Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

05 жовтня 2022 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. Стислий виклад позиції позивача. За інформацією адміністрації Чечелівського району Дніпровської міської ради 02 лютого 2021 року за адресою [ADDRESS] постійно пиячать та вживають наркотики. Їх донька покинула десятимісячну дитину. Баба і дід постійно знущаються з дівчинки і вона дуже кричить, а потім підозріло мовчить. Здійснивши вихід за вказаною адресою встановлено, що дитина проживає без матері, відомості батька записані зі слів матері, житлово-побутові умови незадовільні, присутній неприємний запах, купа брудного одягу, брудний посуд та обдерті стіни. Дитина не забезпечена дитячим ліжком, підгузки відсутні, харчування не належне. 02 лютого 2021 року малолітня [PERSON] , [INFO] доставлена до КНП «Дніпровська міська клінічна лікарня №6» ДМР. Встановлено особу батька, який не бажає забирати дитину і виховувати її, не вважає себе її батьком, безробітний, паспорту не має, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. З лікарні дитина була переведена до КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей» Обійми» ДМР. За весь час перебування дитини у закладі мати жодного разу не звернулася із заявою про повернення їй доньки. З урахуванням зазначеного, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх дитини [PERSON] [INFO] та стягнути з кожного з батьків аліменти у розмірі ј частини зі всіх видів заробітку (доходів) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії. Ухвалою судді від 01 листопада 2021 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено судове засідання на 09 лютого 2022 року. В судове засідання позивач не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача надала заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини не явки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, правом на подання відзиву не скористався, клопотань про відкладення справи розглядом до суду не надходило, суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Фактичні обставини встановлені судом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження. З акту обстеження умов проживання складеного комісією у складі головного спеціаліста управління-служби у справах дітей адміністрації Чечелівського району ДМР Ярошенко О.В., спільно з інспекторами СЮП Чечелівського ВП ДВП ГУНП Шуляченко В.І., Потьомка В.А. вбачається, що проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Житло потребує косметичного ремонту, генерального вологого прибирання, провітрювання, виносу сміття тощо. На момент перевірки квартира виглядає занедбано скрізь брудно, дитячі та дорослі речі розкидані та брудні, напалено цигарками, таргани на кухні, брудний посуд, обдерті стіни, місцями відсутня штукатурка,комунікації функціонують, але є борги. Дитина не забезпечена дитячим ліжком, ванночкою, підгузки відсутні, постільна білизна відсутня, речі брудні в мінімальній кількості. З дитячого харчування суха молочна суміш, пляшечка брудна, соска на пляшечці потребує заміни, іграшки відсутні. Дитина виглядає неохайною, брудною, недокормленою, худорлявою, не виглядає на свій вік. На момент обстеження умов проживання родини у помешканні були присутні [PERSON] її співмешканець та дитина. В ході розмови з [PERSON] з`явилася [PERSON] , жінки сварилися між собою, звинувачували одна одну, голосно нецензурно лаялися. Мати дитини поводилася агресивно нелогічно то голосно плакала, то голосно сміялася, телефонувала чоловікам та нецензурно лаялась з ними. Склалося враження, що останню перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Комісія прийшла до висновку, що житлово-побутові умови незадовільні та потребують покращення. Родина потребує постійного контролю з боку суб`єктів соціальної роботи. Малолітня [PERSON] потребує соціального захисту, мати має низький батьківський потенціал. Відповідно до акту доставлення дитини від 02.02.2021 14:45 год. до КНП «МДКЛ №6» ДМР доставлено [PERSON] [INFO] , як залишену без батьківського піклування. Дитина перебувала в лікарні з 02.02.2021 по 19.02.2021 та 19 лютого 2021 року [PERSON] переведена до КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Обійми» ДМР. Згідно листа заступника начальника Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області № 47/5798 від 10.06.2021 встановлено, що з батьком дитини проведена бесіда щодо неналежного виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої доньки, а також притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 184 КУпАП. Службою у справах дітей Новомосковської міської ради була проведена бесіда з батьком малолітньої [PERSON] - [PERSON] , який пояснив, що не має бажання забирати дитину до свого місця проживання і виховувати її, так як він не її біологічний батько. Також повідомив, що він безробітній, у нього відсутній паспорт, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності і на даний час відбуває покарання з випробувальним терміном. В присутності працівника служби написав заяву, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO] З висновку адміністрації Шевченківського району ДМР, як органу опіки та піклування №4/3-105 від 22.09.2021 р. вбачається, що адміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] відносно дитини [PERSON] [INFO] Норми застосовані судом. Відповідно до ч. 4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст.164 ч.1 п.2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини. Згідно вимог ст.157 СК України питання виховання дітей вирішуються батьками спільно. Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Норми Конвенції про права дитини, говорять про те, що кожна дитина має право на захист зі сторони держави від всіх форм фізичного або психологічного насильства, образи, відсутності піклування або недбайливого ставлення, грубого звернення або експлуатації. Відповідно до вимог Сімейного законодавства України ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При ухваленні рішення по справі суд керується Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік» яким встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 50 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць. Висновки суду. У судовому засіданні встановлено, що батьки дитини самоусунулися від виховання та утримання своєї дитини, не надають жодної матеріальної допомоги на її утримання, не цікавляться її життям та розвитком, не піклуються про фізичний, духовий і моральний розвиток. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні доведено той факт, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки, а тому вони повинні бути позбавлені батьківських прав. Та з урахування вище вказаного, стягненню з відповідачів підлягають аліменти з кожного у розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам відповідачів та малолітньої дитини. На підставі викладеного ,ст.ст. 164 , 165 ,166, СК України та

Outcome: approved