Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що він та його донька - [PERSON] є співвласниками і зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , в квартирі також зареєстрований його син - [PERSON] . Відповідач у вказаній квартирі фактично не проживає з 2004 року, квартплати не сплачує, ремонту не проводить, його речей в квартирі немає, співвласником квартири він не являється. Вказує, що він змушений сплачувати комунальні послуги, що нараховуються на відповідача, також має істотні труднощі з оформленням субсидії та інші незручності, пов`язані з реєстрацією в квартирі відповідача. Вважає, що відповідач є таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відтак просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без їх участі, позов підтримують та просив такий задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву до суду про розгляд справи без його участі та визнання позову. Третя особа в судове засідання не з`явилась. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири серії НВ №0642719 від 13.04.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Ткачк Г.І.; реєстраційними посвідченнями серії [NUMBER] від 27.04.1998 року, серії [NUMBER] від 27.04.1998 року, серії [NUMBER] від 27.04.1998 року; свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.01.2018 року; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №133784029 від 09.08.2018 року; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.08.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-1403, посвідченого державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М. Як вбачається з актів від 30.03.2012 року, 26.07.2012 року, 19.09.2012 року, затверджених директором ЛКП "Львівський ліхтар" Залужною Н. у квартирі за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; [PERSON] в даній квартирі не проживає. Згідно актів від 05.01.2022 року та 07.02.2022 року, затверджених директором ЛКП "Львівський ліхтар" Бойко Станіслав Олегович зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак фактично не проживає за цією адресою з 2004 року. Згідно з ч. 3 ст.9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до змісту норм ст. ст.1,6,9,61 ЖК України, ст.29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст.64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності. Згідно з ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлений строк, жиле приміщення не зберігається і особи можуть бути визнанні такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Згідно п.10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З урахуванням викладеного а також зважаючи на визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації понад встановлені законодавством строки, не проживає понад встановлені строки в житловому приміщенні, в якому позивач є співвласником, судом не встановлено домовленості між відповідачем і власниками житла щодо порядку користування квартирою і залишаючись зареєстрованим у спірному домоволодінні, перешкоджає позивачу у здійсненні його законних прав, в тому числі на оформлення житлової субсидії, для отримання якої необхідно подати до органів соціального захисту відомості про доходи усіх зареєстрованих в житлі мешканців, а також призводить до інших незручнотей, а тому, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. З огляду на це суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Судом встановлено, що позивача звільнено від сплати судового збору, відтак судові витрати у вигляді судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст.12,81,141,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд

Outcome: approved