Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

Своєю заявою до суду [PERSON] просив встановити факт спільного проживання [PERSON] , померлого в селі Мар`янівка Тульчинського району Вінницької області [INFO] з [PERSON] померлою в смт Крижопіль Крижопільського району [INFO] на час її смерті. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який проживав в [ADDRESS] . Його мати, [PERSON] , померла раніше - [INFO] . Після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому на час смерті майно: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Городківської сільської ради Тульчинського району. Він являюсь спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ст.1261 ЦК України і прийняв спадщину згідно ст.1268 ЦК України, подавши заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Крижопільського нотаріального округу Носову В.В. Після смерті матері [INFO] відкрилась спадщина на належне матері на час смерті майно: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Городківської сільської ради Тульчинського району. Спадщину після смерті матері відповідно до ст.1268 ЦК України прийняв його батько, який проживав спільно із спадкодавцем, але за життя на своє ім`я не оформив. Тому спадкове майно після смерті матері повинно входити до маси спадкового майна після смерті батька. Спору про право на спадщину немає. При зверненні до нотаріус йому було роз`яснено, що потрібно встановити факт спільного проживання батьків на час смерті матері, оскільки довідка про спільне проживання, видана сільською радою, не може бути прийнята до уваги при видачі свідоцтва про право на спадщину, а необхідно отримати рішення суду. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 15 березня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами окремого позовного провадження. В судове засідання заявник не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, свою заяву підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заяви не заперечують. Розглянувши матеріали заяви, надані докази, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьки заявника записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] померла мати заявника [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] помер батько заявника [PERSON] . Факт спільного проживання [PERSON] на час смерті [PERSON] померлої [INFO] в смт Крижополі Вінницької області підтверджується довідкою Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області №22 від 07.02.2022 року, свідоцтвом про шлюб, Витягом із Спадкового реєстру, який свідчить про прийняття заявником спадщини після смерті батька. Відповідно до положень статтей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абзацу 3 пункту 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (пунктом 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Таким чином, для одержання права на спадкування заявником необхідне встановлення юридичного факту спільного проживання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має. На підставі викладеного,

Outcome: approved