Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

Позивач Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про позбавлення батьківських прав, третя особа - [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є гр. [PERSON] , [INFO] . Батьком малолітньої [PERSON] є гр. [PERSON] , [INFO] . Відомості про батьків малолітніх [PERSON] , [PERSON] внесено до актових записів про народження дітей на підставі ч. І ст. 135 Сімейного кодексу України. З`ясовано, що [PERSON] , [PERSON] протягом тривалого часу усвідомлено, безпідставно ухиляються від виконання передбачених чинник законодавством України обов`язків щодо забезпечення необхідних умов для проживання виховання і розвитку своїх дітей. Малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перебувають на обліку як діти що перебувають у складних життєвих обставинах, від 26.07.2021 року. Підстава обліку - проживання в сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Протягом 2021 року управлінням соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської раді Дніпропетровської області неодноразово отримувалися усні та письмові повідомлення про неналежне ставлення батьків до виховання та утримання малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з інформацією медичних закладів та закладів освіти, згідно з актами обстеження умов проживання сім`ї, батьки протягом 3 років постійно проживають окремо від дітей, не утримують і не виховують їх, не цікавляться успіхами дітей у навчальних закладах не відвідують батьківських зборів. За наявною інформацією [PERSON] , [PERSON] не отримують соціальних допомог, на які діти мають право, не мають постійного місця роботи. [PERSON] притягувалася до кримінальної відповідальності, [PERSON] рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11.02.2010 року позбавлений батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] постійно мешкають з бабою [PERSON] , яка створила для дітей належні умов проживання, виховує та утримує їх, забезпечує доступ до освітніх, медичних послуг, дбає про розвиток дітей. Спеціалістами управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області вживалися заходи для роз`яснення батькам дітей їх обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання, навчання доньок, передбаченої чинним законодавством України відповідальності за їх невиконання, права на одержання соціальних послуг (соціального супроводу, консультування). Однак за місцем проживання сім`ї двері соціальним працівникам не відчиняють, на направлені письмові запрошення з`явитися до служби у справах дітей управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області батьки не реагують. Таким нехтуванням потреб дітей у батьківському піклуванні мати та батько не лише не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, а подають їм негативний приклад, що шкодить моральному розвитку дітей, завдає страждань. Тому позивач просить суд позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути з них аліменти на утримання дітей. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14.02.2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження, та встановлено сторонам строк на реалізацію процесуального права подачі заяв по суті позовних вимог. Ухвалою від 18.03.2022 року завершено підготовче провадження та призначено судове засідання на 01.04.2022 року. Відповідачі відзив на позовну заяву не подали, про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, в судові засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування позовні вимоги підтримала, просила позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав, оскільки відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків відносно доньок, розвитком, умовами проживання, здоров'ям дітей не цікавляться, не можуть забезпечити належне виховання, лікування, розвиток, а також іх утримання. Третя особа [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, пояснила, що діти проживають із нею, вона забезпечує їх всім необхідним, піклується про навчання, виховання, лікування, харчування, створила умови для проживання. Також зазначила, що повністю підтримує висновок Органу опіки та піклування про позбавлення відповідачів батьківських прав, так як ігнорування ними своїх батьківських обов'язків суперечить інтересам дітей, які позбавлені батьківського піклування та турботи. Дослідивши письмові докази по справі, допитавши свідка, опитавши малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в присутності психолога, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що факт родинних відносин малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с. 7-12). Судом встановлено, що факт родинних відносин малолітньої [PERSON] , [INFO] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Згідно витягу № 2405 про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб від 30.07.2021 року виданої відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та її діти - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 14). Згідно з актом обстеження умов проживання від 13.07.2021 року, складеного, головним спеціалістом, вбачається, що з метою перевірки умов проживання, створених для малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] не було проведено обстеження умов проживання, так як двері соціальним працівникам не відчиняють (а.с. 15). Згідно з актами обстеження умов проживання від 13.07.2021 року та 23.11.2021року, складеного, головним спеціалістом, вбачається, що з метою перевірки умов проживання, створених [PERSON] для малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , було проведено обстеження умов проживання, результат відвідування - для проживання, виховання та розвитку дітей створено належні умови (а.с. 16, 17). Згідно з актом проведення оцінки потреб сім`ї/особи від 13.07.2021 року - 14.07.2021 року, про членів сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , проживають з нею та находяться на її повному утриманні (а.с. 18-25). Згідно з актом від 22.07.2021 року № 358, складеним депутатом Вільногірської міської ради Повстін Ю.М. за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 18-26). Відповідно до характеристики від 20.08.2021 р., наданої Вільногірським ліцеєм № 3, [PERSON] , [INFO] , навчається в даній школі з першого класу, має навчальні досягнення середнього рівня. Проживав з бабусею. За роки навчання дівчинки батьки не прийшли до школи не одного разу, не цікавляться життям своєї дитини. Одягом, взуттям, канцтоварами дитина забезпечена (а.с. 35). Відповідно до характеристики наданої КНДЗ № 2, [PERSON] , [INFO] , відвідує дитячий садок з 1 р. 8 м. Вихованням дівчинки займається бабуся з якою вона проживає і та опікується її здоров`ям, матері байдуже на здоров`я дитини (а.с. 37) Відповідно до характеристики наданої Вільногірським ліцеєм № 3, [PERSON] , [INFO] , навчається в даній школі з першого класу, має навчальні досягнення середнього рівня. Проживає з бабусею, батьки не цікавляться життям своєї дитини. За роки навчання дівчинки батьки не прийшли до школи жодного разу. Одягом, взуттям, канцтоварами дитина забезпечена (а.с. 39). Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 15.12.2021 року № 431/0/7-21 визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 61-62). Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11.02.2010 р. задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] (а.с. 58-60). Батьки дітей [PERSON] , [PERSON] викликались службою у справах дітей УСССДМ ДСГП з питання виконання ними батьківських обов`язків (а.с. 27, 32, 33). Відповідно до наказу ДСГП від 26.07.2021 року № 169-ОД-21 малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , взято на облік службою у справах дітей управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с. 43). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] відвідує групу дитячого садочка в якій вона працює вихователем, знає її родину, діти проживають із бабусею [PERSON] , яка їх усім забезпечує, а батьки дітей не відвідують, нічим не допомагають. Опитана в судовому засіданні в присутності психолога малолітні [PERSON] , [PERSON] , [INFO] пояснили, кожна окремо, що проживають із бабою, дідом та сестрами, батьки приходять дуже рідко, вони і далі хочуть проживати із [PERSON] . Думка малолітньої [PERSON] в судовому засіданні не з`ясовувалась, оскільки на час розгляду справи вона не досягла десятирічного віку і з наданої суду характеристики дитини вбачається, що вона не здатна вільно висловлювати свою думку. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Аналогічні положення закріплені у ст. 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначенні інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Суд враховує правову позицію, висловлену Верховним Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 303/3102/19 від 18.08.2021 року про те, що з досягненням віку десяти років у дитини з'являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Стаття 164 СК України встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав. Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні по справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Із рішення Європейського суду з прав людини у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року вбачається, що вказане рішення підтвердило сталу позицію Європейського Суду, яка зводиться до визначення насамперед «якнайкращих інтересів дитини», а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. В даному випадку, згідно з наданими доказами суд доходить висновку, що відповідачі дійсно ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх дітей, свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками і не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкуються з ними достатньою мірою, не піклуються про стан їх здоров`я, не утримують їх матеріально, хоча мали б це робити, тобто з власної волі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, поведінку не змінили, що знайшло своє підтвердження в процесі судового розгляду. Вагомих та поважних причин щодо того, що у відповідачів існують перешкоди для здійснення своїх батьківських обов`язків - суду не надано. Суд враховує думку малолітніх дітей, а також те, що орган опіки та піклування - виконком Вільногірської міської ради Дніпропетровської області вважає доцільним позбавлення [PERSON] , [PERSON] батьківських прав, тому виходячи з інтересів дітей, суд дійшов висновку, що відповідачів слід позбавити батьківських прав. Суд вважає за необхідне у зв`язку із задоволенням позову в цій частині передати малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування - виконавчому комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, для вжиття заходів щодо подальшого їх улаштування відповідно до вимог чинне законодавства. Слід зазначити, що позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ст. 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з обов`язку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття і вважає, що в цій частині позов також підлягає задоволенню. Розмір в якому просять стягнути з відповідачів аліменти суд вважає обґрунтованими, достатнім та таким, що відповідає обставинам справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, судові витрати у вигляді судового збору слід стягнути з відповідачів на користь держави з кожного по 1984 грн.80 коп.

Outcome: approved