Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрований в реєстрі за №41678 від 17.05.2021 року про стягнення з нього на користь відповідача ТОВ «Фінансова компанія "Кредит Капітал" заборгованості у сумі 32970 грн., згідно кредитного договору № 1390116 від 26.12.2020 року, укладеного ним з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» таким, що не підлягає виконанню. Вирішити питання про стягнення судових витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 26.12.2020 року між ним та ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» було укладено кредитний договір № 1390116. Йому стало відомо про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. щодо виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Остапенко Є.М. про стягнення з нього суми боргу та витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 32970 грн. на користь відповідача, який є правонаступником ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Приватний нотаріус вчинив виконавчий напис з порушенням норм чинного законодавства України, не впевнився в безспірності заборгованості та на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Просив задовольнити його позов у повному обсязі. Ухвалою від 12.01.2022 року по справі відкрито провадження, визначено про розгляд справи у загальному позовному провадженні, призначено підготовче провадження. Копія ухвали про відкриття провадження по справі була направлена відповідачу та третім особами, також вказаною ухвалою було витребувано у приватного нотаріуса Остапенко Є.М. копії документів, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис. Відповідач не направив суду відзив на позов, не скористався своїм правом. Копії документів, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, суду не направлено. Ухвалою суду від 10.02.2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, направив до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити, проти прийняття судом заочного рішення не заперечує. Третя особа- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у судове засідання не з`являвся неодноразово. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. у судове засідання не з`явився. Враховуючи вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності сторін, по наявним у справі документам. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 26.12.2020 року між [PERSON] та ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» було укладено кредитний договір № 1390116 та на умовах надання коштів споживчого кредиту, відповідач отримав 10\~000 грн. (а.с.10-13). В подальшому, право вимоги за кредитним договором набуло ТОВ "ФК "Кредит Капітал", відповідно до укладеного 21.04.2021 року договору відступлення прав вимоги (а.с.8). Будь-яких доказів того, що позивачу [PERSON] була направлена претензія щодо погашення суми заборгованості, матеріали справи не містять. ТОВ "ФК "Кредит Капітал" звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. з заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення з [PERSON] суми заборгованості. З копії виконавчого напису від 17.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрованого в реєстрі за № 41678 вбачається, що виконавчий напис вчинений про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія "Кредит Капітал" заборгованості у сумі 32970 грн., згідно кредитного договору № 1390116 від 26.12.2020 року, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» і [PERSON] та витрат за вчинення виконавчого напису. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу правомірності вчинення виконавчого напису нотаріуса , зареєстрованого в реєстрі за № 41678 від 17.05.2021 року на суму 32970 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису. Відповідно до\~ст.18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється\~Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012\~\~з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч. 1\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~(зі змінами) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до приписів ч. 2\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства\~юстиції України\~№296/5\~від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 1172\~від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 1172\~від 29.06.1999 року. Представник відповідача та приватний нотаріус Остапенко Є.М. не направили суду копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Як вбачається з копій документів, які додані до позову позивачем, такі документи не містять доказів безспірності суми заборгованості за кредитним договором у [PERSON] . Вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису повинно було відбуватися на підставі ст.\~87-91\~Закону України\~«Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених\~постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд, постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною\~Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Відповідно до ч.2\~ст.265 КАС України\~у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17. Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року, у справі №757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як встановлено судом, укладений між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] кредитний договір № 1390116 від 26.12.2020 року, який був підставою для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально ( а.с. 10-13). В той же час приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, визнані нечинними з дня їх прийняття. Таким чином, в даному випадку у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису, кредитний договір не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16.05. 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно із приписів ст.\~15,\~16,\~18 ЦК України, ст.\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»,\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог до [PERSON] та вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 17.05.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №41678, таким, що не підлягає виконанню, оскільки протилежного суду не доведено, а тому позовні вимоги позивача у цій частині є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача сплаченої суми судового збору, варто зазначити наступне. Відповідно до ч.1, 2\~ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи задоволення позову, судовий збір у розмірі 908 грн. за подання позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved