Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-21 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (далі - АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз")звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу. Позов мотивований тим, що АТ «Оператор газорозподільної системи Вінницягаз» є суб`єктом господарювання, що здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу на території м. Вінниця і Вінницької області, та має статус Оператора ГРМ. Зазначає, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу. Відповідач є споживачем послуг з розподілу природного газу (особовий рахунок № [NUMBER] ), які надаються позивачем. Відповідно до виписки з фінансового стану по особовому рахунку відповідача, позивач надає послуги з розподілу природного газу, відповідач в свою чергу, їх отримує та оплату не проводить. Позивач зазначає, що фактом приєднання відповідача до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору) є документальне підтвердження споживання природного газу (помісячні показання лічильника газу відображені в виписці з фінансового стану по особовому рахунку відповідача). За умовами договору розподілу природного газу Оператор ГРМ зобов`язався надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язався прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Позивач зазначає, що на 2020-2021 роки для відповідача була розрахована щомісячна плата за розподіл газу за період: 1) січня-червня 2020 року у розмірі 127,03 грн. в місяць; 2) липня-грудня 2020 року у розмірі 138,45 грн. в місяць; 3) з січня 2021 року у розмірі 140,65 грн. в місяць. Свої зобов`язання за договором позивач виконує належним чином та в повному обсязі, однак, відповідач свої зобов`язання по оплаті послуг своєчасно та в повному обсязі не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 2952,63 грн., з яких: 2718,09 грн. - заборгованість за розподіл природного газу, що виникла за період з січня 2020 року по серпень 2021 року; 168,58 грн. - інфляційні втрати; 65,69 грн. - 3% річних. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 2952,63 грн., з яких: 2718,09 грн. - заборгованість за розподіл природного газу, що виникла за період з січня 2020 року по серпень 2021 року; 168,58 грн. - інфляційні втрати; 65,69 грн. - 3% річних. Також просить стягнути судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2270 грн. В подальшому 26.11.2021 позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог (а.с. 37), у якій він зазначив, що відповідач погасила заборгованість за надані протягом 2020-2021 років послуги з розподілу природного газу у розмірі 2718,09 грн. Просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 168,58 грн., 3% річних у розмірі 65,69 грн. та судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2270 грн. Відповідачем 12.01.2022 подано до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору. В обгрунтування клопотання відповідач зазначила, що заборгованість, вказану позивачем у позовній заяві нею сплачено добровільно до подання позову до суду, що підтверджується квитанціями від 12.09.2021 та від 16.12.2021, отже у даному випадку відсутній предмет спору. Також відповідач подала до суду відзив на позовну заяву (а.с. 51-52) відповідно до якого позов не визнає, зазначає, що вона добровільно погасила вказану заборгованість до подання позову до суду , а тому у даному випадку відсутній предмет спору. Просить закрити провадження у справі та відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 199/9188/16-ц від 21.04.2021 не стягувати з неї судові витрати з оплати судового збору в зв`язку з добровільним погашенням нею боргу. Ухвалою суду від 22.04.2022 у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмету спору відмовлено. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги (зменшені) підтримує (а.с. 40). Відповідач, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилася. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 1.3 типового договору, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498 (а.с. 11-13) даний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням положень статтей 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною в додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до п. 6.1 типового договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільчих систем. За п. 6.2., 6.3., 6.4, 6.6. до встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживання відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта споживання на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється побутовим споживачем до 20 числа місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунку оператора ГРМ. Представником позивача в обгрунтування позовних вимог надано довідку про фінансовий стан розрахунків за послугу з розподілу природного газу споживачем [PERSON] за особовим рахунком № [NUMBER] за період з жовтня 2018 року по серпень 2021 року, яка становить 2718,09 грн. (а.с. 14); довідку про фактичний обсяг споживання природного газу (а.с. 15) за особовим рахунком № [NUMBER] відповідно до якого за період з жовтня 2018 року по вересень 2019 року споживачем [PERSON] спожито природного газу 1427,35 м.куб.; довідку про фактичний обсяг споживання природного газу за особовим рахунком № [NUMBER] , відповідно до якої за період з 01.10.2019 по 30.09.2020 споживачем [PERSON] спожито природного газу 837,18 м.куб. (а.с. 16). Також, відповідно до розрахунку позивача (а.с. 22) інфляційні втрати за зобов`язаннями по оплаті відповідачем [PERSON] послуг з розподілу природного газу за період з січня 2020 року по серпень 2021 року становлять 168,85 грн. Три відсотки річних за несвоєчасну оплату відповідачем [PERSON] послуг з розподілу природного газу за період з січня 2020 року по серпень 2021 року становить 65,69 грн. (а.с. 23). Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Як передбачено у статті 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Відповідно до вимог частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (частина 1, пункт 1 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19 червня 2017 року № 811 про видачу ліцензії на розподіл природного АТ «Вінницягаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Вінницької області (крім сіл Якушинці і Зарванці Вінницького району, смт Кирнасівка, сіл Одая, Нестерварка, Федьківка, Дранка, Тиманівка, Клебань, Копіївка, хутір Марково Тульчинського району, сіл Пилипи-Борівські, Калинка Томашпільського району, сіл Сокіл, Моївка, Борівка, хутір Грабовець Чернівецького району, села Махаринці Козятинського району, сіл Бухни, Морозівка Погребищенського району), а також території м. Гайворон Кіровоградської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Вінницягаз». Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України, укладання договору, шляхом вчинення виключно конкретних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено судом, відповідно до п. 1.3 Типового договору, договір розподілу природного газу є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною в додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Згідно з п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 (далі Кодексу газорозподільних систем), договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Згідно п. 4 ч. 2 р. 3 глави VI Кодексу ГРМ визначено, що укладення Договору розподілу природного газу між Оператором ГРМ та Споживачем не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Таким чином, для приєднання до умов договору розподілу та фактичного укладення договору споживачу необов`язково мати підписану заяву приєднання, а достатньо здійснити одну із передбачених законодавством дій, а саме: сплатити за послуги Оператора ГРМ; мати документально підтверджене споживання природного газу. Як встановлено матеріалами справи відповідач щомісячно споживає природний газ, із заявою до оператора ГРМ про припинення розподілу природного газу не зверталась. За викладених обставин, суд приходить до висновку про наявність між сторонами договірних відносин, адже АТ «Оператор газорозподільчої системи «Вінницягаз» надавав послуги з розподілу (доставки) природного газу до помешкання відповідача, а остання прийняла ці послуги, користуючись природнім газом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з абз. 1 п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. За змістом ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Плата за комунальні послуги має вноситись своєчасно. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до комунальних послуг належать в тому числі послуги з постачання та розподілу природного газу. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними при відсутності підписаного договору про надання таких послуг, неодноразово зазначалось у правових позиціях сформованих у постановах ВСУ від 26.04.2016 року у справі № 6-2951цс15 та у постанові ВС від 06.11.2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18). Згідно з частинами 1, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства. Представник позивача, відповідно до заяви про зменшення позовних вимог, бажає стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 168,58 грн. та 3% річних у розмірі 65,69 грн., зазначаючи, що відповідач погасила заборгованість за надані протягом 2020-2021 років послуги з розподілу природного газу у розмірі 2718,09 грн. Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що нею добровільно сплачено вказану відповідачем заборгованість до подання позову до суду. Судом встановлено, що відповідно до наданої відповідачем з відзивом на позовну заяву дублікату квитанції АТ "КБ "Приватбанк" № 0.0.2261923990.1 від 12.09.2021 (а.с. 49), по особовому рахунку № [NUMBER] здійснено проплату за розподіл природного газу у розмірі 2858,74 грн., що виникла станом на серпень 2021 року. Також, відповідно до дублікату квитанції АТ "КБ "Приватбанк" № 0.0.2381150064.1 від 16.12.2021 (а.с. 50) по особовому рахунку № [NUMBER] здійснено проплату за розподіл природного газу у розмірі 140,65 грн., що виникла станом на листопад 2021 року. Згідно поштового відправлення (а.с. 26) позивач з позовом до суду звернувся 17.09.2021. У позові просив стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 2952,63 грн., з яких: 2718,09 грн. - заборгованість за розподіл природного газу, що виникла за період з січня 2020 року по серпень 2021 року; 168,58 грн. - інфляційні втрати; 65,69 грн. - 3% річних. Заяву про зменшення позовних вимог подав 26.11.2021. Отже, відповідно до встановлених обставин, відповідач [PERSON] сплатила заборгованість за розподіл природного газу за період з січня 2020 року по серпень 2021 року у розмірі 2858,74 грн. до подання позову в суд, а саме: 12.09.2021. Таким чином, станом на день подання позову до суду заборгованості відповідача перед позивачем за розподіл природного газу не існувало. Підстави та порядок стягнення інфляційних втрат та 3% річних врегульовані ст. 625 ЦК України. Так, відповідно до вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, оскільки станом на день подання позову до суду забогованості за розподіл природного газу не існувало, відповідач своє зобов`язання виконала, відтак, право позивача не було порушеним, тому суд вважає, що підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 168,58 грн. інфляційних втрат та 65,69 грн. трьох відсотків річних не має. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2270 грн. з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed