Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

Представник позивача адвокат Васильєв П.С. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенка Євгена\~Михайловича № 45866 від 19 травня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості та стягнути з відповідача витрати за послуги адвоката. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 15.12.2021 року позивачу стало відомо, що у відношенні\~нього як\~боржника відкрите\~виконавче провадження\~№67911355\~приватним виконавцем\~виконавчого округу\~Дніпропетровської області\~Шаган О.А.,\~що стосується\~стягнення коштів\~позивача на\~користь відповідача,\~за виконавчим\~написом №\~45866\~від 19.05.21\~року приватного\~нотаріуса Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенка\~Є.М.\~про стягнення\~заборгованості у\~розмірі 9\~859,00\~грн.\~за період\~з 13.09.19\~по 30.04.21,\~у тому\~числі:7\~000,00\~грн.\~-\~заборгованість по\~основному боргу\~(тіло\~кредиту);2\~809,00\~грн.\~-\~заборгованість по\~відсоткам;50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, загальна сума, що підлягає стягненню - 9 859,00 грн. Напис ґрунтується на підставі кредитного договору №422065212 від 06.08.18, який укладений між позивачем (боржник) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитор), котрий відступив право вимоги на підставі Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.18 ТОВ «Таліон плюс», котрий у подальшому також відступив право вимоги на підставі Договору факторингу №20190103 від 03.01.19 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (відповідач). Позивач зазначає, що Договір був нотаріально не завірений, тому по ньому не можливо було видати виконавчий напис, він не отримував від стягувача, яким є відповідач, письмової вимоги про погашення заборгованості та від нотаріуса жодного повідомлення про заборгованість. Крім того напис не містить будь-яких посилань на розрахунки заборгованості, а лише її констатує, що є на думку позивача неправомірним, адже нотаріус повинен переконатися як в наявності заборгованості, так і в її безспірному розмірі. Таким чином позивач вважає, що порушена процедура вчинення виконавчого напису та спірним питанням є сам факт існування заборгованості та її розміру. Одночасно позивачем заявлено позовну вимогу, щодо стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат у вигляді професійної правничої допомоги в розмірі 2500,00 грн. Ухвалою суду від 30 грудня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та за клопотанням позивача\~витребувано відприватного\~нотаріуса Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенка\~Євгена Михайловича завірених належним чином копій документів нотаріальної справи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 45866 від 19.05.2021 року. 26.01.2022 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просили відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] . На обґрунтування відзиву зазначили, що 06 серпня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та позивачем було укладено Кредитний договір № 422065212. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в свою чергу було переуступлено право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором ТОВ «Таліон плюс». 03 січня 2019 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 20190103, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Таліон плюс» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за Кредитним договором № 422065212 від 6 серпня 2018 року. Представник відповідача вважає, що ним було виконано вимоги передбачені п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округи Остапенко Євгену Михайловичу вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості з кредитним договором, а отже виконавчий напис, не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат у вигляді професійної правничої допомоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 2500 грн. є не співмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, більш того позивачем не надано жодного платіжного доручення чи квитанції в підтвердження оплати правової допомоги, які б були оформлені у встановленому законом порядку, також відсутній детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу, а отже, суд не має підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн., тобто в цій частині судових витрат представник відповідача вважає позивачу повинно бути однозначно відмовлено (а.с. 52-54). Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивачаадвокат\~Васильєв П.С. до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині відзиву на позовну заяву просили проводити розгляд справи без участі їх представника. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Крім того, ухвалу суду від 30грудня 2021 року в частині витребування доказів, а саме належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи, яка заведена у зв`язку із вчиненням виконавчого напису за № 45866 від 19.05.2021 року - не виконав, причини не надання доказі до суду не повідомив. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі та копію матеріалів виконавчого провадження (а.с. 68-95). Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.\~2\~ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Судом встановлено, що 19 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис №45866, згідно якого звернено стягнення з [PERSON] , невиплачених в строк грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», якому ТОВ «Таліон\~плюс»відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 20190103 від 03 січня 2019 року, якому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року відступлено право\~вимоги за\~кредитним договором\~№ 422065212\~від 06.08.2018\~року.\~Стягнення заборгованості\~проводилось за\~період з\~13.09.2019\~року по\~30.04.2021\~року у\~загальному розмірі\~9859,00\~грн.,\~що складається\~з:\~заборгованості по\~основному боргу\~ 7000,00\~грн.,\~заборгованість по\~відсоткам \~2809,00\~грн.,\~плата за\~вчинення виконавчого\~напису \~50,00\~грн. (а.с. 93). На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. 15.12.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної винагороди та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 84, 86, 88-89). 20.12.2021 року приватним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію ті інші доходи боржника (а.с. 79). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора -заставодержателя вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Суд звертає увагу на те, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172, із змінами, стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів за нотаріально посвідченими договорами. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. У виконавчому написі від 19 травня 2021 року № 145866 зазначено, що приватний нотаріус Остапенко Є.М. при вчиненні нотаріальної дії керувався статтею\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~було внесено зміни до вказаного Переліку, зокрема щодо можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року,\~визнано незаконною та не чинною\~з моменту прийняття\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме: «п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4\~ст. 254 КАС України\~(в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, пункт 2 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів. Зважаючи на те, що договір № 422065212 від 06.08.2018 року укладений між ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та\~ [PERSON] не був\~\~нотаріально посвідчений (а.с. 91-92), а\~\~у виконавчому написі вказано, що він\~\~вчинений\~\~на підставі\~\~пункту 2 Переліку №1172, суд приходить до висновку, що в момент вчинення виконавчого напису 05.04.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Зазначене узгоджується з правовою позицією, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі №910/13233/17. Окрім того, правова позиція щодо визначення документів такими, які підтверджують безспірність заборгованості, сформована вищими судовими інстанціями. Так в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 червня 2011 року №6-4882св11 зазначено: «Відповідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості». У постанові Вищого господарського суду України від 27 жовтня 2011 року №5015/1965/11 зазначено: «Безспірність заборгованості можуть підтверджувати виключно первинні бухгалтерські документи, оформлені у відповідності зі статтею 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», при вчиненні оспорюваного виконавчого напису». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Іншими словами таким бухгалтерським документом може бути виписка по рахунку. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31 січня 1992 року (зі змінами та доповненнями) при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, документи надані відповідачем разом із відзивом на позовну заяву не містять підтвердження повідомлення боржника [PERSON] про наявність заборгованості та її розмір, тому така заборгованість не може вважатися безспірною. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Судом перевірено додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів та встановлено порушення процедури вчинення виконавчого напису нотаріуса, а саме: виконавчий напис вчинено не на нотаріально посвідченому договорі. Також до суду не надано належних доказів для підтвердження безспірності заборгованості [PERSON] , до відзиву відповідачем не було додано копії детального розрахунку заборгованості позивача, приватний нотаріус Остапенко Є.М. ухвалу про витребування доказів не виконав, тому суд позбавлений можливості перевірити безспірність вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до позивача, а тому вважає, що відповідачем не доведено цих обставин. Окрім цього матеріали справи, додатки до відзиву та копія виконавчого провадження не містить документів на підтвердження переходу права вимоги за договором №422065212 від 06.08.2018 року від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус Остапенко Є.М. не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч. 1\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~про безспірність заборгованості, належних доказів протилежного останнім суду не надано. Крім того, до матеріалів заяви на вчинення виконавчого напису не долучено доказів направлення боржнику вимоги про погашення заборгованості у зазначеному розмірі із відміткою поштового відділення про вручення чи неможливість вручення боржнику такої вимоги, тому невідомими є підстави визнання нотаріусом кредитного боргу безспірним. В свою чергу, про існування зазначеної заборгованості та підстав її нарахування позивач дізнався після вчинення нотаріусом виконавчого напису, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк, що є обов`язковою вимогою відповідно до п. 6 ч. 10\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~відсутні. Відповідно до ч. 3\~ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, кредитний договір не був нотаріально посвідчений, суд доходить до висновку, що спірний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, а тому позов в цій частині слід задовольнити повністю. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь позивача витрат за надану правову допомогу в розмірі 2500 гривень 00 копійок, суд виходить з наступного. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: \~ \~ \~ \~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; \~ \~ \~ \~2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що у клопотанні щодо стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката представником позивача було зазначено розрахунок судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, позивач [PERSON] дійсно поніс судові витрати на сплату правничої допомоги в розмірі 2500 гривень 00 копійок, що підтверджується договором про надання юридичних послуг адвокатом від 23.12.2021 року (а.с. 10-11), додатковою угодою до говору від 23.12.2021 року (а.с. 12), актом приймання-передачі юридичних послуг від 23.12.2021 року (а.с. 13), ордером на надання правничої (правової) допомоги від 23.12.2021 року (а.с. 18) та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 26). \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовільнити позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача судових витрат за надану правову допомогу в розмірі 2500 гривень 00 копійок, оскільки позовні вимоги про визнання спірного виконавчого\~напису таким,\~що не\~підлягає виконаннюпідлягають задоволенню, а судові витрати обґрунтовані та підтверджуються належними та допустимими доказами. З урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави, з урахуванням ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 908 грн. та за подання заяви про забезпечення позову 454 гривні.

Outcome: approved