Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, згідно якої просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] 29 грудня 2017 року у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №1736; після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 29 грудня 2017 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №1736. Від даного шлюбу подружжя має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, фактично з жовтня 2020 року будь - які стосунки між сторонами відсутні, спільне господарство не ведеться. Позивач вказує, що відповідач ще до народження їхньої спільної дитини створив іншу сім`ю та проживає з іншою жінкою в незареєстрованому шлюбі, тому поновлення сімейних стосунків та примирення неможливе за взаємним небажанням сторін. За таких обставин позивач і звернулася до суду із даною позовною заявою. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 14 квітня 2022 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Шудря В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON] , представника позивача - адвоката Шудрі В.І. та відповідача [PERSON] , вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 29 грудня 2017 року у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №1736, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31 березня 2021 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно- Східного міжрегіонального управлінняМіністерства юстиції (м. Суми). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя фактично шлюбно - сімейних відносин не підтримує, спільного господарства не веде. Подружжя не має наміру щодо поновлення сімейних стосунків. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть, вони не мають наміру щодо збереження шлюбу, враховуючи думку відповідача, який позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] бажає залишити прізвище, набуте у шлюбі - « [PERSON] ». Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду згідно квитанцій №2024/з3 від 06 жовтня 2021 року та №0165310005 від 25 березня 2022 року, оригінали яких містяться в матеріалах справи, а також стягнути на її користь з відповідача [PERSON] сплачений нею судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Outcome: approved