Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

21.02.2022 представник позивача - адвокат Круць В.В. подав заяву, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення у справі №344/20994/21 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Заяву мотивує тим, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.02.2022 у справі №344/20994/21 позов [PERSON] до [PERSON] задоволено. Представник позивача зазначає, що подаючи позов [PERSON] через представника [PERSON] було подано до буду попередній розрахунок витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордеру. 29.04.2022 до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Круця В.М. про розгляд справи без участі позивача та її представника. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне: Рішенням Івано-Франківського міського суду від 15.02.2022 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину (а.с.32-35). У відповідності до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами та передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20). Представник позивача - адвокат Круць Володимир Миронович здійснює діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №974 виданого на підставі рішення Ради адвокатів Івано-Франківської області від 27.12.2013 №1/13 (а.с.45), ордеру на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги № 16/12/22 від 16.12.2022 у Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області (а.с.46). Згідно акту виконаних робіт від 16.02.2022, адвокат Круць В.М. виконав, а клієнт [PERSON] прийняла наступні юридичні послуги, згідно договору про надання правової допомоги №16/12/21 від 16.12.2021 на ведення справи №344/20994/21 в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Сторони погодили, що вартість однієї години наданої правової допомоги складає 1000 грн. Загальна вартість наданої правової допомоги становить 5 000 грн. (надання юридичних консультацій 1 год. - 1000 грн.; підготовка та написання позовної заяви 2 год. - 2000 грн.; участь у 2-ох судових засіданнях 2 год. - 2000 грн.). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №20/12/21 20 грудня 2021 року від [PERSON] у праві про стягнення додаткових витрат на дитину сплачено 5000 грн. (а.с.44). Виходячи із наведеного, оскільки судом встановлено, що позивачем [PERSON] 16.12.2022 було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Круцем В.М., а представник позивача, в свою чергу, відповідно до ч. 8 ст. 141, ст. 246 ЦПК України в тексті позову, просив стягнути такі витрати з сторони відповідача. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є частково обґрунтованою. Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та його необхідності, а закрема, що такий не брав участь у судових засіданнях, також беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн., які можна вважати необхідними і неминучими для позивача, який був змушений до залучення професійної допомоги адвоката.

Outcome: approved