Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, 03.10.2018року об 13год 10хв по вулиці Львівській, 131 в смт.Шкло Яворівського району Львівської області відбулося зіткнення за участю транспортних засобів марки «ВАЗ 2106» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Яворівського районного суду міста Львова від 27.11.2018року справа №460/4712/18, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль марки "Фольксваген Гольф" з номерними знаками [NUMBER] , який належав [PERSON] . Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля №3040/18 від 07 листопада 2018р., складеного оцінювачем [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки "Фольксваген Гольф", становить 70 339,90 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно вимог ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6599536 терміном дії з 03.10.2018р. до 02.10.2019р. У зв`язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 70339,90 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №935669 від 05 березня 2019р. Зважаючи на те, що МТСБУ відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснило регламентну виплату за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, просить суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України понесені витрати в розмірі 71399 (сімдесят одну тисячу триста дев'яносто дев'ять) грн 90коп та судовий збір в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, на адресу суду скерував заяву про розгляд справи у відсутності строни позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить такі задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань про відкладення судових засідань та відзиву на позовну заяву. Як вбачається, з позовної заяви, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , саме на цю адресу були скеровані виклики в судове засідання. З рекомендованого повідомлення про виклик [PERSON] в судове засідання вбачається, що такий його отримав 10.02.2022року, 31.03.2022року, тому слід вважати, що [PERSON] належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом із повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так як відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання за зареєстрованою адресою місця проживання не з`явився повторно в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч.3 ст.131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, крім того не подав відзиву, від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань, представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи та згідно ч.6 ст.128, ст.280 ЦПК України, постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача. Згідно вимог ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Відповідно до ст.4ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст.5ЦПК України, суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтями 12,13,77ЦПКУкраїни передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. На підставі ч.1ст.81ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 03.10.2018року об 13год 10хв по вулиці Львівській, 131 в смт.Шкло Яворівського району Львівської області відбулося зіткнення за участю транспортних засобів марки «ВАЗ 2106» з номерним знаком [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Яворівського районного суду міста Львова від 27.11.2018року справа №460/4712/18, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована в Моторно (транспортному) страховому бюро України за полісом АМ №6599536. 03.10.2018року до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) із заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, звернулася [PERSON] . Відповідно до звіту №3040/18 від 03 жовтня 2018 року про оцінку автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] , виконаного СПДФО [PERSON] , який належить [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] становить 70339грн 90коп. Згідно платіжного доручення №275081 від 11 січня 2019року Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило [PERSON] витрати на послугу аваркома (експерта) по справі №53338 в розмірі 1060грн та відповідно до платіжного доручення №935669 від 05 березня 2019 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 70339грн 90коп. Статтею 1 Закону України «Про страхування» №85/96-ВР від 07.03.1993 року передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Із статті 8 Закону України "Про страхування" вбачається, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за полісом АМ/6599536, згідно Полісу ліміт встановлений за шкоду майну становить 100 000грн, то останньою у відповідності до ст.22,29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовується Моторно (транспортним) страховим бюро України страхове відшкодування в розмірі згідно ліміту даного полісу. Відповідно до пункту 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Із ст.1188 Цивільного кодексу України вбачається, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до Постанови Великої палати Верховного Суду № 755/18006/15-ц від 4 липня 2018 року, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування». Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача розмір спричиненої шкоди в сумі 71399грн 90коп. Судові витрати підлягають стягненню з відповідач відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved