Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

[PERSON] 26.10.2021 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , третя особа: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування та просить: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що у період шлюбу між сторонами, народилося двоє дітей, яких позивачка утримує та виховує самостійно. У зв`язку зі схильністю відповідача до агресії, родина розпалася та шлюб між сторонами розірвано рішенням суду від 06.06.2019. Після розірвання шлюбу поведінка відповідача та ставлення до дітей змінилося, [PERSON] перестав спілкуватися з дітьми, жодного разу не сплатив аліменти, став жорстоким до них, обманював їх, що призвело до того, що діти почали боятися батька. Позивачка зазначає, що відповідач схильний до насильства, бив її під час шлюбу, бив її батька вже після розлучення, через що позивачка зверталася до психолога. Також позивачка вказує, що відповідач займається шахрайством, не працює та не повідомляє своє місце проживання. Ухвалою суду від 28.10.2021 було відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 07.12.2021. Підготовче засідання призначене на 07.12.2021 проведене за участі представника позивача, було відкладено на 01.02.2022. У підготовчому засіданні 01.02.2022 було змінено прізвище позивача з [PERSON] на [PERSON] , також було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 10.03.2022. Розгляд справи у судовому засіданні 10.03.2021 було відкладено на 14.04.2022, у зв`язку з задоволенням клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв`язку з веденням воєнного стану на території України. У судовому засіданні 14.04.2022 представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. [PERSON] заперечував проти позову, вказав, шо позивачка забороняє йому спілкуватися з дітьми, зараз взагалі виїхала за кордон, також вказав, що протягом місяця буде сплачувати заборгованість по аліментам. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що у батьків [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області (а.с.21). [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Завадським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Миколаївської області (а.с.23). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.06.2019 (справа №522/21047/18) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1559 грн. на одну дитину (а.с.34-36). Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.07.2021 заборгованість по аліментам на утримання сина за період з 30.11.2018 по 01.07.2021 становить 48 329 (а.с.39-40). Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.07.2021 заборгованість по аліментам на утримання доньки за період з 30.11.2018 по 01.07.2021 становить 49 919 (а.с.41-42). Станом на 01.10.2021 розмір заборгованості по аліментам становить 53037 грн. (а.с.67-68). [PERSON] 23.07.2021 змінила прізвище на [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про зміну імені серії [NUMBER] . Згідно довідки №5105-9993 від 02.01.2018 [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа з фактичним місцем проживання: [ADDRESS] (а.с.22). Згідно довідки №5105-9994 від 02.01.2018 [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа з фактичним місцем проживання: [ADDRESS] (а.с.19). Згідно довідки №5105-9995 від 02.01.2018 [PERSON] взятий на облік як внутрішньо переміщена особа з фактичним місцем проживання: [ADDRESS] (а.с.18). Згідно характеристики психоемоційного стану [PERSON] , виданої Центром соціальних служб Одеської міської ради 09.12.2020, для [PERSON] мати є авторитетною фігурою, своєю сім`єю вважає мати та маленького братика, батька на малюнку не має, відмовилася розмовляти про нього (а.с.13-14). [PERSON] відвідує студію класичного танцю де займається балетом. Послуги оплачує мама (а.с.30). У листі Центру соціальних служб Одеської міської ради від 09.12.2020 вказано, що [PERSON] надано послуги консультування щодо домашнього насильства та їй рекомендовано продовжити роботу з психологом (а.с.28). Згідно оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, проведеної поліцейським Шевченківського відділу поліції Сокомовою Ю.С. 10.12.2020, у графі, що турбує постраждалу особу, а саме позивача, вказана, що за місцем мешкання приходять невідомі особи, які шукають колишнього чоловіка, у зв`язку з його боргами. Позивачка занепокоєна та перебуває у стані тривоги за власне життя та безпеку дітей (а.с.16-17). Варто відзначити, що оцінка ризиків містить лише позицію позивачки, висвітлену поліцейським. Згідно довідки Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» №137 Одеської міської ради Одеської області від 17.07.2020 року діти сторін [PERSON] та [PERSON] відвідують дошкільний навчальний заклад з 24.09.2019. Дітей до дитячого закладу приводить та забирає мати або дідусь, батька бачили дуже рідко (а.с.26). Постановою Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/17573/18 від 10.01.2019 закрито провадження по справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.44). Постановою Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/3407/19 від 04.04.2019 притягнуто до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення домашнього насильства психологічного характеру у відношенні своєї дружини (а.с.29). Щодо [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, втім постановою Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2021 (справа №522/350/21) закрито провадження, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с.8-12). [PERSON] з 2018 року працює лікарем-офтальмологом консультативної поліклініки ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова НАМП України» (а.с.43). 25.11.2021 [PERSON] вийшла заміж, в результаті чого змінила прізвище на [PERSON] (а.с.105). Комісією Приморської районної адміністрації Одеської міської ради 12.08.2021 надано висновок органу опіки та піклування, яким комісія вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] . На засідання комісії батько не був присутній. У висновку вказано, що відповідач надавав пояснення у яких вказував, що позивачка та її батько перешкоджають йому у спілкуванні з дітьми, налаштовують дітей проти батька (а.с.50-56). Варто відзначити, що даний висновок мотивовано доводами матері, не взявши до уваги доводи батька щодо перешкоджання йому у спілкуванні з дітьми, тому суд критично відноситься до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Частиною 6ст.19 СК України передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування містить характеристики дітей, відомості щодо відвідування садочку та ін. Втім, висновок так як і матеріали справи містять обставини наявності між батьками дещо конфліктних відносин. Доказів усунення батька від участі у виховані дітей немає, сам по собі факт наявності заборгованості по сплаті аліментів не може бути єдиною підставою для позбавлення батька батьківських прав. Наявний механізм передбачений законодавством щодо притягнення до відповідальності боржника, який не сплачує аліменти. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Згідно ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 157 СК України, той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право та особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, набула чинності 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.) що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В матеріалах справи відсутні дані, які б негативно характеризували відповідача як особистість чи члена суспільства. Також відсутня інформація про працевлаштування відповідача та свідоме ухилення від сплати аліментів. Сторони є внутрішньо переміщеними особами та обоє отримують безоплатну правову допомогу. При цьому, суд наголошує, що відповідно до частини шостої статі 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, а тому не може бути безумовною підставою для задоволення, або у відмові у позові щодо позбавлення одного із батьків батьківських прав. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року, у справі № 409/1865/17-ц. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є сталою. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Ураховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов висновку про те, що передбачених частиною першою статті 164 СК України підстав для позбавлення відповідача батьківських прав немає. Батько бажає спілкуватися з дітьми, проти позбавлення батьківських прав заперечує, а позбавлення батьківських прав слід розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей. При цьому позивач не надала беззаперечних доказів, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та його винної поведінки. Суд враховує, що постанова про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства психологічного характеру стосується позивачки, а ніяк не дітей. Довідка з садочку свідчить, що батько не часто, але відвідує дітей в садочку. З урахуванням якнайкращих інтересів дітей, бажання відповідача брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову щодо позбавлення відповідача батьківських прав.

Outcome: dismissed