Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду віз позовом Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції ( м. Львів) в якому просить зняти обтяження у вигляді накладеного арешту із нерухомого майна за адресою [ADDRESS] згідно із реєстраційним номером обтяження 4708813. накладено на підставі постанови АА 516730 від 28.02.2007 року, виданою ДВС у Галицькому районі м. Львова з виключенням з електронних реєстрів інформаційних систем Міністерства юстиції України відомостей про дане обтяження. В обґрунтування позову, покликається на те, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу квартири від 26.05.1998 року, реєстраційного посвідчення, виданого Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 11.06.1998 року та технічного паспорта на приватизовану квартиру за адресою: [ADDRESS] , за інвентарним номером 942, реєстровий номер 30483, виданий Львівським обласним бюро технічної інвентаризації. Згідно із відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачеві стало відомо, що на її квартиру за адресою [ADDRESS] згідно із реєстраційним номером обтяження 4708813, було накладено арешт на підставі постанови АА 516730 від 28.02.2007 року, виданою ДВС у Галицькому районі м. Львова. 28.10.2021 року у відповідь на запит [PERSON] , з метою отримання інформації з приводу накладення арешту на квартиру, Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) повідомив, що «перевірити наявність внесених виконавчих проваджень до ЄДРВП можливо лише з квітня 2007 року, а тому надати інформацію про накладення арешту на Ваше майно у лютому 2007 році, немає технічної можливості». Окрім того, виконавча служба повідомила, що виконавче провадження знищено за закінченням терміну зберігання та рекомендує позивачу звертатись до суду для зняття арешту з майна. У відповіді від 12.11.2021 року В-5/№57674 наданою начальником Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Тетюк Р.М. роз`яснено, що станом на 2007 рік Галицький ВДВС та Сихівський ВДВС були об`єднані, тому запропонували звернутись саме до Сихівського ВДВС, оскільки згідно даних АСВП у 2006 році у Сихівському ВДВС було відкрите виконавче провадження на [PERSON] . 06.12.2021 року позивач звернулась із заявою про зняття арешту із квартири за адресою: [ADDRESS] державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Сихівський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у відповіді від 13.12.2021 р. № ДВ/10 повідомив, що матеріали виконавчого провадження щодо постанови АА51730 від 28.02.2007 року, виданої ВДВС Галицького РУЮ м. Львова на підставі якої було внесено запис про арешт майна боржника знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання та наголошує на тому, що відповідно до ч.5 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. У зв`язку із відсутністю підстав для накладення арешту на майно, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 06.01.2022 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 28.04.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду справи. Представник відповідача Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування до суду не подав. Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача та третьої особи на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Згідно вимог статті 247 ЦІІК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодсксу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу квартири від 26.05.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дольницькою Л.М. за реєстровим номером 1348, реєстраційного посвідчення, виданого Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки серії КММ №014315 від 11.06.1998 року та технічного паспорта на приватизовану квартиру за адресою: [ADDRESS] , за інвентарним номером 942, реєстровий номер 30483, виданий Львівським обласним бюро технічної інвентаризації. Згідно із відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачеві стало відомо, що на її квартиру за адресою [ADDRESS] , згідно із реєстраційним номером обтяження 4708813 було накладено арешт на підставі постанови АА 516730 від 28.02.2007 року, виданою ДВС у Галицькому районі м. Львова. З листа Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові №53638 від 28.10.2021 року вбачається, що перевірити наявність внесених виконавчих проваджень до ЄДРВП можливо лише з квітня 2007 року, а тому надати інформацію про накладення арешту на Ваше майно у лютому 2007 році, немає технічної можливості. Відповідно до листа начальника Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Тетюка Р.М. В-5/№ 57674 від 12.11.2021 року роз`яснено, що станом на 2007 рік Галицький ВДВС та Сихівський ВДВС були об`єднані, тому запропонували звернутись саме до Сихівського ВДВС, оскільки згідно даних АСВП у 2006 році у Сихівському ВДВС було відкрите виконавче провадження на [PERSON] . Згідно листа начальника Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Нагорняк В. №ДВ/10 від 13.12.2021 року, матеріали виконавчого провадження щодо постанови АА51730 від 28.02.2007 року, виданої ВДВС Галицького РУЮ м. Львова на підставі якої було внесено запис про арешт майна боржника знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання та наголошує на тому, що відповідно до ч.5 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Як зазначено у статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до статті 16 ЦК України. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно із ч.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. При надходженні заяви боржника у випадках виявлення арештів, державний виконавець перевіряє підстави завершення, наявність інших виконавчих проваджень, та у разі виконання боржником покладених на нього зобов`язань рішенням суду, державним виконавцем готується постанова про зняття арешту з майна ( у разі її відсутності в матеріалах виконавчого провадження), завіряється підписом та гербовою печаткою, що є підставою для зняття арешту та внесення відповідних записів до Державних реєстрів. У разі, якщо арешт накладений по виконавчому провадженню, яке знищено, відповідно до пункту 9.9 порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, державним виконавцем на заяву боржника надається письмово роз`яснення (довідка) для звернення до суду. Згідно п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року « Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Згідно із правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26 листопада 2019 року по справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19), орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Суд, оцінивши надані докази, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в ході розгляду справи доведені ті обставини, на які представник позивача посилається як на підстави позовних вимог, позовні вимоги є підставними, тому підлягають задоволенню. Нормою частини 1 статті 141 ЦПК України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви.

Outcome: approved