Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що він перебуває у шлюбі з відповідачкою з 06.06.2002 року, за час шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалось, у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у зв`язку з чим в сім`ї часто відбувались сварки, шлюбні відносини між ними фактично припинились, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі та суперечать його інтересам. Враховуючи вищевикладене, просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. В судове засідання позивач не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, позов підтримав повністю, просив такий задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, свого відношення до позову не направила, хоча належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи. Тому суд вважає, що слід згідно ст.280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 червня 2002 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №915, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.06.2002 року. У сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 23.06.2006 року зроблено відповідний актовий запис за №3355, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.06.2006 року. Згідно з ч. 2 ст.140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно достатті 110 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Доказів протилежного, а також того, що розірвання шлюбу суперечитиме інтересам хоча б одного з подружжя відповідачем не надано та судом не здобуто. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, оскільки шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved