Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб між ними розірвано 07.07.2005 року відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 07.07.2005 року виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] , який на даний час є повнолітнім, однак продовжує навчатись у Житомирському агротехнічному фаховому коледжі за спеціальністю «Маркетинг» на контрактній основі з 01.09.2021 року, згідно наказу про зарахування №264у від 09.08.2021 року, що підтверджується довідкою з навчального закладу від 20.01.2022 року №44. Термін навчання закінчується 30.06.2023 року. Син навчається на денній формі навчання стипендії не отримує, ніякого джерела доходів не має та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач офіційно працює та одержує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу утримувати сина. З підстав, передбачених ст.ст.199, 200 Сімейного кодексу України просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] 23-х років, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. 21.02.2022 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 25.03.2022 року. У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь-яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи, не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17.02.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області. [PERSON] на даний час є студентом Житомирського агротехнічного фахового коледжу (І-ІІ рівня акредитації) за спеціальністю «Маркетинг» на контрактній основі. Термін навчання закінчується 30.06.2023 року, форма навчання денна, що стверджується наявною у справі довідкою вказаного навчального закладу за №44 від 20.01.2022 року. Виходячи з наведеного позов ґрунтується на вимогах ст.199 Сімейного Кодексу України, згідно з якою, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Положеннями ст.141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов"язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням\~обставин,\~зазначених у\~статті 182\~Сімейного кодексу\~України,\~а саме:\~стану здоров`я\~та матеріального\~становища дитини;\~стану здоров`я\~та матеріального\~становища платника\~аліментів;\~наявності у\~платника інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~інших обставин,\~що мають\~істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Повнолітня дитина сторін перебуває на стаціонарній формі навчання, а відтак не має можливості працювати та отримувати доходи, несе загальновідомі витрати, пов`язані з навчанням, як то необхідність придбання паперу, ручок, зошитів, користування комп`ютерною та копіювальною технікою, тощо, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків на період навчання. З урахуванням наведеного суд вважає, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на період навчання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісячно, оскільки зазначений позивачем в позовній заяві розмір аліментів на повнолітню дитину у виді 1/3 частки необгрунтований та не доведений. Визначення мінімального розміру аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму застосуванню не підлягає, оскільки згідно ч.2 ст.182 СК України такий розмір аліментів підлягає визначенню для дитини відповідного віку, тобто до набуття дитиною повноліття. З урахуванням наведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial