Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просила встановити факт, що має юридичне значення від якого залежить виникнення майнових прав, а саме спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] з 2001 року по день її смерті за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування заяви вказала, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . До складу спадщини померлої увійшла земельна ділянка площею 1,79 га. Раніше вона разом із своєю сім`єю проживала у домоволодінні, яке належало її колишньому чоловіку [PERSON] у цьому ж селі. Після розлучення у 2001 році вона разом із своїми дітьми перейшли проживати до тітки [PERSON] , яка була зареєстрована в [ADDRESS] , та проживає там до цього часу, а тому вважає себе такою, що прийняла спадщину в силу вимог статті 1268 ЦК України. Будучи спадкоємцем за заповітом, заявник вирішила реалізувати свої спадкові права та звернулася до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, проте їй було відмовлено у зв`язку з неможливості довести факт спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому звернулася до суду. Представник заявника - адвокат Соловей О.В. у вступному слові заяву підтримав з підстав, викладених у ній. Заінтересована особа - Новоушицька селищна рада, Хмельницької області надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти заяви не заперечила. Процесуальні дії у справі 09 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів та виклик свідків. 01 березня 2022 року розгляд справи відкладено на іншу дату у зв`язку із неявкою представника заінтересованої особи у судове засідання. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] 27 липня 2004 року заповіла усе належне їй майно і взагалі все те, що їй буде належати і на що вона буде мати право [PERSON] , тобто заявниці, про що свідчить заповіт (арк.спр.8). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть ( арк.спр.5). Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 №804853 від 30 серпня 2002 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,79 га, розташованої на території Івашковецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області (арк.спр. 7). Заявнику нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт спільного проживання з померлим, про що свідчить постанова нотаріуса від 08 липня 2021 року (арк.спр.9). Також суд установив, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (арк.спр.22-23). Даними довідок № 36, 37 від 01 лютого 2022 року підтверджується, що спадкодавець [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (арк.спр.10). Показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , які є односельцями заявника, підтверджується, що [PERSON] після розлучення із своїм чоловіком переїхала проживати разом із двома дітьми до своєї тітки [PERSON] в [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] проживали разом до смерті останньої, а після цього [PERSON] продовжує там проживати. [PERSON] дітей не мала, була одинокою. Такі ж обставини підтверджуються актом обстеження на предмет спільного проживання (арк. спр.10) Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 ЦК, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Обґрунтовуючи свою заяву [PERSON] вказала, що є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , що було встановлено судом під час розгляду справи, заяву про прийняття спадщини після смерті останньої у визначений законом строк не подавала, проте вважає себе такою, що прийняла спадщину в силу постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті. Наявні у справі письмові докази та показання свідків [PERSON] , [PERSON] , свідчать про підставність заявлених вимог, оскільки суд установив, що заявник [PERSON] проживала разом із [PERSON] у будинку [ADDRESS] в період з 2001 року по 07 вересня 2004 року. Таким чином з огляду на викладене, варто зазначити, що відсутність єдиного зареєстрованого місця проживання спадкоємця та спадкодавця не може бути доказом того, що останні не проживали постійно разом на момент смерті спадкодавця, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про встановлення факту постійного спільного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] з 2001 року по день її смерті за адресою: [ADDRESS] . Метою встановлення даного юридичного факту є реалізація спадкових прав заявником після смерті [PERSON] . Окрім того, заінтересованою особою по справі не заперечуються факт, який підлягає встановленню в судовому засіданні. Розподіл судових витрат Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved