Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

10 лютого 2022 року до суду звернувся позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що сторони з 04 червня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Також позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність спільних інтересів, різних поглядів на життя, а також відсутність взаєморозуміння між подружжям, що призводило до постійних сварок. Крім того, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, сторони проживають окремо та спільне господарство не ведеться останні два роки. Позивач вважає, що шлюб з відповідачем носить формальний характер, суперечить інтересам сторін, подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливе, тому він звернувся до суду із даним позовом і просив розірвати шлюб, задовольнивши позов. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судовому засіданні надав суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, своїм правом на подання відзиву не скористалась. Натомість, від відповідача до суду надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши доводи представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 04 червня 2005 року між сторонами у справі було укладено шлюб, зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом №328, про що свідчить копія свідоцтва Серії [NUMBER] (а.с.10). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). Як встановлено судом в ході розгляду справи, не спростовується матеріалами справи і не заперечувалось сторонами, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем остаточно припинені, сторони тривалий час спільного господарства не ведуть, не підтримують тісних стосунків, притаманних подружжю та сім`ї, що зробило подальше існування шлюбу в кінцевому рахунку неможливим. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, СК України. Так, відповідно до ст.ст.7, 18 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення. Положеннями ст.3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється і на підставі шлюбу. Відповідно до ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Нормами ст.ст.24, 56 СК України, ст.51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.104 СК України підставою для припинення шлюбу є його розірвання. За змістом ст.ст.105-107, 109, 110 СК України така форма припинення шлюбу як його розірвання у випадку наявності у подружжя спільних неповнолітніх дітей, небажання подружжя за обопільною згодою подати до суду заяви про розірвання шлюбу можлива за позовною заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст.114, 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги ту обставину, що подружжя стосунки не підтримує, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені тривалий час та більше не відновлювались, сторони не проживають постійно разом, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує, сторони зберігати шлюб не бажають, враховуючи інтереси кожного з подружжя та їх спільної дитини, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, які складаються зі сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 992,40 гривень (а.с.1),

Outcome: approved