Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

18.02.2022 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить: - встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 6,4636 умовних кадастрових гектар з земель колективної власності колишнього КСП «Восток» - агрофірми «Восток» на території Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 6,4636 умовних кадастрових гектар з земель колективної власності колишнього КСП «Восток» - агрофірми «Восток» на території Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті спадщину прийняв чоловік - батько позивача [PERSON] , який проживав спільно зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, а [INFO] помер. Після смерті батьків спадкові справи не відкривались, заповітів спадкодавці не вчиняли. Крім позивача, інших спадкоємців на їх майно немає, оскільки будь-які заяви про прийняття чи про відмову від спадщини не надходили. Звернувшись до нотаріальної контори задля оформлення спадщини на право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Восток» Валківського району, Харківської області, що за життя належало [PERSON] та [PERSON] , позивач отримав пояснення щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність підтвердження факту прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON] та оригіналів сертифікатів на право на земельну частку (пай). Представник позивача повідомив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) на ім`я спадковдавців не реєструвалися та не видавалися. Наявність у [PERSON] та [PERSON] права на земельну частку (пай) у агрофірмі « Восток », підтверджується присутністю їхніх прізвищ у списку громадян-пенсіонерів агрофірми « Восток », що додається до державного акту на право колективної власності на землю серії ХР № 06-00-000661 під номерами 259 та 257. На думку представника, [PERSON] та [PERSON] за життя набули права на отримання у пайовому фонді земель агрофірми «Восток» земельної частки (паю), яке повинно підтверджуватись відповідним сертифікатом, однак такі сертифікати на їх ім`я не реєструвались та не видавались, що унеможливлює оформлення позивачем спадкових прав на це майно, що в свою чергу порушує його право на спадкування. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 22.02.2022 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача - міський голова Скрипніченко В. надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів. Представник третьої особи - ТОВ «Агрохолдинг Восток» правом надання пояснень у встановлений судом строк не скористався. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого РАЦС с. Новий Мерчик Валківського району Харківської області 03.02.1950 року, « [PERSON] » зареєстрував шлюб із « [PERSON] », після чого їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». [INFO] народився « [PERSON] », батьками якого записані « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.03.1953 року с. Новий Мерчик Валківського району Харківської області, актовий запис №6. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.09.2002 року Новомерчицькою сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №16. Відповідно до довідки №03.11-50/08 виданої 25.01.2022 року Валківською міською радою Харківської області, [PERSON] , згідно даних погосподарьского обліку дійсно була зареєстрована на день смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] . За даною адресою в житловому будинку померла проживала з чоловіком [PERSON] . Отже, після смерті [PERSON] спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , який проживав спільно з спадкодавицею на час відкриття спадщини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , що видане 01.07.2005 року Новомерчицькою сільською радою Валківського району, Харківської області, актовий запис № 10, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до витягів зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 68526060, № 68526080 № 68525813 та № 68526017 від 14.02.2022 року, відносно майна померлої [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] спадкові справи не відкривались, заповіти спадкодавці не вчиняли. Як вбачається із довідки Валківської міської ради Харківської області № 03.11-50/09 від 25.01.2022 року та акту обстеження сумісного місця проживання від 25.01.2022 року, позивач [PERSON] проживав по [ADDRESS] разом зі своїм батьком [PERSON] однією сім`єю до дня його смерті та доглядав за ним. Зі змісту письмової інформації Валківської державної нотаріальної контори Харківської області № 186/01.16 від 15.02.2022 року слідує, що крім позивача, інших спадкоємців на майно [PERSON] та [PERSON] немає, оскільки будь-які заяви про прийняття чи про відмову від спадщини після цих осіб не надходили. 20.03.1996 року на агрофірму «Восток» зареєстровано державний акт на право колективної власності на землю серії ХР №06-00-000661, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №103, відповідно до якого передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва 4627,6 га землі. Додатком до державного акту є Список громадян пенсіонерів агрофірми «Восток» Валківського району станом на 01.01.1996 року, де під №259 значиться мати позивача [PERSON] та під №257 - батько позивача [PERSON] . Додатком до державного акту також є список громадян-членів агрофірми «Восток» Валківського району станом на 01.01.1996 року, до яких прізвища [PERSON] не внесено, однак згідно уточненого переліку громадян-працівників та пенсіонерів колишнього реформованого КСП «Восток» - агрофірма «Восток», що мають право на земельну частку (пай), складений в уточнення переліку, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР №06-00-000661, [PERSON] значиться під №470, а [PERSON] значиться під №471. За повідомленнями начальника відділу м. Валки Архівного управління Богодухівської РДА Харківської області №01-36/27 та №01-36/28 від 09.02.2022 року, в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались Валківською РДА Харківської області власникам земельних часток (паїв) реформованого КСП «Восток» (агрофірма «Восток») Старомерчицької селищної ради Валківського району Харківської області, запису про реєстрацію сертифікату та даних про його отримання на ім`я [PERSON] а та [PERSON] не виявлено. Зі змісту інформації завідувача Валківської ДНК Харківської області №186/01.16 від 15.02.2022 року слідує, що до складу належного [PERSON] та [PERSON] спадкового майна входить право на земельні частки (паї), уточнений розмір 6.4636 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірми «Восток» (колишнього реформованого КСП «Восток») Богодухівського (Валківського) району Харківської області. Однак, ці права на земельні частки (паї) не стверджуються сертифікатами, виданими Валківською РДА Харківської області на підставі розпорядження цієї ж адміністрації та зареєстрованими у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Крім того, Відділ №2 Управління у Богодухівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області не надавав інформацію про наявність реєстрації таких сертифікатів на ім`я спадкодавців [PERSON] та [PERSON] . Вказані сертифікати відсутні та не надані позивачем для оформлення спадщини батьків. Відповідно до інформації Богодухівської РДА Харківської області №01-24/1671 від 11.06.2021 року, згідно затвердженого загальними зборами членів колишнього реформованого КСП «Восток» - агрофірма «Восток» проекту землеустрою щодо організації території земельних часток ((паїв) рілля, сіножаті, пасовища) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (КВЦПЗ - 01.01), громадянам власникам земельних часток (паїв) із земель колишнього реформованого КСП агрофірми «Восток», що розташовані на території Старомерчицької селищної ради Богодухівського (Валківського) району Харківської області розмір середньої частки (паю) в умовних кадастрових гектарах складає: рілля - 5,7716 га, пасовища - 0,4991 га, сіножаті - 0,1929 га. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 ЗК України гарантується право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. П.17 Перехідних положень ЗК України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Слід зазначити, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», який згідно п.1 розділу II Прикінцевих положень набрав чинності з 1 січня 2019 року, внесені зміни до законодавчих актів України, зокрема у ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в нинішній редакції) невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Відповідно до ст.3 Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). За положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Пленум Верховного Суду України в п.23 Постанови від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Об`єкти спадкування мають майновий характер, а тому приймаючи спадщину позивач приймає права і обов`язки спадкодавця. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Із наданих позивачем доказів вбачається, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] проживав однією сім`єю з батьком [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичної особи, але законом не визначено іншого порядку його встановлення, тому суд задовольняє заяву, що відповідає положенням ч.2 ст.315 ЦПК України. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлими батьками позивача права власності на спадкове майно судом не встановлено, позивач у справі є єдиним спадкоємцем за законом, суд вважає обґрунтованими вимоги щодо визнання права на земельні частки (паї), що входять до спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] та [PERSON] , так як досліджені докази свідчать про неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved