Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

В лютому 2022 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, вказавши, що вони з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з 2007 року. Від такого спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] . Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.04.2009 року, який було розірвано 19.11.2010 року, після чого продовжили фактичне спільне проживання, орендували житло. Від подальших стосунків з відповідачем народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , запис про батька у свідоцтвах народження яких проведено зі слів матері. На даний час діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач не виконує обов`язку щодо утримання дітей, не здійснює піклування про їх здоров`я. фізичний, духовний та моральний розвиток. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з нього аліменти на її користь на утримання їхніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в розмірі 3500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн.. Ухвалою судді від 30.03.2022 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд задоволити їх у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково вказавши, що на даний час стан його здоров`я є задовільним, інших утриманців він не має, а тому не заперечував щодо стягнення 2500 грн. на кожну дитину. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що з 06.04.2009 року по 19.11.2010 року останні перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] народилась дитина [PERSON] , батьками якого згідно із свідоцтвом про його народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). 30.05.2014 року та 12.08.2015 року народились [PERSON] та [PERSON] відповідно. Згідно свідоцтв про їх народження, батьком [PERSON] являється [PERSON] , батьком [PERSON] вказаний [PERSON] . Матір`ю дітей [PERSON] та [PERSON] вказана [PERSON] (а.с.5-6). Як вбачається судом зі змісту позовної заяви та було підтверджено позивачкою в судовому засіданні, запис про батька в свідоцтвах про народження дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] був здійснений за її вказівкою, тобто у відповідності до положень.1 ст. 135 СК України. Визначення походження дитини регулюється главою 12 Сімейного Кодексу України. Так, відповідно до ч.2 ст. 125 вказаної глави СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Як стверджували сторони в судовому засіданні із заявами про визнання батьківства [PERSON] по відношенню до дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до органів РАЦСу не зверталися, також з цього приводу відсутнє рішення суду. Згідно положень\~ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. В силу ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, а також враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивач не підтвердила належними доказами батьківство відповідача по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з чим суд не вбачає підстав для покладення на [PERSON] обов`язку сплачувати аліменти на утримання цих дітей. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed