Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов уточнений позов позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка є законним представником [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації на про визнання осіб такими, що втратили право користування, а саме житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Обґрунтовує свої вимоги тим, що згідно п. 1.1 Договору найму, наймодавець надав позивачці і членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у безстрокове користування житловим приміщенням квартиру за адресою: [ADDRESS] . На підставі чого, вказана квартира визначена місцем реєстрації місця проживання зазначених осіб. З 2016 у вказаній квартирі зареєстрована дитина [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Відповідачі у вказаній квартирі не проживають з грудня 2017 року. Всі витрати з утримання квартири несе позивач та спільне господарство здійснює лише зі своїм чоловіком [PERSON] . Дані обставини стали підставою для звернення до суду. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. В матеріалах справи міститься відзив [PERSON] на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи - Органу піки та піклування Суворовської районної адміністрації в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розгляд справи у його відсутність та ухвалити рішення з урахуванням прав та інтересів малолітньої дитини. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено про те, що на підставі п. 1.1 Договору найму наймодавець надав позивачці і членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у безстрокове користування житловим приміщенням квартиру за адресою: [ADDRESS] . На підставі чого, вказана квартира визначена місцем реєстрації місця проживання зазначених осіб. [INFO] у [PERSON] народилася дитина - [PERSON] , місце проживання якої зареєстроване також у вказаній квартирі. Згідно відповіді №879/01-02-19 від 01.11.2019 року Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради на підставі відомостей картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, отриманих від організації, яка здійснює обслуговування відповідного будинку за адресою: [ADDRESS] та облікових даних Департаменту, в квартирі зареєстровані: - [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації місця проживання - 17.12.1997р., - [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації місця проживання - 17.12.1997р., - [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації місця проживання - 17.04.2006р., - [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації місця проживання - 11.10.2013р., - [PERSON] , [INFO] Судом встановлено про те, що відповідачі є членами сім`ї основного наймача. Фактично з кінця 2017 року та на момент подання позову у вказаній квартирі проживають: позивач, що є наймачем та чоловік наймача - [PERSON] . Відповідачі за вказаною адресою року не мешкають, не користуються житлом, не зберігають в приміщенні належне їм майно. Вони фактично змінили місце проживання, однак дотепер не припинили попередньої своєї реєстрації згідно із законодавством України. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] з грудня 2017 року добровільно покинув своє зареєстроване місце проживання, за весь цей період жодного разу не з`являвся в квартирі за вказаним місцем реєстрації, в тому числі будь-які особисті речі у квартирі також відсутні, жодних витрат по утриманню житла останній не несе, інтересу до житла не має. Домовленості про збереження за ним права користування цією квартирою також відсутні, а договори не укладалися. Добровільно з реєстрації місця проживання не знявся та не має наміру цього робити. Відповідач [PERSON] , яка є законним представником малолітньої [PERSON] з грудня 2017 року фактично проживає у [ADDRESS] разом з малолітньою дитиною, що підтверджується тим, що вона подавала позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів за місцем свого фактичного проживання. Будь-які особисті речі у квартирі відповідачки та малолітньої дитини відсутні, жодних витрат по утриманню житла остання не несе. Домовленості про збереження за нею права користування цією квартирою також відсутні, а договори не укладалися. Добровільно з реєстрації місця проживання не знялася та не має наміру цього робити. Вказані обставини підтверджуються позицією КП «ЖКС «Пересипський», яке згідно п. 1 відповіді на адвокатський запит №54 від 17.03.2020 року представника позивача повідомило, що в даний час особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] відкрито на ім`я [PERSON] . Також відповідно до Актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 30.06.2020р. та від 02.12.2020 року, вказані особи за адресою: [ADDRESS] не проживають, ані особистих, ані інших речей не виявлено. Також позивачка має намір використати своє право передбачене ч. 3 ст. 9 ЖК України (право на приватизацію), а також ст. 65-1 ЖК України, згідно якої наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством. Проте, оскільки зареєстровані особи, які в квартирі не проживають, не можуть надати згоду на такі дії і враховуючи той факт, що такі особи не несуть жодних витрат на утримання квартири та не бажають знятися з реєстрації добровільно. Не скасована реєстрація відповідачів за колишнім місцем проживання порушує житлові права позивача відповідно до ст. 383 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Стосовно позовної вимоги про визнання неповнолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд звертає увагу на наступне. У відповідності до ч. 2 ст. 2 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім`ї. За ч. 1 ст. 3 цієї Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини (ст.27 Конвенції про права дитини). У відповідності до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», охороною дитинства є система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Частиною 2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Так як указана квартира не є місцем проживання відповідачки [PERSON] , тому квартира не може бути і місцем проживання неповнолітньої [PERSON] , яка проживає зі своєю матір`ю- відповідачкою у справі. Статтею 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. На підставі п.8 Правил документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративні послуги". Згідно з п. 26 зазначених Правил, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003р. зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщення. Зазначена норма вказує на достатність рішення суду, яке набрало законної сили про визнання особи такою, що втратила право користування житлом для зняття її з реєстраційного обліку відповідним органом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними позивачем. При таких обставинах, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка є законним представником [PERSON] , Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації на про визнання осіб такими, що втратили право користування підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved