Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

Адвокат Лихошвай С.О. звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець Лукмасло Тетяна Юріївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає примусовому виконанню № 81010 від 12.06.2021 року вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 121351, 06 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в січні 2022 року за місцем роботи [PERSON] надійшла постанова приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 30.12.2021 року винесену в межах виконавчого провадження №67985696 від 23.12.2021 року щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 121\~351.06 грн. на підставі виконавчого напису нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. за №81010 від 12.06.2021 року. Позивач з вчиненим виконавчим написом не погоджується, вважає, що його вчинено з численними порушеннями законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. Нотаріус в свою чергу, не перевірив надіслання вимоги та отримання її боржником, що унеможливили подання нотаріусові заперечень. При вчиненні виконавчого напису у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірним. Нотаріус не врахував, що на момент вчинення виконавчого напису, діючим є Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 в редакції до Постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року №622, без розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріусом вчинено виконавчий напис на підставі документів, які не визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Крім цього, [PERSON] не було повідомлено про звернення з заявою про вчинення виконавчого напису. Ухвалою суду від 01.02.2022 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 01.02.2022 року вжито заходи забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису. 22.02.2022 року на адресу суду надійшли заперечення на позовну заяву від представника відповідача генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал». Прохав у задоволенні позовних вимог відмовити. При цьому представник відповідача у відзиві на позовну заяву не посилається на конкретні обставини справи, а лише виклав нормативну правову базу, якою регулюються подібні правовідносини. Одночасно з відзивом було подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що до позовної заяви не додано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату в сумі 4\~500 грн. та такі витрати є не співмірними зі складністю справи. 31.03.2022 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача адвоката Лихошвай С.О. Адвокат вказав, що доводи відповідача викладені у відзиві на позов є такими що не спростовують аргументів позову. З наданого відповідачем відзиву не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом було дотримано вимоги чинного законодавства України, оскільки заявлена сума заборгованості не є безспірною, кредитний договір нотаріально не посвідчений що виключає можливість вчинити на ньому виконавчий напис нотаріуса, окрім того стягнення заборгованості з позивача за спірним кредитним договором №014/0034/82/108297 від 19.06.2008 року вже відбулося на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 16.03.2011 року по справі №2-870/11. На підтвердження понесених позивачем витрат надав копію витягу з договору про надання правової допомоги №21/01/22 від 21.01.2022 року, копію квитанції №11 від 21.01.2022 року, копію акту приймання передачі послуг №1 до Договору про надання правової допомоги №21/01/22 від 25.03.2022 року. У судове засідання позивач та його представник адвокат Лихошвай С.О. не зявилися, представник подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги підтримав та прохав задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, прохав у задоволенні позову відмовити та прохав проводити розгляд справи за його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. у судове засідання не з`явилася, причини неявки суд не повідомила. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення рекомендованого лист з повідомленням. Суддя, приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній доказами. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №81010, за яким стягнуто з позивача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 121\~351.06 грн. Із виконавчого\~напису встановлено,\~що 12\~червня 2021\~року приватним\~нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~Оленою Василівною\~було вчинено\~виконавчий напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№81010,\~за яким\~стягнуто з\~позивача \~ [PERSON] ,\~дата народження\~ [INFO] ,\~місце народження\~ м.\~Полтава,\~реєстраційний номер\~облікової картки\~платника податків\~ [NUMBER] ,\~адреса реєстрації:\~ [ADDRESS] ,\~місце проживання:\~ [ADDRESS] , фактичне місце роботи невідоме яка є Боржником за Кредитним договором №014/0034/82/108297 від 19.06.2008 року, укладеним з Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», ідентифікаційний код юридичної особи 14305909, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №114/10 від 25 вересня 2015 є Публічне акціонерне товариство «Комерційний Індустріальний Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами АКП-250915 від 25.09.2015 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», ідентифікаційний код юридичної особи 35234236, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 15/04/2016-1 від 15.04.2016 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», ідентифікаційний код юридичної особи 36676934, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами ВК/02 від 08 квітня 2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ідентифікаційний код юридичної особи 36799749, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5Б, реквізити: IBAN [NUMBER] в ПАТ «Південний», МФО 328209, далі іменований Стягувач, заборгованість за Кредитним договором 014/0034/82/108297 від 19 червня 2008 року. Строк платежу за Кредитним договором 014/0034/82/108297 від 19 червня 2008 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 08 квітня 2021 року по 20 травня 2021 року. Сума заборгованості складає 120\~701,06 (Сто двадцять тисяч сімсот одна гривня 06 копійок), в тому числі: Прострочена заборгованість за сумою кредиту 8\~881,13 (Вісім тисяч вісімсот вісімдесят одна гривня 13 копійок); Прострочена заборгованість за комісією 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); Прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 13\~194,11 (Тринадцять тисяч сто дев`яносто чотири гривні 11 копійок); Строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); Строкова заборгованість за комісією 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); Строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); Строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 98\~625,82 (Дев`яносто вісім тисяч шістсот двадцять п`ять гривень 82 копійки); За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, в розмірі 650,00 (Шістсот п`ятдесят гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 121 351,06 (Сто двадцять одна тисяча триста п`ятдесят одна гривня 06 копійок). Вказаний виконавчий напис був вчинений за умов повної необізнаності позивачки про наявні до неї вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», яке, як вбачається із змісту виконавчого напису є правонаступником Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», з яким позивачка укладала Кредитний договір 014/0034/82/108297 від 19 червня 2008 року., оскільки ані стягувачем, ані приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису [PERSON] не було направлено жодного листа з повідомленням про зміну кредитора у зобов`язанні та розмір наявної, на думку кредитора, заборгованості, з огляду на що позивачка була об`єктивно позбавлена можливості або оспорити вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. В оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса №81010 від 12.06.2021 року мається посилання на численні Договори відступлення прав вимоги за кредитними договорами, на підставі яких право вимоги за Кредитним договором №014/0034/82/108297 від 19 червня 2008 року нібито неодноразово передавалося різноманітним фінансовим компаніям. Вищевказане формулювання стверджує про те, що за Договорами відступлення прав вимоги, зокрема, №ВК/02 від 08.04.2021 року були відступлені права вимоги за множинністю кредитних договорів і чи дійсно було відступлено право вимоги до [PERSON] і в якому розмірі була наявна заборгованість наразі не можливо чітко встановити, що вже виключає безспірність заборгованості. На пітвердження того, що зазначений в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса №81010 від 12.06.2021 року розмір заборгованості у розмірі 121 351,06 (Сто двадцять одна тисяча триста п`ятдесят одна гривня 06 копійок) є спірним. Так, між Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/0034/82/108297 від 19.06.2008 року. Відповідно до п. 1.1.1 сума виданого кредиту становить 12\~700,00 грн. Кінцевий строк погашення Кредиту, відповідно до п. 1.1.3. становить 19.06.2014 року. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16.03.2011 року по справі №2-870/11 позов ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Полтавської дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Полтавської дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості по кредитному договору №014/0034/82/108297 від 19.06.2008 року у розмірі 12\~036,66 грн., судовий збір в сумі 120,36 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн., а всього 12\~277,02 грн. Дане судове рішення набрало законної сили 28.03.2011 року. З огляду на наявність судового рішення про стягнення з позивачки заборгованості як за тілом кредиту так і за відсотками на загальну суму 12\~036,66 грн., вказані у спірному виконавчому написі нотаріуса суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8\~881,13 та по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 13\~194,11 грн., а в сукупному розмірі 22\~075,24 грн. абсолютно не відповідають дійсності. Так, звертаючись до суду, первійсний кредитор АТ «Райффайзен Банк Аваль» реалізував належне йому право на дострокове стягнення заборгованості та отримавши відповідне судове рішення втратив право на подальше нарахування відсотків за користування кредитом. Окрім цього, наявність судового рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №014/0034/82/108297 від 19.06.2008 року повністю виключає можливість отримати виконавчий напис нотаріуса з метою стягнення заборгованості за цим же кредитним договором, оскільки в такому випадку буде відбуватися подвійне стягнення за одним і тим самим грошовим зобов`язанням, що суперечить чинному законодавству. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Кабінетом Міністрів України 29 червня 1999 року прийнято постанову №1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. 26 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №662, якою внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, пунктом 2 наведеної Постанови КМУ доповнено Перелік №1172 після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 65037659) визнано незаконною та нечинною вказану Постанову Кабінету Міністрів України в частині, в тому числі й п.2 про доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Вказана постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, а ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у даній справі відмовлено у перегляді цієї ухвали Вищого адміністративного суду України. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року №23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року №92. Тобто, на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не входили до Переліку №1172, адже постанова КМУ про доповнення вказаного Переліку цим розділом, була визнана незаконною та нечинною судовим рішенням, яке набрало законної сили. А відтак, з врахуванням приписів ст. 87 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Слід також зазначити, що пункт 1 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі. Аналогічну правову позицію займає Верховний Суд і у постанові від 29.01.2019 у справі № 910/13233/17. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Крім того, документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку. При цьому слід зазначити, що нотаріус, який дотримується вимог Закону та Порядку, у разі якщо йому необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02.07.2019 у справі №916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18), від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), від 06.05.2020 у справі № 320/7932/16-ц (провадження № 61-38989св18) та від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17 ц ( провадження № 12-5гс2). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Постанова\~або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України). Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. \~ \~ \~ \~Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення. Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання. Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною\~постанови №\~662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про\~визнання незаконною та нечинною постанови №\~662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22\~лютого 2017\~року у справі №\~826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 81010 від 12.06.2021 року такими, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у загальному Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів (пункт 286 Інструкції). Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. Відповідачем не\~спростовано того\~факту,\~що виконавчий\~напис вчинений\~не на\~борговому документі\~(кредитному\~договорі),\~що не\~відповідає п.п.1,2\~ Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 р. Твердження викладені представником відповідача у відзиві на позовну заяву не заслуговують на увагу суду, так як не підтверджені належними доказами, не гуртуються на законові. Посилання представника на належне виконання Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 та як наслідок не можливість її застосування не заслуговує на увагу так як є довільним припущенням представника відповідача, яке не підтверджено належними доказами. Таким чином, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.п.1,2 Переліку. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, а позов підлягає до задоволення. При цьому відповідачем не надано суду доказів на спростування обставин викладених у позовній заяві та підтверджених під час розгляду справи. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору за подачу позову в сумі 908 грн., за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 496.20 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 4\~500 грн., які підтверджено копією витягу з договору про надання правової допомоги №21/01/22 від 21.01.2022 року, копією квитанції №11 від 21.01.2022 року, копією акту приймання передачі послуг №1 до Договору про надання правової допомоги №21/01/22 від 25.03.2022 року. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved