Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що проживає в будинку [ADDRESS] . Житло за вказаною адресою придбала 09.10.2021 року на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку у власниці будинку громадянки України [PERSON] . Житловий будинок особисто належав продавцю [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Коростенською міською державною нотаріальною конторою Житомирської області 07.12.2005 року за реєстровим № 2-1496. Право власності на житловий будинок зареєстроване за продавцем, в реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунальним підприємством Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації, Житомирської області, 19.07.2006 року в реєстровій книзі 55 номер запису 6581, за реєстраційним номером 12684898. На момент укладання договору купівлі продажу будинку їй не було відомо про те, що за цією адресою зареєстрований відповідач. Але через деякий час після того, як вона придбала будинок, вона отримала платіжні квитанції за водопостачання від Коростенського комунального підприємства «Водоканал» та КВЖРЕП №1, після чого стало відомо, що в будинку, який вона придбала, зареєстрований відповідач. На її усні прохання надати згоду та змінити місце реєстрації з її будинку на місце фактичного проживання відповідач відповів відмовою. 22.10.2021 року вона звернулася до відділу реєстрації місця проживання ЦНАП Коростенського міськвиконкому з проханням зняти з реєстрації відповідача. Але згідно відповіді від 26.10.2020 року, працівники відділу реєстрації місця проживання відмовили їй у знятті з реєстрації відповідача в зв`язку з відсутністю на це законних підстав. Вона, належним чином несе тягар утримання будинку, сплачує всі належні комунальні платежі, а також платежі, що передбачені за користування земельною ділянкою яку вона також придбала 09.10.2021 року на підставі договору купівлі-продажу у власниці будинку [PERSON] . Також зазначає, що має намір розпорядитись своїм майном на власний розсуд та скласти заповіт на свого сина [PERSON] , і не хоче щоб при складанні заповіту виникли проблеми. Будь-яких угод найму, оренди з відповідачем вона не укладала. Всі ці факти перешкоджають їй в здійсненні своїх прав власності відносно житлового будинку, тому позивач звернулась до суду за захистом своїх законом охоронюваних прав з даною позовною заявою. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . 14.02.2022 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Одночасно про розгляд справи повідомлялось шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду. У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь-яких заяв або клопотань, пов`язаних з розглядом справи, не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що позивач порушила спір з приводу правовідносин, пов`язаних з користуванням житловим приміщенням. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 09.10.2021 року приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Зіневичем І.Ю., [PERSON] набула право власності на житловий будинок [ADDRESS] . На підставі вказаного договору купівлі-продажу були внесені відомості про власника житлового будинку [ADDRESS] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, про що свідчить витяг від 09.10.2021 року номер витягу: 278912403, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 2475848518060. З отриманої від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області слідує, що [PERSON] значиться зареєстрованим в будинку [ADDRESS] . Датою реєстрації останнього у вказаному житловому приміщенні зазначено 04.05.2016 року. З акту сусідів, складеного 15.10.2022 року, слідує, що [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] з 09.10.2021 року не проживає, майно останнього в будинку відсутнє. Зі змісту даного акту слідує, що [PERSON] є колишнім чоловіком попереднього власника будинку. Отже, в матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач користується спірним житловим приміщенням, приймає участь в його утриманні, сплачує комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено ч.1 ст.391 ЦК України. В розумінні зазначених норм законодавства, позивач має право на захист свого права власності. \~ \~ \~ \~Статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. \~ \~ \~ \~Згідно п.1 ч.1ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. \~ \~ \~ \~З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги власника майна та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , яке на праві власності належить позивачу. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved