Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

До Садгірського районного суду м. Чернівці звернувся позивач [PERSON] із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом. У своєму позові вказує, що рішенням Чернівецької міської ради від 28 лютого 2007 року співвласникам житлового будинку [ADDRESS] передано у спільну сумісну власність: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як співвласникам квартири № 2 та [PERSON] , як власнику квартири № 1 , - земельну ділянку площею 0,0763 га. кадастровий номер 7310136900:50:004:0051, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі вказаного рішення видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 122573 від 13 липня 2007 року. Зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON] після смерті якої відкрилася спадщина, однак він, як єдиний спадкоємець за законом першої черги, прийнявши спадщину не зміг оформити право власності на частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, оскільки за життя [PERSON] її частка не була визначена, на підтвердження чого долучає постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Також позивач вказує, що між ними як співвласниками двоквартирного будинку було досягнуто домовленості та фактично поділено земельну ділянку відповідно до площ, що займають квартира № 1 та квартира № 2 , що підтверджується проектом розподілу земельної ділянки, та під кожною квартирою по 1/2 земельної ділянки, а тому відповідно кожному із співвласників квартири № 2 належить по 1/8 земельної ділянки. За таких обставин, з посиланням на відповідні правові норми, просить суд визначити, що частка [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0763 га., кадастровий номер 7310136900:50:004:0051, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] становить 1/8 частка. Право спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку припинити та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно [PERSON] , яка померла [INFO] , що складається з 1/8 частки земельної ділянки загальною площею 0,0763 га., кадастровий номер 7310136900:50:004:0051, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Відзив на позовну заяву від відповідачів до суду не надходив. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 11 квітня 2022 року, після отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачів у справі, було прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 19 квітня 2022 року. У судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від позивача [PERSON] 19.04.2022 надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судові засідання теж не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, скерували 19.04.2022 до суду заяви у яких визнали позовні вимоги [PERSON] . Також просили розгляд справи провести за їх відсутності. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1. ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи подані до суду заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши їх доказами, надаючи їм відповідну правову оцінку, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наявного в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 13 серпня 2020 року, [PERSON] , яка народилася [INFO] у смт. Лужани Кіцманського району Чернівецької області, померла [INFO] у м. Чернівці, про що складено відповідний актовий запис № 1706 (а.с. 12). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 березня 1967 року, [PERSON] народився [INFO] , а його матір`ю вказана [PERSON] (а.с.21). Згідно даних Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62584372 від 23.11.2020 після смерті [PERSON] . Другою державною нотаріальною конторою відкрито та зареєстровано спадкову справу: номер у спадковому реєстрі 66804405, номер у нотаріуса 89 (а.с.20). Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 квітня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 317, яке видано державним нотаріусом Другої Чернівецької державної нотаріальної контори Суружіу Н.Д., [PERSON] , як спадкоємцю за законом після смерті матері [PERSON] , видано свідоцтво на право власності на ј частку квартири № 2 розташованої у [ADDRESS] , що належала померлій (а.с.22). Також за останнім зареєстровано право власності на ј частки вказаної квартири, що підтверджується даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 251932468 від 09.04.2021, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2332799773101, номер запису про право власності: 41409269 (а.с.23). Згідно даних постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 березня 2021 року, державним нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,0763 га., кадастровий номер 7310136900:50:004:0051, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , оскільки земля знаходиться у спільній сумісній власності, а частка кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку не визначена, договір про виділ частки з нерухомого майна між співвласниками не укладався, а на даний час його укладення є неможливим оскільки один із співвласників помер (а.с.18). Що стосується вказаної земельної ділянки суду надано відповідні документи, зокрема, згідно даних Витягу з рішення 14 сесії V скликання Чернівецької міської ради № 242 від 28.02.2007 року передано безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0763 га., по [ADDRESS] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.24). Вказаній земельній ділянці площею 0,0763 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , на підставі вищезазначеного рішення присвоєно кадастровий номер 7310136900:50:004:0051, у відповідності до даних Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 122573. Земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності співвласникам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Зазначене підтверджується і даним Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7306422532021 від 07.09.2021(а.с.13-16). Згідно відомостей Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №1097 від 07.09.2021, виданого відділом № 1 (м. Чернівці) Управління у Чернівецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер якої 7310136900:50:004:0051 по [ADDRESS] становить 414 866 гривень (а.с.19). Відповідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, у відповідності до вимог ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Так, відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Крім того, відповідно до положень ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У відповідності до частини 1 статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за підставами виникнення, характером внутрішніх правовідносин, а також і за підставами припинення сумісної або часткової власності. Приписами частини 2 статті 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до вимог статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. В силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Статтею 89 Земельного кодексу України передбачено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. За змістом п. г) ч.1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Так, у судовому засіданні було встановлено, що частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку співвласників [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та померлої [PERSON] за її життя не були визначені, оскільки матеріали справи не містять відомостей про наявність відповідного письмового та нотаріально посвідченого договору між співвласниками про визначення розмір часток, а тому в інший спосіб позивач позбавлений можливості захистити свої права Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що оскільки співвласникам двоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] , а саме: [PERSON] - як власнику квартири №1 та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - як власникам квартири № 2 , на підставі рішення 14 сесії V скликання Чернівецької міської ради № 242 від 28.02.2007 року передано безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0763 га, по [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136900:50:004:0051, а тому площа земельної ділянки під кожною із квартир є рівною та становить по Ѕ частки вказаної земельної ділянки. Беручи до уваги, що на час приватизації цієї земельної ділянки, власниками квартири під № 2 було четверо осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зважаючи на рівність часток, кожному із співвласників на час смерті одного із них - [PERSON] , належало по 1/8 частки у праві спільної сумісної власності земельної ділянки площею 0,0763 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136900:50:004:0051. Крім того, чинним законодавством передбачено, що у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч.3 ст.372 ЦК України). Враховуючи необхідність поділу майна між співвласниками, у зв`язку із смертю одного із них та необхідністю спадкування його частки у майні, наведені вище вимоги закону, визнання позову відповідачами, право спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно слід припинити. Вирішуючи питання щодо спадкування частки померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності земельної ділянки площею 0,0763 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136900:50:004:0051, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Зважаючи на вимоги ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його . Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст. 1221 ЦК України). У відповідності до ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ст. 1225 ЦК України). Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З матеріалів справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини у встановлений строк до нотаріуса звернувся позивач, син померлої, [PERSON] та він є єдиними спадкоємцем померлої [PERSON] , оскільки успадкував її паво власості на чатку у квартирі, однак йому державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, у зв`язку із тим, що не визначена частка померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи наведене та вищезазначені норми Закону, беручи до уваги те, що судом було встановлено, що частка померлої [PERSON] становить 1/8 земельної ділянки площею 0,0763 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136900:50:004:0051, а, згідно отриманих судом матеріалів, єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті останньої є син [PERSON] , який прийняв спадщину у встановлений шестимісячний строк, шляхом подання до Другої Чернівецької нотаріальної контори відповідної заяви, беручи до уваги при цьому те, що матеріали справи не містять будь-яких даних щодо наявності інших спадкоємців, які прийняли спадщину й відповідно сторонами докази на підтвердження їх існування суду не надано, суд вважає, що за позивачем [PERSON] слід визнати в порядку спадкування за законом право власності на 1/8 частки померлої матері у земельній ділянці. Тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням заявлених вимог відповідачами, за наявності законних на те підстав, беручи до уваги відповідні положення Цивільного кодексу України, та відсутність встановлених часток у спільній сумісній власності спадкового майна, що позбавляє позивача можливості реалізувати своє право власності та право на спадкування в іншому порядку, а також враховуючи при цьому те, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі ст.ст. 86, 87 ЗК України, ст.ст. 328, 335, 346, 356-357, 364, 368, 370, 372, 392, 1216-1218, 1220-1221, 1223, 1225, 1226, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України та

Outcome: approved