а.с. 153-160) вбачається, що причиною розриву змішувача води є тривала дія низьких температур (до мінус 18.8 С) на непідготовлену систему водопостачання до дії низьких температур в неопалювальному житловому будинку Наявні пошкодження житлового будинку утворилися внаслідок її залиття з ушкодженого змішувача води, що встановлений у ванній кімнаті ІІ житлового будинку протягом тривалого часу та підвищеної вологи в приміщені. Вирішуючи спірне питання, суд виходить з того, що за змістом положень ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. За умовами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправної поведінкою боржника та збитками та вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавала шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Факт залиття будинку, який належить [PERSON] зафіксовано актом Житлово-комунального підприємство Балтської міської ради Одеської області від 12.07.2021 року (а.с.32), причини залиття та розмір збитків визначений на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи № 03-2021 від 02.08.2021 року (а.с. 14-24) та від 24.01.2022 року (а.с. 153-160). Причиною затоплення будинку, власником якого являється позивач [PERSON] , стала тривала дія низьких температур (до мінус 18.8 С) на непідготовлену систему водопостачання до дії низьких температур в неопалювальному житловому будинку Розглядаючи вину як умову відповідальності за завдану майнову шкоду суд виходить з того, що правові норми ЦК України не містить поняття вини. При характеристиці цього поняття у зобов`язаннях відшкодування шкоди за аналогією використовують положення карного права яке передбачає вину у формі умислу або необережності, чи то грубої чи то простої. Свою вину у заподіяні позивачу [PERSON] шкоди, відповідачка [PERSON] спростовує тією обставиною, що будинок не ввірявся їй на збереження, що знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи. Залиття будинку стало можливим в зимній період часу, однак вона ще в жовтні місяці 2020 року попереджала позивача [PERSON] про відмову від купівлі будинку надсилаючи на СМС повідомлення на його мобільний телефон. Роздруківка СМС повідомлень визнана учасниками справ, надана як позивачем так і відповідачкою та признана судом як доказ по справі, відповідно до ст. 82 ЦПК України. На думку суду саме позивач [PERSON] допустив просту необережність, тобто не дотрималася високих вимог, які по\-кладаються до так званого «доброго господаря», так як за умовами ст. ст. 322, 323 ЦК України тягар утримування майна та ризик його випадкового знищення чи пошкодження несе власник, права на нерухоме майно якого підлягають державній реєстрації відповідно до ст. 334 ЦК України з дня такої реєстрації. Достовірно знаючи про те, що відповідачка [PERSON] на передодні опалювального сезону покинула будинок та виїхала за кордон і відмовилася від купівлі будинку, про що свідчать отримані ним СМС повідомлення на мобільний телефон, він не прийняв усіх заходів направлених на консервування системи водопостачання будинку та його збереження. У зв`язку з чим не підлягають задоволенні вимоги позивача [PERSON] в цій частині, як і не підлягають його вимоги щодо стягнення з відповідачки [PERSON] грошових коштів за оренду житла з слідуючих міркувань. Відповідно до ст. 811 ЦК України, договір найму житла укладається у письмовій формі, а договір оренди житла з викупом підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідачка [PERSON] та позивач [PERSON] укладали договір оренди будинку за адресою : [ADDRESS] з додержанням приписів вищевказаної статті. Передача [PERSON] права користування домоволодінням на користь [PERSON] мала місце, але такі дії були обумовлені не метою отримання [PERSON] плати від наймача за періодичне користування домоволодінням, а були направлені на забезпечення виконання зобов`язань власника як продавця за договором купівлі-продажу, який сторони мали намір укласти в майбутньому, тобто виступало своєрідною гарантією обов`язку з передачі майна продавцем. Будь-яких обставин, які б свідчили про наявність узгодження сторонами розміру плати за користування домоволодінням [PERSON] як на період до укладення сторонами договору купівлі-продажу так і на будь-який інший період часу, суд також не встановив. Щодо вимог зустрічного позову [PERSON] , то суд виходить з того, що відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами ст. 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно з положеннями ст.ст. 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. Відповідно до ч.1ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, у письмовій формі. Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, у зв`язку з чим була оформлена розписка [PERSON] від 24.07.2020 року, то передана [PERSON] грошова сума у загальному розмірі 1850 дол. США є авансом, який підлягав поверненню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову вони покладаються на відповідача в даному випадку на відповідача за зустрічним позовом. При визначенні суми відшкодування професійної правничої допомоги суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат та конкретних обставин справи. На обґрунтування понесених позивачем [PERSON] за зустрічною позовною заявою витрат на професійну правничу допомогу надано: - копію Договору про надання правової (правничої) допомоги від 06 жовтня 2021 року (а.с. 190-192); - ордер серії ОД № 445344 від 11 жовтня 2021 року(а.с. 69); - копію квитанції від 06 жовтня 2021 року № 18ZD3432М на суму 7000,00 грн. (а.с. 193). Суд погоджується з тим, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають відшкодуванню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved