Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1. 09 лютого 2022 року [PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про зміну способу стягнення аліментів. 2. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який розірвано рішенням Шумського районного суду Тернопільської області 12 грудня 2019 року. [INFO] в подружжя народилося двоє синів [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 29 серпня 2019 року з відповідача стягнуто в користь позивачки аліменти на утримання дітей по 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 26 березня 2019 року. Як зазначає позивачка в позовній заяві, тих аліментів, які сплачує відповідач не вистачає для належного утримання їхніх з ним дітей, оскільки ціни на продукти харчування, одяг та інше значно виросли. Діти навчаються у Биковецькому НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад», де відповідно діти в обід харчуються, у школі проводяться поточні ремонти, за що позивачкою проводяться регулярні оплати. Крім того, діти час від часу хворіють, на кожен сезон їй необхідно купувати дітям одяг, вартість якого значно перевищує розмір стягуваних аліментів. Позивачка вважає, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі більшому, ніж по 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, оскільки у відповідача відсутня заборгованість по аліментах. З огляду на наведене, позивачка вважає за доцільне стягувати з відповідача на утримання дітей аліменти в частці від його доходу щомісяця з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, на 03 березня 2022р. 4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 03 березня 2022 року судовий розгляд було відкладено на 12 квітня 2022 року. 5. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Сідорова І.А. в судове засідання не з`явилися, від представника позивача електронною поштою надійшла заява про розгляд справи у їх з позивачкою відсутності. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі. 6. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнав частково, вказавши, що він офіційно не працевлаштований та не має сталого заробітку, погодився при можливості сплачувати більшу суму аліментів. 7. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 8. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 9. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Садківською сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в с. Садки Шумського району Тернопільської області. В графі «батьки» вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . 10. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Садківською сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в с. Садки Шумського району Тернопільської області. В графі «батьки» вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . 11. Відповідно до рішення Шумського районного суду Тернопільської області № 609/364/19 від 29.08.2019р. з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] по 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. 12. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області № 609/1096/19 від 12.12.2019р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який укладений 22 листопада 2008 року розірвано. 13. Згідно із довідкою № 01-24/79 від 16.11.2021р. виданою Биковецьким НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Управління освіти, культури, молоді, спорту та туризму Шумської міської ради вбачається, що під час навчання синів [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] у Биковецькому НВК, батько дітей [PERSON] не брав участі у громадському житті школи, не допомагав у проведенні поточних ремонтів, не цікавився успіхами синів у навчальній діяльності, не підтримував постійного зв`язку з класними керівниками, вчителями-предметниками. 14. Як вбачається із дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 609/364/19 від 03.01.2020р. Шумського райсуду про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 26.03.2019 року в користь [PERSON] , наданого Шумським РВ ДВС від 26.01.2022р., всього заборгованість станом на 01.01.2022 року включно становить: - сума нарахованих аліментів 2019р. - 19281 грн., 2020р. - 27293 грн., 2021р. - 29538 грн., а всього 76112 грн.; - сума сплачених аліментів 2019р. - 10000 грн., 2020р. - 42207 грн., 2021р. - 25400 грн., а всього 77607 грн. 15. Також в судовому засіданні досліджено додані до позовної заяви товарні чеки на придбання одягу та взуття дітям, гарантійний талон на придбання мобільного телефону, чеки про оплату придбаних ліків тощо. ІV. Оцінка Суду. Вирішуючи питання на предмет задоволення позову, суд враховує наступне. 16. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 17. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 18. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 19. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 20. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 21. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 22. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 23. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 24. Згідно із ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. 25. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 26. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 27. Частиною 1 ст. 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. 28. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 29. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 30. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. 31. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. 32. За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку платника аліментів. 33. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з січня - 2618 грн., з 1 липня - 2744 грн., з 1 грудня - 2833 грн. 34. Відповідно до ст.183 та ст.184 Сімейного кодексу України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, зазначається в ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України. 35. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. 36. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181,192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). 37. Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. 38. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, не погіршать їх матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. 39. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( частина перша статті 76 ЦПК України). 40. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 41. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 42. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. 43. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Встановивши вказані обставини справи та врахувавши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про зміну розміру шляхом зміни способу стягнення аліментів підлягають задоволенню. У контексті вказаної практики суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 44. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеним вимогам. На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України та

Outcome: approved