Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

18.02.2022 року позивачка [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина, встановлених рішенням суду, яку обгрунтувала так. Сторони перебували у шлюбі, який розірвано на підставі рішення суду. У сторін від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти сторін після розірвання шлюбу проживають разом з відповідачем. Рішенням суду від 22.03.2021 в справі № 302/165/21 присуджено стягувати з позивачки аліменти на користь відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі по 2000 грн на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16.02.2021 і до досягнення кожною дитиною повноліття. На даний час старшому сину сторін [PERSON] виповнилося 18 років і стягнення аліментів на його утримання за цим рішенням припинено. Стягнення аліментів з позивачки проводиться за рішенням суду від 22.03.2021 тільки на меншого сина [PERSON] в розмірі твердої грошової суми 2000 грн. Позивачка вказала, що цей розмір аліментів є для неї непосильним, бо її матеріальне становище на даний час значно погіршилося. Позивачка не має власного житла, є непрацюючою та не може знайти роботу. Проживає за рахунок тимчасових неофіційних підробітків. За цих підстав має заборгованість зі сплати аліментів, тому [PERSON] пред`явив до неї позов про стягнення пені в сумі 36266,07 грн, звертався до поліції про порушення кримінальної справи стосовно неї з даного приводу. Однак матеріальне становище відповідача з часу присудження аліментів покращилося, [PERSON] є ФОП, є власником транспортних засобів, має власне житло, земельну ділянку, гараж в якому здійснює підприємницьку діяльність. Придбав квартиру в місті Києві. За цих підстав позивачка просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з неї на користь відповідача, згідно рішення суду від 22.03.2022, справа № 302/165/21, на утримання дитини неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO], з твердої грошової суми 2000 грн щомісяця на тверду грошову суму 800 грн щомісячно. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04.03.2022 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позов та заперечення щодо розгляду справи без виклику сторін. 17.03.2022 відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов в якому покликається на вимоги ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7,8, 141 СК України, ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини та просить відмовити в задоволенні позову повністю. Позивачка [PERSON] відповідь на відзив суду не подала, строк для подання відзиву сплив. Ознайомившись із змістом позовних вимог, наявними у справі доказами, поданим у справу відзивом відповідача, суд вважає, що позов [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утриманні неповнолітнього сина, встановлених рішенням суду слід задовольнити частково з таких підстав. На основі поданих у справу позивачкою доказів на ствердження заявлених позовних вимог, які відповідачем не спростовані та не заперечені, судом встановлені наступні обставини. Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали на підставі рішення сторін. За час шлюбу у сторін народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу між сторонами залишилися проживати з батьком [PERSON] (відповідачем). Згідно рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22.03.2021, справа № 302/115/21, з позивачки [PERSON] на користь відповідача [PERSON] присуджено до стягнення аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі твердої грошової суми по 2000 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % чинного до застосування у відповідний період прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 16.02.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Старший син сторін [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття, у зв`язку з чим припинено стягненняаліментів з позивачки на користь відповідача на утримання сина [PERSON] за рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22.03.2021, справа № 302/115/21. Вищевстановлені обставини відповідачем не заперечені та не спростовані. Позивачка просить зменшити розмір аліментів, які встановлені рішенням суду у справі № 302/115/21, з твердої грошової суми 2000 грн на тверду грошову суму 800 грн щомісячно з підстав, що її матеріальне становище з часу присудження аліментів погіршилося, тоді як матеріальне становище відповідача [PERSON] покращилося. Ці наведені обставини у позові (аргументи) позивачка підтвердила такими доказами. Зокрема, важкість майнового стану [PERSON] підтверджено Актом-обстеження матеріально побутових умов від 02.02.2022, який складений депутатом Міжгірської селищної ради Пішта М.Ф., згідно якого гр. [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , матеріально-побутові умови проживання даної громадянки досить складні та скрутні, вона є непрацюючою, немає власного житла. Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 03.02.2022 стосовно [PERSON] РНОКПП [NUMBER] за період з і кварталу 2020 року по 3 квартал 2021 року інформація про доходи відсутня. Згідно довідки про склад сім`ї [PERSON] , [INFO] , є одинокою, до її складу сім`ї інші особи не входять. З Інформації з Державного реєстру оржників від 07.02.2022 вбачається, що [PERSON] внесена до цього реєстру як боржник за виконавчим провадження 65059598, категорія стягнення: стягнення аліментів, за документом Міжгірського райсуду Закарпатської області. Згідно розрахунків заборгованості по аліментах від 07.02.2022 № 959/20.12-38, та від 07.02.2022 № 957/20.12-38, [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів станом на 26.11.2021 за виконавчим листом № 302/165/21 від 22.03.2021 виданим Міжгірським райсудом в розмірі 22350,84 грн, та станом на 01.02.2022 за виконавчим листом № 302/906/21 від 11.01.2022 виданим Міжгірським райсудом в розмірі 10451,57 грн. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14.12.2021 в провадженні цього суду перебуває на розгляді справа № 302/1440/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання по сплаті аліментів. Покращення матеріального становища відповідача [PERSON] позивачка підтвердила, зокрема Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (довідка № 299577953 від 15.02.2022), згідно якої відповідач [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) є власником однокімнатної житлової квартири загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 17,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , право власності зареєстровано 31.01.2020 на підставі договору купівлі-продажу, розмір частки 2/3. Також відповідачу належить: земельна ділянка площею 0,0445, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, ур. "Піфковий город", кадастровий номер: 2122455100:01:017:0097, форма власності приватна в цілій частці; гараж загальною площею 39,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , форма власності приватна в цілій частці. Згідно довідника компаній та ФОП України, відповідач [PERSON] є фізичною особою підприємцем, основний вид діяльності: організування поховань і надання суміжних послуг. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вищевказані докази подані в справу позивачкою відповідачем не заперечені та не спростовані. До відзиву відповідачем не додано жодного доказу та у видзиві не вказано аргументів, за яких суд має відхилити докази подані в справу позивачкою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 року, яка ратифікована Постановою ВР України N 789ХІІ (78912) від 27.02.91 року та набула чинності для України 27.09.91 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Поряд з цим відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до змісту ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що "в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом N 3477 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі". Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Відповідно до ст. 5 "Рівноправність подружжя" Протоколу N 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Отже, в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження підстави визначені ст. 192 СК України щодо зміни способу стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22.03.2021 в справі № 302/115/21 на утримання меншого сина сторін [PERSON] , [INFO] , в розмірі твердої грошової суми 2000 грн, бо заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, однак розмір аліментів, який позивачка просить визначити в твердій грошовій сумі 800 грн, є заниженим, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки з огляду на таке. Статтею 182 ч.2 СК України визначено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум з 1 січня 2022 для дітей віком від 6 років до 18 років становить 2618 гривень. Враховуючи, що відповідач є здоровим, є ФОП, здійснює підприємницьку діяльність та отримує щомісячно дохід від цієї діяльності, 31.01.2020 на підставі договору купівлі-продажу став власником житлової однокімнатної квартири (2/3 частки), а також з врахуванням важкого матеріального стану позивачки та з урахуванням встановлених обставин у справі, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що новий розмір аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі, що буде відповідати 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та становить грошову суму 1309 грн. Такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища. Судові витрати у виді судового збору в сумі 992,40 грн слід віднести на рахунок держави, оскільки в справі є підстави для звільнення позивачки від сплати цього судового збору у зв`язку з її важким матеріальним становищем, відповідно до вимог ст.8 ЗУ "Про Судовий збір", ст. 136 ЦПК України, про що нею заявлено відповідне клопотання. У відповідача на утриманні перебуває неповнолітній син, а тому [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 ч.1 п.3 ЗУ "Про судовий збір".

Outcome: partial