Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, посилаючись на наступні обставини.\~\~ 01.07.2020 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 125_0893 на умовах якого позивач надав, а відповідач отримала суму кредиту у визначеному кредитним договором. Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору, банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені кредитним договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених кредитним договором. Згідно із пунктом 2.2 кредитного договору, кредит надається в загальному розмірі 22000,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 01 липня 2025 року, як інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. У відповідності до п. 2.4.1 кредитного договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56% річних. Згідно із п. 3.2.1 кредитного договору, банк здійснює надання кредиту одноразово, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. При цьому, згідно п. 1.1.12 кредитного договору, поточний рахунок рахунок відкритий в банку позичальником, поточний рахунок № [NUMBER] . За змістом пункту 3.1.1 кредитного договору, банк надає кредит з моменту виконання позичальником всіх та кожної з наведених нижче умов надання кредиту, а саме: сплати позичальником комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 1100,00 грн. протягом 1 (одного) банківського дня з моменту підписання цього договору; банк здійснює договірне списання комісійної винагороди з поточного рахунку позичальника одночасно з зарахуванням на поточний рахунок суми кредиту, для чого позичальник зобов`язаний забезпечити наявність на поточному рахунку суми коштів, достатньої для списання комісійної винагороди. Позичальник усвідомлює та погоджується з тим, що комісійна винагорода буде списана з поточного рахунку, в тому числі за рахунок коштів, що надійшли у вигляді кредиту, у зв`язку з чим сума коштів (в тому числі отриманих у вигляді кредиту), що буде доступна йому для використання на поточному рахунку після списання комісійної винагороди зменшиться на розмір комісійної винагороди банку. Згідно із пунктом 3.3.3 кредитного договору, позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 366,67 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно, до 05 числа місяця наступного за звітнім, починаючи з серпня 2020 року. За умовами пункту 4.3 кредитного договору, позичальник зобов`язана: належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе цим договором зобов`язання у строки, обумовлені цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а у випадку порушення умов цього договору, достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. Відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з кредитного договору. Відповідно до пункту 8.3 кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплаті процентів за користування кредитом, комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу. Отже, за кредитним договором виникли зобов`язання: в банку надати позичальнику кредит у розмірі встановленому кредитним договором; в позичальника повернути отримані кредитні кошти у встановлений строк, сплачувати проценти, а також штрафні санкції (у випадку їх наявності). Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в строк та в розмірі встановленому кредитним договором. В той же час, позичальник систематично порушує умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту та процентів. У відповідності умов кредитного договору сторони погодились, що у разі невиконання позичальником будь якого зобов`язання визначеного кредитним договором, банк має право вимагати погашення кредиту, сплати процентів за фактичний час користування кредитом, комісій, штрафних санкцій. Відповідно до п. 3.9.3.2 кредитного договору, дострокове повернення кредиту за ініціативою Банку відбувається У разі прострочення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 58 (п`ятдесят вісім) календарних днів. Крім того, сторони погодили зміну терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку з настанням відкладальних обставин, зокрема у разі прострочення виконання зобов`язань позичальником за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 58 (п`ятдесят вісім) календарних днів (п. 3.10.2.2 кредитного договору). Однак, відповідачем систематично порушувались умови кредитного договору. Несвоєчасне виконання зобов`язань щодо сплати щомісячних платежів (повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та сплати за обслуговування кредиту) протягом строку дії кредитного договору, призвело до виникнення простроченої заборгованості. В свою чергу, в підпункті 4.2.1 кредитного договору, позивач та відповідач домовились, що банк має право вимагати від позичальника належного виконання останньою взятих на себе зобов`язань по цьому договору. Пунктом 4.2.2 кредитного договору, встановлює право банку при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами, більш ніж на один місяць, а також, в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. Сума заборгованості відповідача за договором, станом на 10.10.2021 року становить 20229 грн. 20 коп., що складається з: - загальна сума простроченого кредиту (основного боргу) 17345,51 грн.; - загальна сума прострочених нарахованих відсотків 2563,38 грн.; - пеня за несвоєчасну сплату кредиту 00,00 грн.; - пеня за несвоєчасну сплату процентів 00,00 грн.; - сума сплаченої пені 00,00 грн.; - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу 64,41 грн.; - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам 19,43 грн.; - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу\~ 207,92 грн.; - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам 28,55 грн. В порушення приписів норм матеріального права відповідач не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання по договору. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості в розмірі 20229,20 грн. та судового збору в розмірі 2270,00 грн. (а.с. 1-3). Ухвалою судді від 29 листопада 2021 року позовна заява акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредиті була залишена без руху (а.с. 28-30). Ухвалою судді від 20 січня 2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 39-40). В судове засідання представник позивача, адвокат Баклан Андрій Вікторович, який діє на підставі ордеру, серії ВВ № 1023558 від 26.04.2022 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 57-58) не з`явився, через електронну пошту надіслав до суду клопотання, зареєстроване 13.05.2022 року за вх. № 14324 про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 55-56). Відповідач [PERSON] в судове засідання, яке було призначено на 04.02.2022 року о 12 год. 00 хв. не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення поштового відправлення. Із зазначеного поштового повідомлення вбачається, що судова повістка була вручена відповідачу особисто 02.02.2022 року, про слухання справи, яке відбудеться в Білоцерківському міськрайонному суді 04 лютого 2022 року о 12 годині 00 хвилин (а.с. 42). 04 лютого 2022 року судове засідання було відкладено до 11 березня 2022 року о 09 год. 30 хв., у зв`язку з неявкою відповідача (а.с. 43). Відповідачу [PERSON] було вдруге направлено судову повістку про розгляд справи, яке призначено на 11.03.2022 року о 09 год. 30 хв. рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Із зазначеного поштового повідомлення вбачається, що судова повістка була вручена відповідачу особисто 11.02.2022 року, про слухання справи, яке відбудеться в Білоцерківському міськрайонному суді 11 березня 2022 року о 09 годині 30 хвилин (а.с. 47). 11 березня 2022 року судове засідання було знято з розгляду та відкладено на 13 травня 2022 року о 10 год. 30 хв., у зв`язку з перебуванням судді у відпустці (а.с. 49). Відповідачу [PERSON] було втретє направлено судову повістку про розгляд справи, яке призначено на 13.05.2022 року о 10 год. 30 хв. рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Із зазначеного поштового повідомлення вбачається, що судова повістка була вручена відповідачу особисто 13.04.2022 року, про слухання справи, яке відбудеться в Білоцерківському міськрайонному суді 13 травня 2022 року о 10 годині 30 хвилин (а.с. 53), заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Отже, суд вважає, що були застосовані всі заходи для сповіщення відповідача про розгляд цивільної справи та приходить до висновку, що відповідач [PERSON] про слухання справи, яке було призначено на 13 травня 2022 року була повідомлена завчасно, у відповідності до вимог Цивільно-процесуального кодексу України. З боку відповідача [PERSON] жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Також, не надходив і відзив і на позовну заяву акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк». Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлена відповідач [PERSON] не з`явилась в судове засідання, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надала відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд\~ вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Ухвалою суду від 13.05.2022 року постановлено провести заочний розгляд справи у вищезазначеній цивільній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явились в судове засідання,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача АТ «Державний ощадний банк» в особі філії Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 01.07.2020 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 125_0893 на умовах якого позивач надав, а відповідач отримала суму кредиту у визначеному кредитним договором. Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору, банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені кредитним договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених кредитним договором. Згідно із пунктом 2.2 кредитного договору, кредит надається в загальному розмірі 22000,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 01 липня 2025 року, як інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. У відповідності до п. 2.4.1 кредитного договору, за користування кредитом позичальник зобов`язана сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56% річних. Згідно із п. 3.2.1 кредитного договору, банк здійснює надання кредиту одноразово, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. При цьому, згідно п. 1.1.12 кредитного договору, поточний рахунок рахунок відкритий в банку позичальником, поточний рахунок № [NUMBER] . За змістом пункту 3.1.1 кредитного договору, банк надає кредит з моменту виконання позичальником всіх та кожної з наведених нижче умов надання кредиту, а саме: сплати позичальником комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 1100,00 грн. протягом 1 (одного) банківського дня з моменту підписання цього договору; банк здійснює договірне списання комісійної винагороди з поточного рахунку позичальника одночасно з зарахуванням на поточний рахунок суми кредиту, для чого позичальник зобов`язана забезпечити наявність на поточному рахунку суми коштів, достатньої для списання комісійної винагороди. Позичальник усвідомлює та погоджується з тим, що комісійна винагорода буде списана з поточного рахунку, в тому числі за рахунок коштів, що надійшли у вигляді кредиту, у зв`язку з чим сума коштів (в тому числі отриманих у вигляді кредиту), що буде доступна їй для використання на поточному рахунку після списання комісійної винагороди зменшиться на розмір комісійної винагороди банку. Згідно із пунктом 3.3.3 кредитного договору, позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 366,67 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно, до 05 числа місяця наступного за звітнім, починаючи з серпня 2020. За умовами пункту 4.3 кредитного договору, позичальник зобов`язана: належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе цим договором зобов`язання у строки, обумовлені цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а у випадку порушення умов цього договору, достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. Відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з кредитного договору. Відповідно до пункту 8.3 кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплаті процентів за користування кредитом, комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу. Отже, за кредитним договором виникли зобов`язання: в банку надати позичальнику кредит у розмірі встановленому кредитним договором; в позичальника повернути отримані кредитні кошти у встановлений строк, сплачувати проценти, а також штрафні санкції (у випадку їх наявності). Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в строк та в розмірі встановленому кредитним договором. В той же час, позичальник систематично порушує умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту та процентів. У відповідності умов кредитного договору сторони погодились, що у разі невиконання позичальником будь якого зобов`язання визначеного кредитним договором, банк має право вимагати погашення кредиту, сплати процентів за фактичний час користування кредитом, комісій, штрафних санкцій. Відповідно до п. 3.9.3.2 кредитного договору, дострокове повернення кредиту за ініціативою Банку відбувається У разі прострочення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 58 (п`ятдесят вісім) календарних днів. Крім того, сторони погодили зміну терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку з настанням відкладальних обставин, зокрема у разі прострочення виконання зобов`язань позичальником за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 58 (п`ятдесят вісім) календарних днів (п. 3.10.2.2 кредитного договору). Однак, відповідачем систематично порушувались умови кредитного договору. Несвоєчасне виконання зобов`язань щодо сплати щомісячних платежів (повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та сплати за обслуговування кредиту) протягом строку дії кредитного договору, призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на 20.10.2021 року становить 20229,20 грн. з яких: загальна сума простроченого кредиту (основного боргу) 17345,5185 грн.; загальна сума прострочених нарахованих відсотків 2563,38 грн.; пеня за несвоєчасну сплату кредиту 00,00 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів 00,00 грн.; сума сплаченої пені 00,00 грн.; загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу 64,41 грн.; загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам 19,43 грн.; загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу\~ 207,92 грн.; загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам 28,55 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а.с. 5-6). В свою чергу, в підпункті 4.2.1 кредитного договору, позивач та відповідач домовились, що банк має право вимагати від позичальника належного виконання останньою взятих на себе зобов`язань по цьому договору. Пунктом 4.2.2 кредитного договору, встановлюється право банку при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами, більш ніж на один місяць, а також, в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, підписання договору про споживчий кредит від 01.07.2020 року свідчить про те, що [PERSON] всі умови даної заяви цілком зрозумілі і вона вважає його справедливим по відношенню до неї. Вказаний договір був прочитаний та підписаний сторонами. Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні заяв до договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відносно правової природи стягнення трьох процентів річних згідно частини другої статті 625 ЦК слід зазначити, що вказана норма застосовується як наслідок неправомірного користування чужими грошовими коштами, тобто прострочення виконання грошового зобов`язання та не застосовується при стягненні процентів за правомірне користування чужими грошовими коштами, які визначені положеннями статей 536, 1048, 1056-1 ЦК України. Таким чином, правомірне та неправомірне користування грошовими коштами позичальником, а відтак стягнення процентів за правомірне (статті 536, 1048, 1056-1 ЦК) та неправомірне (стаття 625 ЦК) користування не є тотожними поняттями і регулюються різними нормами ЦК. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.04.2018 року за наслідком розгляду справі 910/10156/17 сформулювала висновок, яким розмежувала наслідки правомірного та неправомірного користування чужими грошовими коштами: "Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях, а саме: одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу; прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством, зокрема, частиною першою статті 1048 ЦК України. Разом із тим, наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК, боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На даний час відповідачем [PERSON] заборгованість в розмірі 20229,20 грн. не була сплачена. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановлений законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В порушення вищезазначених вимог закону та умов заяви до договору, відповідач зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом просив стягнути з відповідача заборгованість саме у сумі 20229,20 гривень, яка утворилася з зв`язку з порушенням зобов`язань з боку відповідача та складається із заборгованості основного боргу, заборгованості по сплаті відсотків, 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу, 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам, інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу, інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам, згідно наявного розрахунку заборгованості. З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум.\~ За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на законі, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 20229,20 гривень. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Отже, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2270,00 гривень, понесення яких документально підтверджено (а.с. 34). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved