Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , жителька [ADDRESS] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , жителя [ADDRESS] , в якому просить: визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] по місцю проживання позивача [PERSON] - [ADDRESS] ; стягнення на утримання дитини [PERSON] , [INFO] щомісяця до виповнення дитині повноліття аліментів з [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 2500 грн. міс., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стягнення яких здійснювати з дня подачі в розгляд суду цієї позовної заяви; припинення стягнення аліментів на утримання дитини, що присуджені рішенням Городенківського району Івано-Франківської області від 11 листопада 2021 року в справі № 342/870/21 з [PERSON] , [INFO] ; вирішення судових витрат [PERSON] , [INFO] у спосіб їх повного стягнення в користь позивача з відповідача. В позовній заяві зазначено, що Рішенням суду від 11 листопада 2021 року Городенківського районного суду Івано-Франківської області в справі № 342/870/21 встановлено, що Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2020 року по справі № 342/1073/20 (провадження № 2/342/656/2020), яке набрало законної сили 11.01.2021, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований 24.06.2001 Вікнянською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 5 від 24.06.2001; після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Цим рішенням суду не вказувалось про місце проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого зареєстроване за адресою проживання [PERSON] ( [ADDRESS] (на даний час район Коломийський) Івано-Франківської області. Також, [PERSON] не стала подавати позову про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , бо реальні стягнення з нього аліментів були б неможливі. Достатньо того, як вважала [PERSON] , щоб [PERSON] інколи залишався з дитиною, коли [PERSON] перебуватиме на короткотермінових заробітках за кордоном, бо він проживає майже по сусідству (через інше домоволодіння). В тому числі [PERSON] залишала [PERSON] достатні та необхідні матеріальні засоби на те, щоби на час відсутності [PERSON] він міг утримувати неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як вбачається, [PERSON] скористався ситуацією, щоб хоч трохи «підзаробити» з заробленого [PERSON] за кордоном, тобто, коли [PERSON] перебувала на заробітках, він пред`явив до неї позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 11 листопада 2021 року позов [PERSON] задоволено - суд вирішив стягувати з [PERSON] , починаючи з 21.07.2021 р., щомісячно в користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] - до досягнення ним повноліття, а саме - по 1/4 частки від заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З судового рішення від 11 листопада 2021 року вбачається, що суд позов [PERSON] задовольнив, бо встановив, що довідкою № 3-216, виданою 20.07.2021 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, стверджено, що позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований і проживає по [ADDRESS] ; разом з ним без реєстрації проживає син [PERSON] , [INFO] , який перебуває на його утриманні, а [PERSON] зареєстрована та проживає за адресом [ADDRESS] , де зареєстроване місце проживання й неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] [PERSON] не мала часу ходити/їздити в судові засідання стосовно розгляду безпідставного позову, бо займалася заробітками, тому погодилася з тим, щоб судові засідання здійснювалися без її участі, а суд, щоб вирішував позов [PERSON] за власним розсудом. В т.ч. [PERSON] прогавила час на подачу апеляційної скарги на рішення суду від 11 листопада 2021 року, що зумовлене тим, що в Україні режим карантину, в Городенківському районі та Івано-Франківській області - червоного рівня, тому поїдки ускладнені, в такій ситуації [PERSON] знайти відповідного адвоката протягом розумного строку не змогла, а в законодавстві дійсно не розуміється. Ухвалою суду від 02 лютого 2022 року залучено до участі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської міської ради (м. Городенка вул. Шевченка, 77). Учасники справи в судове засідання 19.04.2022 не з`явилися. Позивач [PERSON] 08.04.2022 надіслала на електронну пошту суду заяву, в якій просила позов вирішити без її участі в судовому засіданні та задовільнити з такими позовними вимогами: постановити судове рішення про - 1) визначення місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] по місцю проживання позивача [PERSON] ; 2) стягнення на утримання дитини [PERSON] , [INFO] щомісяця до виповнення дитині повноліття аліментів з [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 2500 грн. міс., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стягнення яких здійснювати з дня подачі в розгляд суду цієї позовної заяви; 3) припинення стягнення аліментів на утримання дитини, що присуджені рішенням Городенківського району Івано-Франківської області від 11 листопада 2021 року в справі № 342/870/21 з [PERSON] , [INFO] ; а також щодо вирішення судових витрат [PERSON] , [INFO] у спосіб їх повного стягнення в користь позивача з відповідача. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служби у справах дітей Городенківської міської ради до суду поступив висновок органу опіки та піклування Городенківської міської ради про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] та клопотання про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей. Висновок органу опіки та піклування Служба у справах дітей підтримує в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2020 року по справі № 342/1073/20 (провадження № 2/342/656/2020), яке набрало законної сили 11.01.2021, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований 24.06.2001 Вікнянською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 5 від 24.06.2001; після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Про те, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис за № 7 від 21 жовтня 2008 р., підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.10.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Рішенням Городенківського районного суді Івано-Франківської області від 11 листопада 2021 року по справі № 342/870/21 (провадження № 2/342/616/2021), яке набрало законної сили 13.12.2021, ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , в користь [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнення аліментів розпочато з 21.07.2021 і до досягнення дитиною повноліття. В даному рішенні суду зазначено, що: «Із довідки № 3-216, виданої 20.07.2021 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, вбачається, що позивач [PERSON] , 1976 року народження, зареєстрований і проживає по [ADDRESS] ; разом з ним без реєстрації проживає син [PERSON] , [INFO] , який перебуває на його утриманні.». До Городенківського ВДВС, виконавчий документ про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , на виконання не надходив, а тому рішення про стягнення аліментів у відділі ДВС на виконанні не перебувало та не перебуває, що доводиться повідомленням-інформацією Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області № 2751 від 11.02.2022. Як вбачається із доповідної старшого секретаря суду від 06.04.2022, отриманої на службову записку, виконавчий лист по справі № 342/870/21 (провадження 2/342/616/2021) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину виписаний 16 листопада 2021 року секретарем судового засідання [PERSON] і знаходиться при матеріалах даної справи. [PERSON] виконавчий лист не отримував, так як не надходила до суду заява від останнього на отримання виконавчого листа. У відповідності до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України). Актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 08.02.2022 № 3-46 встановлено, що [PERSON] проживає у житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , разом із нею проживає син [PERSON] , 2008 року народження; сім`я проживає в задовільних умовах. Відповідно до характеристики, виданої Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради від 08.02.2022 р. № 3-47, громадянка [PERSON] характеризується з позитивної сторони, врівноважена, старанна, акуратна, справедлива у відношенні до своїх односельчан, громадський порядок не порушує. Зауважень і скарг з сторони жителів села до старостинського округу на неї не надходило. [PERSON] 14 лютого 2022 року надав заяву (Вх. № П-17/01-19 від 14.02.2022) до служби у справах дітей Городенківської міської ради, в якій не заперечував щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] біля матері [PERSON] . Справу на комісії з питань захисту прав дітей просить слухати без його участі. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2018 року у справі № 752/22028/16-ц зазначено, що відповідно до положень статті 12 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, при чому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що її стосується, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Стаття 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей наділяє суд повноваженнями надати можливість дитині висловити свою думку при вирішенні питань, які її стосуються, і приділяти цій думці належну увагу. У вітчизняному законодавстві також закріплені відповідні положення щодо забезпечення права дитини на власну думку. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року Савіни проти України (заява 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей. При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зроблено висновок, що лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди , право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Малолітній [PERSON] 14 лютого 2022 року надав заяву (Вх. № П-15/01-19 від 14.02.2022) до служби у справах дітей Городенківської міської ради, в якій не заперечує щодо визначення місця проживання його біля матері. Зазначив, що на даний час проживає з мамою і надалі бажає проживати з нею. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина четверта, п`ята статті 19 СК України ). Висновком органу опіки та піклування Городенківської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради від 25 березня 2022 року № 316, стверджено, що з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дітей, орган опіки та піклування Городенківської міської ради, взявши до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини від 18.03.2022 № 18, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] біля матері [PERSON] , [INFO] . Враховуючи всі обставини справи в сукупності, діючи винятково в інтересах дитини, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Городенківської міської ради, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , із матір`ю. Відповідно до роз`яснень п. 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. Так, ч. 2 ст.18 СК України передбачено, що одним із способів захисту сімейних прав та інтересів є зокрема припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Зважаючи на зазначене, суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено підстави припинення стягнення з неї на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку зі зміною обставин, а саме того, що син [PERSON] проживає разом із матір`ю та перебуває саме на її утриманні, що не було спростовано відповідачем. В свою чергу, відповідачем заявлені позивачем вимоги визнано в повному обсязі. Враховуючи встановлені судом обставини та загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд приходить до висновку щодо захисту порушеного права позивача шляхом припинення стягнення з неї на користь відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] за рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2021 року по справі № 342/870/21 (Провадження № 2/342/616/2021). Також суд вважає за необхідне припинити таке стягнення аліментів з дати подання позовної заяви - 13.12.2021. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Як зазначалось вище, сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Місцем проживання неповнолітнього сина є місце проживання його матері. При цьому відповідачем не доведено обставин того, що він надає допомогу по утриманню неповнолітнього сина. У даному випадку між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року). Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено, що прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачем підстави позовних вимог, визнання позову відповідачем, розмір встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку, обставини, визначені ст.ст. 182, 184 СК України, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача в користьпозивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не надав доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти у розмірі 2500 грн щомісячно. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовом 13.12.2021, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивач [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1816 грн. (за дві вимоги немайнового характеру - про визначення місця проживання дитини по місцю проживання позивача, про припинення стягнення аліментів з позивача на утримання дитини), що стверджується квитанцією № 0.0.2376204476.1 від 13.12.2021. Оскільки судом задоволено позов, то з відповідача слід стягнути в користь [PERSON] 1816 грн. судових витрат, понесених нею по сплаті судового збору. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки судом задоволено позов, то з відповідача слід стягнути до державного бюджету судовий збір в розмірі, передбаченому пп.2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 992,40 грн. На підставі ст.ст. 160-161, 171, 180-182, 184, 191 Сімейного Кодексу України, ст. 29 ЦК України,

Outcome: approved