Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20.10.2018 року, однак нею подано позовну заяву про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають одну дитину - сина [PERSON] [INFO] , який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Враховуючи, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на дитину не надає, хоча у нього є такий обов`язок, участі в утриманні дитини не приймає, та те, що позивач в силу свого матеріального становища не в змозі самостійно забезпечити належний життєвий рівень сину, просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 15.03.2022 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. 18.04.2022 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив. що позовні вимоги можуть бути задоволені лише частково, зазначивши, позовні вимоги про стягнення з нього аліментів визнає лише у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, іншу частину позову, а саме щодо механізму стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку вважає неприйнятною, оскільки на даний час не працює і постійного місця роботи не має. Окрім цього зазначив, що не погоджується про стягнення з нього судових витрат понесених позивачем на правову допомогу так як вони документально не підтверджені.Враховуючи вищевикладене просить суд позов задовольнити частково, ухвалити рішення яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 18.04.2022 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. До початку судового засідання представник позивача, подав до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у відзиві просив суд розгляд справи проводити за його відсутності, просив винести рішення із урахуванням відзиву. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Сторони перебувають у шлюбі з 20.10.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 20.10.2018 року. Від шлюбу у сторін народилась дитини - син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 05.03.2019 року, актовий запис №504, батьком дитини в свідоцтві про народження зазначений відповідач. Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою від 29.11.2018 року виданою Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Чернівці за адресою: [ADDRESS] . Відомості про матеріальне становище відповідача позивачем не подані. Норми права, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають задоволенню, розмір аліментів необхідно визначати з усіх видів заробітку відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved