Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-01 00:00:00

02.10.2020 р. представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача на його користь суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 107 467,08 грн. Також просить вирішити питання судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. В обґрунтування позову послалася на те, що між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 8379608-02-14-03 від 03.09.2019 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме транспортного засобу марки «Toyota Venza», д.н.з. [NUMBER] . 09.11.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участі транспортного засобу марки «Toyota Venza» та ТЗ марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] під управлінням [PERSON] . В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Згідно умов договору страхування одним із страхових випадків, визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було та завдано шкоду автомобілю Страхувальника. Підставою для визначення розміру збитку є рахунок станції технічного обслуговування, рекомендованої Страховиком. Вартість відновлювального ремонту становить 205 084,29 грн. Зазначає, що на підставі заяви на виплату страхового відшкодування, у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування», згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено розрахунок страхового відшкодування та сплачено суму страхового відшкодування у загальному розмірі 205 084, 29 грн., що підтверджується страховим актом № 15039-02 від 28.11.2019 року, доповненням № 1 від 17.01 2020 року до страхового акту 15039-02, довідкою-підтвердженням заліку страхового відшкодування та платіжними дорученнями. На підставі етапі 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Згідно з довідкою про обставини ДТП, особою, винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, є [PERSON] , його вина встановлена постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 05.12.2019 року. Згідно п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. З абзацу 2 пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що у разі настання події, яка підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум. що були мінними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю майну третьої особи. З урахуванням положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування па користь ПрАТ «СК «ВУСО» у розмірі 97\~617,21 грн. Зазначає, що непокритою залишилася матеріальна шкода в сумі 107\~467,08 грн. - різниця між фактично відшкодованими позивачу збитками та витратами, які необхідно понести для здійснення ремонту належного йому автомобіля, яка і підлягає стягненню з Відповідача. Тому, в силу вимог ст. 993, 1166, 1187, 1194 ЦК України просив позов задовольнити та стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 107\~467,08 грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2102 грн. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивачки подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив у позові відмовити. Третя особа про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань не подавала, ухвалу суду про витребування доказів не виконала. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст. 223, 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши докази і письмові пояснення, наданих у судових засіданнях по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В силу вимог ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою судді Червоноградського міського суду Львівської області від 05.15.2019 р. у справі №459/3283/19, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили 16.12.2019р. Встановлено, що винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді є відповідач [PERSON] , який порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого автомобілю марки «Тойота Венза» д.н.з. [NUMBER] завдано механічних пошкоджень. З вказаного судового рішення встановлено, що [PERSON] 09.11.2019 року о 22.10 год. в м. Червонограді по вул.. Б. Хмельницького, 49а керував автомобілем марки «Фольксваген Каді» д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Тойота Венза» д.н.з. [NUMBER] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху. Крім цього, [PERSON] 09.11.2019 року о 22.10 год. в м. Червонограді по вул.. Б. Хмельницького, 49а керував автомобілем марки «Фольксваген Каді» д.н.з. [NUMBER] , скоїв ДТП, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п.2.10а Правил дорожнього руху. Ці обставини в силу ч.6\~ст. 82 ЦПК України\~доказуванню не підлягають. Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Фольксваген Каді» д.н.з. [NUMBER] відповідача [PERSON] не була застрахована, оскільки останній є учасником антитерористичної операції, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] та має пільги щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Власницею транспортного засобу «Тойота Венза» д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 8379608-02-14-03 від 03.09.2019 р., за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Тойота Венза», д.н.з. [NUMBER] . Згідно п. 5.1 договору добровільного страхування наземного транспорту № 8379608-02-14-03 від 03.09.2019 р., страхове відшкодування визначається: без урахування амортизаційного зносу запчастин, деталей, матеріалів. Згідно копії Акту (Протоколу) огляду ТЗ Заява на виплату, складено оцінювачем/(спеціалістом ) ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» Грещак Ю.Б., 12.11.2019 р. проведено огляд автомобіля марки «Тойота Венза», д.н.з. [NUMBER] у присутності [PERSON] . Згідно із консультативним висновком про визначення вартості матеріального збитку, завданих власнику транспортного засобу за вих. №18067 від 26.05.2020р., складеним ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тойота Венза» д.н.з. [NUMBER] складає 207\~327,99 грн.; вартість матеріального збитку заподіяного власнику після аварійного пошкодження транспортного засобу «Тойота Венза» д.н.з. [NUMBER] станом на 09.11.2019 р. дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування втрати товарної вартості у розмірі 97617,21грн. Згідно акту виконаних робіт №ДМ00081493 від 31.01.2020 р. та акту виконаних робіт №25947 від 31.01.2020 р., фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тойота Венза» д.н.з. [NUMBER] , становить 207589,29 грн. Згідно рахунку-фактури № ПП00002324 від 18.11.2019 р., рахунку-фактури № ПП00000008 від 03.01.2020 р., страхового акту №15039-02 від 28.11.2019 року, доповненням № 1 від 17.01.2020 р. до страхового акту 15039-02 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тойота Венза» д.н.з. [NUMBER] , становить 205084,29грн. Відповідно до платіжних доручень: № 31953 від 28.11.2019 р., № 32173 від 29.11.2019 р., № 1470 від 17.01.2020 р., довідки - підтвердження заліку страхового відшкодування, підтверджується факт виплати ПрАТ «СК «ВУСО» - [PERSON] в розмірі 205084,29грн. ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до МТСБУ з заявою на виплату страхового відшкодування, в результаті якої МТСБУ було сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 97617,21грн., що підтверджується довідкою-підтвердження надходження коштів ПрАТ «СК «ВУСО» за вих. № 5921 від 04.08.2020 р.. Відтак непокритою залишилася матеріальна шкода в сумі 107\~467,08 грн. різниця між фактично відшкодованими позивачу збитками та витратами, які понесені на здійснення ремонту автомобіля марки «Тойота Венза», д.н.з. [NUMBER] . На підставі статі 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 4 постанови Пленуму Вищою спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК) Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно ст. 4 Закону України «Про страхування», страхування транспортного засобу належить до майнового страхування. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортної о засобу. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно п, 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю і групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. З абзацу 2 пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що у разі настання події, яка підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з врахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту па території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до Моторного (транспортного) страхового бюро України, так як відповідач є учасником антитерористичної операції, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] та має пільги щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. З урахуванням положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування па користь ПрАТ «СК «ВУСО» у розмірі 97617,21грн. У даному випадку обсяг відповідальності Страховика (МТСБУ) обмежена положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» неодноразово підтверджувався і судовою практикою, зокрема постановою Верховного Суду від 10.07.2018 р. у справі № 922/1436/17. Разом з тим, з системного аналізу ст. ст. 1166, 1187 ЦК України обов`язок по відшкодуванню в повному обсязі завданої внаслідок ДТП шкоди покладається на винну особу незалежно від наявності у такої особи пільг, що звільняють її від укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до постанови Верховного Суду від 10.07.2018 р. у справі № 922/1436/17, страховик відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на підставі спеціальної норми - статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача вартість матеріального збитку, суд дійшов наступних висновків. Згідно із консультативним висновком про визначення вартості матеріального збитку, завданих власнику транспортного засобу за вих. №18067 від 26.05.2020р., складеним ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тойота Венза» д.н.з. [NUMBER] складає\~207327,99 грн.; вартість матеріального збитку заподіяного власнику після аварійного пошкодження транспортного засобу «Тойота Венза» д.н.з. [NUMBER] станом на 09.11.2019 р. дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування втрати товарної вартості у розмірі 97617,21грн. Згідно акту виконаних робіт №ДМ00081493 від 31.01.2020 р. та акту виконаних робіт №25947 від 31.01.2020 р., фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тойота Венза» д.н.з. [NUMBER] , становить 207589,29 грн. Згідно рахунку-фактури № ПП00002324 від 18.11.2019 р., рахунку-фактури № ПП00000008 від 03.01.2020 р., страхового акту №15039-02 від 28.11.2019 року, доповненням № 1 від 17.01.2020 р. до страхового акту 15039-02 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тойота Венза» д.н.з. [NUMBER] , становить 205084,29грн. Відтак у консультативному висновку, актах виконаних робіт та рахунках-фактури наявні розбіжності вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Тойота Венза» д.н.з. [NUMBER] . Згідно висновку експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 4790 від 29.12.2021 р., експертиза яка була проведена на підставі ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 07.05.2021 р. про призначення судової автотоварознавчої експертизи та ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 24.09.2021 р. із зміненим формулюванням питань за клопотанням відповідача, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тойота Венза» д.н.з. [NUMBER] складає 180756,81 грн.; вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу «Тойота Венза» д.н.з. [NUMBER] внаслідок пошкодження у ДТП 09.11.2019 р., враховуючи пошкодження, які можливо було встановити з матеріалів цивільної справи № 459/2741/20 та фотографій пошкодженого автомобіля на CD-дисках, в цінах на момент ДТП становила 88090,47грн. Автомобіль експертом не оглядався, оскільки був повністю відновлений. Проте, сторонами не ставилися питання щодо призначення додаткової автотоварознавчої експертизи, для з`ясування питань, які не в повній мірі досліджувалися експертом та не подано доказів, які б спростовували висновок експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 4790 від 29.12.2021 р.. Згідно копії «Акту (Протоколу) огляду ТЗ Заява на виплату», від 12.11.2019 р. складено оцінювачем/(спеціалістом ) ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» Грещаком Ю.Б., під час огляду автомобіля марки «Тойота Венза», д.н.з. [NUMBER] у присутності [PERSON] , виявлено ряд пошкоджень, однак згідно ремонтною калькуляцією № 18067 від 22.04.2020 р., до якої увійшли також інші пошкодження, що не були виявлені при первинному огляді транспортного засобу, і такі в акті не зазначені. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 83139,60 грн. (180756,81 грн. вартість відновлювального ремонту - 97617,21 грн. сума страхового відшкодування МТСБУ). Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: 2 102,00 грн. (сплачений позивачем судовий збір) ? 83139,60 грн. (розмір задоволених вимог) / 107467,08 грн. (заявлений розмір вимог) = 1626,17 грн..

Outcome: partial