Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

05.11.2021 позивач [PERSON] звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Вислобоки» в якому просив суд визнати за ним право власності на об`єкт незавершеного будівництва, а саме котедж № [NUMBER] та земельну ділянку з кадастровим №4622185200:02:003:0262 по [ADDRESS] . Ухвалою судді від 09.11.2021 позовну заяву залишено без руху. 25.11.2021 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді від 26.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 24.12.2021 до суду надійшла заява [PERSON] про зміну предмету позову та просив визнати за ним право власності на будівельні матеріали, які були використані в процесі самочинного будівництва Обслуговуючим кооперативом «Житлово-Будівельний кооператив «Вислобоки», а саме котеджу [ADDRESS] , який був побудований на земельній ділянці з кадастровим №4622185200:02:003:0262, яка належить [PERSON] . Ухвалою суду від 24.12.2021 заяву про зміну предмету позову прийнято до розгляду та залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON] . 19.01.2022 до суду надійшла заява [PERSON] про забезпечення позову і ухвалою судді від 20.01.2022 таку заяву про забезпечення позову було задоволено. 19.01.2022 до суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, а також заява про зміну предмету позову, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] витрати у сумі 925 199,00 грн. на будівництво будинку за адресою [ADDRESS] , який самочинно побудований на земельній ділянці з кадастровим №4622185200:02:003:0262, яка належить [PERSON] . Ухвалою суду від 08.02.2022 заяву позивача про зміну предмету позову прийнято до розгляду та задоволено клопотання про витребування доказів у справі. 22.02.2022 на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів надійшли матеріали від приватного нотаріуса Попович О.С. 17.02.2022 до суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову до обох відповідачів де позивач просив суд стягнути з [PERSON] витрати у сумі 925 199,00 грн. на будівництво будинку за адресою [ADDRESS] , який самочинно побудований на земельній ділянці з кадастровим №4622185200:02:003:0262, яка належить [PERSON] . Ухвалою суду від 28.03.2022 заяву про зміну предмету позову прийнято до розгляду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання не прибув позивач [PERSON] і як пояснив його представник, такий не має змоги прибути через його мобілізацію до Збройних Сил України. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснив, що позивач [PERSON] уклав з ОК «ЖБК «Вислобоки» договір про пайову участь у будівництві за умовами якого повинен був отримати у власність спірний котедж, вніс кошти за його будівництво у повному обсязі. Проте, як з`ясувалося згодом, після смерті керівника кооперативу, що будівництво такого котеджу було здійснено без відповідного дозволу, тобто самочинно та на земельній ділянці, яка належить [PERSON] , яка в подальшому зареєструвала за собою право власності на котедж. Вважав, що на підставі ч. 6 ст. 376 ЦК України позивач має право на відшкодування витрат затрачених на таке будівництво. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що відповідачка [PERSON] у 2018 році придбала земельну ділянку і одразу почала будівництво котеджу, який у 2019 вже збудували. Так, [PERSON] зокрема вказала, що будівництво котеджу здійснювалося власними силами, а не кооперативом, проте будь-яких документів на таке будівництво у неї не збереглося. Вже згодом, а саме у грудні 2021 року, вона зареєструвала право власності на це котедж за собою. А представник відповідача наголосив суду, що його довірителька не була стороною договору про пайову участь, а тому не може відповідати за його зобов`язаннями. Представник відповідача ОК «ЖБК «Вислобоки» в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча суд повідомляв його за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою. Заслухавши учасників процесу, покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,017 га. з кадастровим №4622185200:02:003:0262, яка розташована по [ADDRESS] та призначена для будівництва та обслуговування будівель (а.с. 29, 30, 178). Право власності на таку земельну ділянку [PERSON] виникло на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2018 (а.с. 176-177). 11.05.2021 між ОК «ЖБК «Вислобоки» та [PERSON] було укладено договір про пайову участь, який посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Попович О.С. (а.с. 11-14). Відповідно до умов п. 1.1. цього договору, за цим договором, «ЖБК» зобов`язується організувати будівництво нерухомого майна «котеджу», обумовленого даним договором, здати його в експлуатацію, та передати у власність учаснику, який повністю сплатив свій пайовий внесок, та в подальшому організувати обслуговування котеджу. У п. 1.4.1. вказана адреса котеджу: [ADDRESS] , котедж №2. А у п. 4.3. визначено, що загальна вартість «котеджу» на момент укладення договору складає еквівалент 34 000,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 945 000,00 грн. У додатку №1 до такого договору сторони визначили порядок розрахунків і у якому наявні відмітки про отримання коштів за договором 11.05.2021 у сумі 111,200 дол. США та 12050,00 доларів США і 30.06.2021 17950,00 доларів США (а.с. 15). Згідно листа приватного нотаріуса Попович О.С. від 21.02.2022 ним не посвідчувався додаток №2 до договору укладеного 11.05.2021 між ОК «ЖБК «Вислобоки» та [PERSON] (а.с. 155). 18.10.2021 [PERSON] повідомила ДБІ про початок виконання будівельних робіт по об`єкту на [ADDRESS] (а.с. 182-187). 08.12.2021 державним реєстратором Байко Т.Я. було зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці з кадастровим №4622185200:02:003:0262 за [PERSON] (а.с. 109, 133, 170, 179). Звертаючись до суду з позовними вимогами, відповідно до останньої редакції заяви про зміну предмету позову, позивач вказував, що оскільки ним здійснено фінансування будівництва, яке було самочинним та в подальшому зареєстровано за собою власником земельної ділянки, то йому належить право на відшкодування вартості такого будівництва. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] зазначала, що вона є власником земельної ділянки і будівництво здійснювала власними силами. Вирішуючи даний спір, суд виходив з наступних мотивів та положень закону. Судом беззаперечно встановлено, що спірний об`єкт нерухомого майна був збудований ОК «ЖБК «Вислобоки» на виконання умов договору про пайову участь від 11.05.2021, який укладено з [PERSON] та виконано останнім в частині оплати. Так, у п. 1.4. цього договору вказано характеристики цього об`єкту такі як адреса та загальна площа, які співпадають з фактичним даними спірного об`єкту. Дана обставина також доводиться показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які повідомили суду, що їм відомі обставини здійснення будівництва цього котеджу силами кооперативу, а також про те, що [PERSON] неодноразово був на будівництві та слідкував за ним. Підтвердженням цієї обставин є також відеозапис, який було досліджено у судовому засіданні. Відтак, суд вважає підставними та доведеним твердження сторони позивача про те, що ним було здійснено фінансування будівництва котеджу №2 по [ADDRESS] , а будівництво такого котеджу здійснювало ОК «ЖБК «Вислобоки». Суд відхиляє пояснення сторони відповідача [PERSON] про те, що такий котедж було збудовано не ОК «ЖБК «Вислобоки», а силами її сім`ї, оскільки будь-яких доказів цього судом не здобуто. Більше того, свідок [PERSON] , який був викликаний за клопотанням сторони відповідача, суду підтвердив, що він також є власником одного з котеджів по [ADDRESS] і знає [PERSON] , проте будівництво всіх котеджів і в т.ч. спірного, здійснював ОК «ЖБК «Вислобоки». Вказав, що свій котедж він також оформляв окремо купівлею земельної ділянки та окремо укладав договір на будівництво котеджу, а оформлення права власності здійснював самостійно вже у 2022 році, бо будь-яких документів на початок будівництва кооператив не оформляв. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. А відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінивши зібрані у справі докази та покази свідків, пояснення сторін у справі, суд дійшов висновку, що будівництво спірного об`єкту нерухомого майна - котеджу [ADDRESS] було здійснено ОК «ЖБК «Вислобоки» на виконання умов договору про пайову участь, який був укладений з [PERSON] . Водночас, беззаперечним є той факт, що таке будівництво було здійснено на земельній ділянці, яка ще з 14.11.2018 належить на праві власності відповідачці [PERSON] . Дана обставина доводиться зібраними у справі доказами та не заперечується сторонами у справі. Відтак, має місце ситуація, коли з однієї сторони наявні майнові інтереси позивача [PERSON] , які пов`язані з фінансуванням спірного будівництва, а з іншої майнові інтереси відповідача [PERSON] , як власника земельної ділянки, на якій розташоване таке будівництво. При чому, суд погоджується з доводами сторони позивача, що такий об`єкт нерухомого майно було споруджено самочинно з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. З обставин справи видно, що спірний об`єкт нерухомого майна було збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи. Так, з пояснень учасників процесу, показів свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено, початком виконання будівельних робіт по такому об`єкту нерухомості мало місце ще у 2019 році, тоді як лише 18.10.2021 [PERSON] повідомила ДБІ про початок виконання будівельних робіт по об`єкту. Більше того, оскільки повідомлення про початок виконання будівельних робіт датовано 18.10.2021, а реєстрація права власності на об`єкт здійснена 08.12.2021, тобто менше як за два місяці, то це додатково вказує на той факт, що будівництво такого об`єкту нерухомого майна було здійснено без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи. Протягом усього часу будівництва власник земельної ділянки [PERSON] не вживала заходів до усунення перешкод у користуванні такою земельною ділянкою, не зверталася з будь-якими заявами чи повідомленнями про самовільне зайняття такої земельної ділянки, а вчинила дії по оформленню права власності на таке майно вже після звернення позивача до суду з даним позовом. Відтак, суд вважає доведеним ту обставину, що відповідач [PERSON] шляхом оформлення права власності на спірний котедж визнала за собою право власності на нього виключно на тій підставі, що таке майна розташовано на належній їй земельній ділянці. Причому як вказано вище, витрати на будівництво такого котеджу поніс позивач [PERSON] . Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Водночас, як зазначено у ч. 6 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У п. 19 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вказано, що у разі визнання за власником (користувачем) земельної ділянки права власності на самочинно збудоване на ній іншою особою нерухоме майно розмір витрат на будівництво цього майна, право на відшкодування яких власником (користувачем) земельної ділянки згідно із частиною шостою статті 376 ЦК має особа, яка здійснила таке будівництво, визначається судом на підставі наданих доказів і складається як із понесених витрат на будівельні матеріали, так і з витрат за виконані роботи та оплачені послуги. Вищевказані норми права передбачають механізм захисту інтересів особи, яка здійснила самочинне будівництво, у випадку, якщо власник земельної ділянки набув право власності на нього. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, [PERSON] , як особа, яка понесла витрати на здійснена самочинне будівництво на земельній ділянці відповідачки, має право на відшкодування вартості такого будівництва, з огляду на те, що власник земельної ділянки набув права власності на таке майно, Визначаючи розмір такого відшкодування, суд виходить з положень п. 4.3. договору про пайову участь від 11.05.2021, де вартість такого будівництва визначена на рівні 945 000,00 грн., а тому вважає, що саме така сума охоплює понесені витрати на будівельні матеріали і витрати за виконані роботи та оплачені послуги. Причому позивач помилково у своєму позові вказує, що у вказаному вище пункті договору сторони домовились про загальну вартість будівництва у іноземній валюті, а саме 34 000,00 доларів США, так як аналіз п. 4.3. договору свідчить, що іноземна валюта у ньому вказана саме як еквівалент національної валюти, а остання власне і є вартістю будівництва. Однак, у своєму позові позивач просить стягнути з відповідача 925 199,00 грн., що є меншим за суму витрат понесених на будівництво. Тому, з огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства, стягненню з відповідачки [PERSON] підлягає саме така сума, яку просить позивач. Що стосується відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив» «Вислобоки», то позивачем хоч і визначено таку особу як відповідача у справі згідно його останньої редакції заяви про зміну предмету позову, однак будь-яких вимог до такого відповідача не заявлено, а заявлена вимога про стягнення коштів стосується саме [PERSON] , як власника земельної ділянки. За таких умов, у задоволенні позову до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив» «Вислобоки» необхідно відмовити. Оскільки позовні вимоги до відповідача [PERSON] задоволено, то стягненню підлягають і судові витрати, які понесені позивачем, зокрема сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, які заявлені до відшкодування. Так, як видно з квитанцій про сплату судового збору, позивач сплатив судовий збір у сумі 908,00 грн. (а.с. 1) та 8344,00 грн. (а.с. 46), а разом 9 252, 00 грн. Також, як видно з наданих у судовому засіданні документів, за надану професійну правничу допомогу, до сплати підлягає 7000,00 грн., що суд вважає спів мірним та обґрунтованим і таким, що підлягає до стягнення з відповідача. Крім того, представник позивача просив суд стягнути з відповідача гонорар успіху адвоката, який вказаний у п. 4.2. договору про надання правничої допомоги від 27.03.2022 і становить 5000,00 доларів США. Право на включення гонорару успіху адвоката до складу витрат на професійну правничу допомогу було оцінено та визнано ВП ВС у постанові від 12.05.2020 по справі №904/4507/18. Однак, наголошено, що визначена судом до відшкодування сума такого гонорару успіху повинна відповідати критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Враховуючи наведене, а також висловлені у судовому засіданні заперечення представника відповідача, у відповідності до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір такого відшкодування до 10 000,00 грн., з огляду на складність справи, затрачений час та обсяг наданих адвокатом послуг. Одночасно, з огляду на те, що позовні вимоги судом задоволено, а в межах даної справи судом було вжито заходи забезпечення позову на підставі ухвали судді від 20.01.2022, то у відповідності до ч. 7 ст. 158 ЦПК України їх дію необхідно продовжити протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Outcome: partial