Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника, адвоката - Гнатюк А.І., звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.07.2011р. було укладено шлюб між ним та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №222 та видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Разом з тим, вказує, що [INFO] від даного шлюбу народилася донька - [PERSON] . В обгрунтування своєї позиції зазначає, що спільне життя у них з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на життя, виховання дітей. Через постійні непорозуміння, що виникали між ними він вже тривалий час з відповідачем не проживає разом, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Акцентує увагу суду, що подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить як його інтересам, так і інтересам відповідача. Час на примирення не потрібен. На підставі викладеного вище, просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 28.07.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 222. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.12.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Визначено строк сторонам для подання заяв по суті справи. Відзив на позов не подано. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Гнатюк А.І. в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом про місце, дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Між тим, 21.03.2022 року, до початку судового засідання, судом отримано письмову заяву [PERSON] , в якій зазначено, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, розглянувши справу без його участі та без участі його представника. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, судом повідомлялася у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи. Між тим, 21.03.2022 судом отримано її заяву, зі змісту якої вбачається її прохання розгляд спраи проводити без її участі. Позовні вимоги та обставини справи визнає, не заперечує проти їх задоволення. Враховуючи думку учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків: в судовому засіданні встановлено, що 28.07.2011 року, згідно даних свідоцтва про шлюб (Серія [NUMBER] ), сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 222. Від шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17.01.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 66. Спору щодо батьківства немає. Суд враховує позицію сторін про можливість розірвання шлюбу, оскільки сторони разом не проживають, не мають спільного бюджету, спільне господарство ними не ведеться, намірів зберегти сім`ю не мають. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Суд прийняв визнання відповідачем позову. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер. Встановлено, що вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому - шлюб може бути розірвано. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст.110 СК України). Частиною другою ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення, оскільки намірів зберегти сім`ю сторони не мають, примирення між ними неможливе. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved