Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

[PERSON] в особі представника - адвоката Манжоса І.М. звернулась до суду з позовом до Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, третя особа: [PERSON] , про визнання права власності на нежитлову будівлю, а саме 1/2 частки нежитлової будівлі, що знаходиться в [ADDRESS] , яка складається з: корівника, загальною площею 808,6 кв.м, пункту штучного запліднення(прибудова), загальною площею 38,6 кв.м, санпропускника (прибудова), загальною площею 7,70 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки із-за відсутності правовстановлюючого документу в нотаріальному порядку в оформленні спадщини їй відмовлено. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, від представника позивача надійшла до суду заява, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача - Кривоозерської селищної ради не з`явився, надіслав заяву, відповідно до якої не заперечує проти розгляду справи по суті, просив прийняти рішення відповідно до чинного законодавства без участі представника. Третя особа [PERSON] надіслав заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення вимог позивача, просить розглядати справу за його відсутності. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положеннями ст.ст.12,13,81,84 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільні справи не інакше, ніж за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги; кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи; письмові докази, як правило, подаються в оригіналі, але якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу; сторони зобов`язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Згідно положень ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано Законом України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14 лютого 1992 року №2114-XII (далі - Закон №2114-XII) та Указом Президента України №62/2001 "Про заходи щодо забезпечення захисту прав селян у процесі формування аграрного сектора економіки". За положеннями ст.7 Закону №2114-XII об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. Згідно положень ст.9 Закону №2114-XII до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року №177 затверджено, зокрема Методику уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих (далі - Методика) і Типове положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки (далі - Положення). Пунктом 2 цієї Методики визначено, що співвласники - члени підприємства, в тому числі реорганізованого, за якими зберігається право на майнові паї у пайовому фонді підприємства, але які не отримали його в натурі чи не передали як внесок до статутного фонду правонаступника; майновий пай - частка майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду. Положенням передбачено, що комісія з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки, створена з метою забезпечення захисту прав на пайовий фонд майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, в тому числі реорганізованих, де не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства, основним завданням якої є уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, де не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства. Відповідно до пункту 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року №177 (далі - Порядок), майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво. Згідно з абзацом шостим пункту 14 Порядку для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Виходячи із зазначеного право власності на майновий пай посвідчується відповідним свідоцтвом, вирішення питання про видачу якого перебуває в компетенції сільської, селищної або міської ради. Водночас закон не обмежує особи строком на отримання нового свідоцтва про набуття у власність майнового паю (його частини). Отже, сама по собі відсутність нового свідоцтва про набуття у власність майнового паю (його частини) не свідчить про неможливість його отримання та, відповідно, про відсутність права на майновий пай. Згідно з Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року №62, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 4 квітня 2001 року за № 305/5496 (далі - Порядок розподілу та використання майна), що був чинним на час проведення паювання майна колишнього КСП ім.Мічуріна (п. 8) кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів: об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність та передати його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу; об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном та передати його в оренду; отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім`ї і використати його на відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку. Відповідно до п.12 цього ж Порядку розподілу та використання майна, збори співвласників після розгляду пропозицій комісії щодо визначення розмірів майнових паїв затверджують результати розподілу майна пайового фонду та переліки майна, яке виділяється у натурі групам співвласників, зокрема, для кожної з груп співвласників, які виявили бажання отримати свої майнові паї у натурі в спільну часткову власність єдиним комплексом. Відповідно до пункту 15 Порядку розподілу та використання майна, виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі. Згідно з пунктом 16 цього Порядку розподілу та використання майна, визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників майнових паїв може бути здійснене одним із нижченаведених способів за рішенням зборів співвласників: за структурою пайового фонду; конкретним майном за взаємною згодою співвласників; на конкурентних засадах шляхом проведення аукціону. Спірні питання щодо розподілу майна між співвласниками вирішуються в судовому порядку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено даними свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого виконавчим відділом Курячелозівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 15 квітня 2015 року. Спадкоємцем за законом першої черги на спадщину після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] як дружина спадкодавця, що підтверджено даними свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого Курячелозівським с/ЗАГС Кривоозерського району Миколаївської області від 31 жовтня 1976 року(а.с.11). Як вбачається зі спадкової справи №276/2018 позивач [PERSON] прийняла всю спадщину у встановленому законом порядку, подавши заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк. Як вказує позивач [PERSON] у позовній заяві, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із нежитлової будівлі, що знаходиться в [ADDRESS] , належної йому як члену колективного сільськогосподарського підприємства ім.Мічуріна с.Курячі Лози за майновим сертифікатом №433, він мав частку в пайовому фонді реформованого КСП ім Мічуріна в розмірі 2862 грн.. Державним нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори в оформленні спадкових прав на майно:нежитлову будівлю, що знаходиться в [ADDRESS] , яке залишилось після смерті [PERSON] , позивачу [PERSON] відмовлено, оскільки у відповідності до п.4.15 п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Так як правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступному його власнику(спадкоємцю) повинно вирішуватись у судовому порядку(а.с.11). Рішенням виконавчого комітету Кривоозерської селищної ради №1870 від 27 вересня 2021 року, громадській нежитловій будівлі, загальною площею 854.9 кв.м присвоєно поштову адресу за наступними реквізитами: [ADDRESS] (а.с.22) На замовлення позивача 03 вересня 2021 року працівниками ТОВ "Архітектурно-будівельна компанія "АрхСіті" Україна було виготовлено технічний паспорт на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами(а.с.12-21). Судом встановлено, що нежитлова будівля, 1/2 право власності на яке просить визнати позивач, знаходиться на території Кривоозерської селищної ради (до 2021 року - Курячелозівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області). При цьому, до позову не надано будь-яких даних щодо віднесення вказаної будівлі до пайового фонду КСП ім.Мічуріна. Позивачем не підтверджено жодними доказами щодо реорганізації КСП ім.Мічуріна в СФГ ім.Мічуріна та ліквідації останнього . Звертаючись до суду з даним позовом та обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач [PERSON] вказує, що право власності у спадкодавця [PERSON] на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою в [ADDRESS] , виникло на підставі "Акту приймання передачі виділеного майна в натурі групі співласників належного їм згідно майнових сертифікатів, яке перебуває в оренді в СФГ ім.Мічуріна згідно договору ореди від 01 червня 2001 року. 28 березня 2006 року СФГ ім.Мічуріна видало [PERSON] накладну №105. З вищевказаного "Акта приймання-передавання майна в натурі групі співласників належного їм згідно майнових сертифікатів, яке перебуває в оренді в СФГ ім.Мічуріна згідно договору оренди від 01 червня 2001 року" вбачається, що комісія по паюванню майна, з одного боку, та уповноважений - [PERSON] , діючий на підставі довіреностей, виданих Курячелозівською с/р 27 лютого 2006 року: - №54 - від [PERSON] , майновий сертифікат №765 на суму 800 грн.; - №55 - від [PERSON] , майновий сертифікат №572 на суму 3924 грн.; - №68 - від [PERSON] майновий сертифікат №332 на суму 1233 грн.; - №53 - від [PERSON] майновий сертифікат №434 на суму 2533 грн.; - [PERSON] майновий сертифікат №433 на суму 2862 грн.; склали акт про те, що [PERSON] примає, а комісія уповноважених по паюванню передає виділене майно в натурі, 1 групи "Будівлі і споруди" на загальну суму - 6550 грн., в т.ч.: - 1/2 корівника, загальною площею 490 кв.м., балансова вартість 6000 грн.; -1/2 пункту штучного запліднення, площею 24 кв.м., балансова вартість 500 грн; - 1/2 санпропускника, загальною площею 4 кв.м., балансова вартість 50 грн.. При цьому, доказів про виділення спадкодавцю [PERSON] спірного нерухомого майна зборами співвласників майна колишнього КСП ім.Мічуріна до справи не надано, оскільки відповідні протоколи засідань співвласників майна матеріали справи не містять. Позивачем до позову свідоцтво про право власності на майновий пай (майновий сертифікат), виданий на ім"я [PERSON] , з відповідними відмітками про виділення йому майна в натурі індивідуально, також не надано. Матеріали справи не містять протоколи засідань комісії по паюванню майна господарства, документи, які регламентують повноваження вказаної комісії, її склад, копії довіреностей, на які йде посилання у Акті приймання-передачі від 28 березня 2006 року, та інш. За положеннями ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тобто, на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Згідно положень ст.41 Конституції України, ст.328 ЦК України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За положеннями ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачено лише ст.ст.335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). За положеннями ст.392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у спадкодавця право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо це право не визнається іншою собою, а також у разі втрати особою документа, який посвідчує його право власності. Майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами (стаття 190 ЦК України). Майновими визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, необхідними й достатніми для засвідчення правомочності його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Суд звертає увагу, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, нежитлові будівлі, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, враховуючи, що відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб спадкодавець [PERSON] набув право на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Проте, позивачем не надано до суду об`єктивних даних про те, що у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на спірне майно на законних підставах, оскільки [PERSON] не надано до суду доказів щодо дотримання порядку паювання майна членів КСП ім.Мічуріна, та відповідно підстав набуття у власність спадкодавцем майна - 1/2 нежитлового приміщення у вигляді корівника, загальною площею 808.60 кв.м., - пункту штучного запліднення, загальною площею 38.60 кв.м., - санпропускника, загальною площею 7.70 кв.м.. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів підтверджуючих, що за життя [PERSON] , останнім в установленому законом набуто право на вказані нежитлові приміщення. Із встановленого суд зауважує, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищенаведене, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed