Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до рішення Автозаводського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 18.06.2020 року, яке набрало законної сили від 07.08.2020 року (цивільна справа № 524/723/20) за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, на користь, [PERSON] , було стягнуто з [PERSON] грошову компенсацію 1/2 частки транспортного засобу марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 86004,30 грн. (вісімдесят шість тисяч гривень чотири гривні 30 копійок), та витрати на експертне дослідження, судовий збір в розмірі 6251,46 грн., а всього 92255,76 грн.. Згідно до вищевказаного рішення Автозаводським відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці було відкрито виконавче провадження ВП № 62842717 на підставі виконавчого листа № 524/723/20 про стягнення вищезазначеної суми грошових коштів. Той факт, що відповідач являється боржником додатково підтверджується Інформацією з Єдиного реєстру боржників від 15.07.2021 року. Відповідно до довідки Автозаводського відділу ДВС м.Кременчук за № 61407 від 03.06.2021 року, вбачається, що станом на 01.06.2021 року у [PERSON] наявна заборгованість в сумі 78 784,53 грн. Але, не дивлячись на вищевказані документи, відповідач грубо ухиляється від виконання рішення Автозаводського районного суду м.Кременчук від 18.06.2020 року у справі № 524/723/20, яке є обов`язковим до виконання. В якості досудового врегулювання спору позивач зверталась до відповідача із вимогою-претензією від 05 травня 2021 року, відповідно до якої запропонувала [PERSON] терміном до 20.05.2021 року в добровільному порядку здійснити повну виплату боргу грошових коштів або ж здійснити примусову реалізацію через органи ДВС України належної відповідачу на праві власності частини квартири в рахунок погашення боргу. Дана претензія була отримана відповідачем 07.05.2021 року. [PERSON] 19.05.2021 року направив позивачу відповідь на вимогу-претензію з якої вбачається, що боржник самостійно встановлює порядок виплати, при цьому питання щодо розстрочки або відстрочки виплати боргу - ним перед ДВС не ставилось, та своєї згоди на розстрочку або відстрочку позивач не надавала. Відповідно до листа-відповіді [PERSON] від 19.05.2021 року, вбачається, що відповідач категорично заперечує виконувати покладене на нього грошове зобов`язання та навмисно не бажає виплатити належні грошові кошти. Здійснюючи дрібні платежі із заробітної плати, боржник перш за все розраховує на інфляцію, яка суттєво зменшить суму боргу та він виплатить по факту набагато меншу суму. З даним порядком виплати боргу позивач категорично не погоджується, оскільки в самому рішенні Автозаводського районного суду м.Кременчук від 18.06.2020 року відсутня вказівка на погіршений майновий стан боржника, та відсутня вказівка на розстрочку чи відстрочку виплати боргу. Позивач звертає увагу суду на те, що [PERSON] являється власником 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , на яку позивач пропонувала у вищевказаній претензії зробити відчуження в порядку виконання виконавчого провадження в рахунок погашення боргу. Вищевказана квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.05.2015 року за реєстровим № 223. Дана інформація підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 255232010 від 04.05.2021 року. Таким чином, станом на 23.11.2021 року, сума боргу за зобов`язанням [PERSON] за невиконання рішення Автозаводського районного суду м.Кременчук від 18.06.2020 року становить - 27019,55 грн. (двадцять сім тисяч дев`ятнадцять гривень 55 копійок), та складається з:- пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання - 14 235 грн. 08 коп.; - 3 % річних за користування грошовими коштами - 3 066 грн. 76 коп.; - інфляційні збитки - 9 717 грн. 71 коп. В судовому засіданні представник позивача адвокат Єрмоленко О.В. позовні вимоги підтримав та прохав його задовольнити з підстав наведених в ньому. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечувала проти позову та прохала у його задоволенні відмовити, з підстав наведених у відзиві. Суд, врахувавши позицію сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89\~ЦПК України\~у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.\~ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1.\~ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. відповідно до рішення Автозаводського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 18.06.2020 року, яке набрало законної сили від 07.08.2020 року (цивільна справа № 524/723/20) за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, на користь, [PERSON] , було стягнуто з [PERSON] грошову компенсацію 1/2 частки транспортного засобу марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 86004,30 грн. (вісімдесят шість тисяч гривень чотири гривні 30 копійок), та витрати на експертне дослідження, судовий збір в розмірі 6251,46 грн., а всього 92255,76 грн.. Згідно до вищевказаного рішення Автозаводським відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці було відкрито виконавче провадження ВП № 62842717 на підставі виконавчого листа № 524/723/20 про стягнення вищезазначеної суми грошових коштів. Той факт, що відповідач являється боржником додатково підтверджується Інформацією з Єдиного реєстру боржників від 15.07.2021 року. Відповідно до довідки Автозаводського відділу ДВС м.Кременчук за № 61407 від 03.06.2021 року, вбачається, що станом на 01.06.2021 року у [PERSON] наявна заборгованість в сумі 78 784,53 грн. Станом на 23.11.2021 року, сума боргу за зобов`язанням [PERSON] за невиконання рішення Автозаводського районного суду м.Кременчук від 18.06.2020 року становить - 27019,55 грн. (двадцять сім тисяч дев`ятнадцять гривень 55 копійок), та складається з:- пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання - 14 235 грн. 08 коп.; - 3 % річних за користування грошовими коштами - 3 066 грн. 76 коп.; - інфляційні збитки - 9 717 грн. 71 коп. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. \~За правилами частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. \~Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. \~Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. За змістом ст. ст.524,\~533-535,\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових\~одиницях\~України (грошовому еквіваленті в іноземній\~валюті), тобто будь-яке зобов`язання\~зі\~сплати\~коштів. Таким чином, грошовим\~зобов`язанням є таке\~правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана\~сплатити\~гроші на користь\~другої\~сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати\~від\~боржника\~виконання\~його\~обов`язку. У ч. 3\~ст. 510 ЦК України\~визначено, що\~якщо\~кожна\~із\~сторін у зобов`язанні\~має \~одночасно і права, і обов`язки, вона вважається\~боржником у тому, що вона зобов`язана\~ вчинити на користь\~другої\~сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати\~від\~неї. Отже, грошовим\~слід\~вважати будь-яке зобов`язання, що\~складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати\~від\~ боржника\~виконання \~певних\~дій\~відповідає\~кореспондуючий\~обов`язок\~боржника\~сплатити\~гроші на користь кредитора. З огляду на викладене\~слід\~дійти\~висновку про те, що\~правовідносини, які\~склалися\~між сторонами щодо\~виконання\~рішення суду про відшкодування\~грошової компенсації у вартісному\~виразі, є грошовим\~зобов`язанням. Таким чином, зважаючи на таку\~юридичну природу правовідносин \~сторін, як грошові\~зобов`язання, на них поширюється\~дія ч. 2\~ст. 625 ЦК України, як\~спеціальний вид цивільно-правової\~відповідальності за прострочення\~виконання\~зобов`язання. \~Аналогічна\~ позиція \~викладена у постанові Верховного суду від 06.06.2012 року по справі № 6-49цс12. За змістом\~cт. 625\~ЦК України \~нарахування \~інфляційних \~втрат на суму боргу та 3 % річних \~входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою \~відповідальності\~ боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки \~ виступають способом захисту\~майнового права та інтересу, який\~полягає у відшкодуванні\~матеріальних\~втрат кредитора від\~знецінення\~ грошових\~ коштів\~ унаслідок \~інфляційних\~процесів та отриманні\~компенсації (плати) від \~боржника за користування\~ останнім\~ утримуваними\~ грошовими коштами, належними до сплати\~кредиторові.\~Аналогічне\~положення\~міститься у постановах Верховного Суду України\~від 6 червня 2012 року у справі № 6-49цс12 , від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11. Наявність судового рішення про задоволення\~вимог кредитора, яке не виконано\~боржником, не звільняє\~останнього\~від\~відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання\~сум, передбачених ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~(постанова Верховного суду від 20.12.2010 року по справі № 3-57гс10) Велика Палата Верховного Суду у постанові\~від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що\~приписи \~статті 625 ЦК України\~поширюються на всі\~види\~грошових\~зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові\~від 1 червня 2016 року у справі N 3-295гс16, за змістом\~яких\~грошове\~зобов`язання\~може\~виникати\~між сторонами не тільки з договірних\~відносин, але й з інших\~підстав, передбачених\~цивільним\~законодавством, зокрема, і з факту завдання\~шкоди\~особі. З огляду на те, що\~відповідач порушив вказане\~грошове\~зобов`язання, у позивача\~виникло право на застосування\~наслідків такого порушення\~відповідно до\~статті 625 ЦК України, оскільки у даному\~ випадку \~наявне\~ грошове\~ зобов`язання\~ відповідача у вигляді \~відшкодування\~заподіяної\~злочином\~майнової та моральної\~шкоди. Проценти, передбачені\~ст. 625 ЦК, не є штрафними\~санкціями, про що\~зроблено\~відповідний\~висновок у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2011 р. у справі № 6-42цс11. Враховуючи викладене вище, Відповідач зобов`язаний на вимогу позивача крім суми основного боргу, сплатити інфляційні втрати та три проценти річних за весь час прострочення. Главою 19 ЦК\~визначено строк, у межах якого особа може\~звернутися до суду з вимогою про захист\~свого\~цивільного права або\~інтересу, тобто\~позовну\~давність. Аналіз\~змісту\~наведених норм матеріального права у їх\~сукупності\~дає\~підстави для висновку, що до правових\~наслідків\~порушення грошового зобов`язання, передбачених\~ст. 625 ЦК, застосовується\~загальний строк позовної\~давності\~тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Оскільки\~внаслідок\~невиконання\~боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання\~сум, передбачених\~ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто\~таке\~прострочення є триваючим\~правопорушенням, то право на позов про стягнення\~інфляційних\~втрат і 3 % річних\~виникає за кожен\~місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його\~усунення. Вимоги про стягнення\~грошових\~коштів\~передбачених\~ст. 625 ЦК України\~не є додатковими\~вимогами, в розумінні\~ст. 266 ЦК України, а тому закінчення\~перебігу строку позовної\~давності за основною вимогою не впливає на обчислення строку позовної\~давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних\~витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних\~витрат\~можливо до моменту фактичного виконання\~зобов`язання та обмежується\~останніми 3 роками, які передували подачі позову. Таким чином, строк позовної\~давності\~щодо\~вимог про стягнення\~інфляційних\~втрат та трьох\~відсотків\~річних, які є триваючими\~зобов`язаннями та не можуть бути припинені до повного\~погашення боргу, обчислюється з моменту подачі позову та обмежений\~трирічним\~терміном. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат на грошові кошти за неналежне виконання судового рішення. Щодо стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання грошового зобов"язання, суд зазначає наступне. Представником відповідача заявлено про застосування строків позовної давності щодо вимог про стягнення пені. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимогпро стягнення неустойки (штрафу, пені). Положеннями ч.1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 3. ч. 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення ЄСПЛ від 20 грудня 2007 року за заявою № 23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»). Із матеріалів справи вбачається, що рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області постановлене 18.06.2020 року, таким чином позивач про порушене своє право довідався з 19.06.2020 року . Відповідачем клопотання щодо поновлення строку позовної давності не заявлялося, доказів щодо поважності причин пропуску чи переривання строків надано суду не було. В звязку із викладеним позовні вимоги в частині стягнення пені не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1, 2\~ст.76 ЦПК України\~Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1, 2\~ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. По даній справі відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які спростовують твердження позивача. Відповідно до ч.1\~ст.10 ЦПК України\~суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до ч.1,2,3,4\~ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, позов є обґрунтованим. Судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України мають бути покладені на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: partial