Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

06.09.2021 позивач звернувся до суду з позовом до Ямницької сільської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: [PERSON] , про визнання незаконним та скасування рішення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14.10.2016 рішенням Майданської сільської ради, правонаступником якої є відповідач, [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність площею 0,0400 га для особистого селянського господарства в урочищі «Мельниковичева гора» в с. Майдан Тисменицького району. В подальшому рішенням державного кадастрового реєстратора від 13.02.2018 позивачу було відмовлено у внесені відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку з тим, що має місце перетин земельних ділянок. Як з`ясувалось [PERSON] виготовив проект землеустрою на сусідню земельну ділянку, однак в натурі фактичні розміри його ділянки не відповідають обмірам, зазначеним у витязі з Державного земельного кадастру та технічній документації. Таким чином, орган місцевого самоврядування відмовив у затвердженні технічної документації [PERSON] . Зазначає, що третя особа своїми діями намагається безпідставно та незаконно захопити собі земельну ділянку, яка станом на 15.11.1993 належала [PERSON] та від якої останній відмовився на користь позивача. Вказала, що оскаржене рішення, яким надано [PERSON] дозвіл на складення технічної документації із землеустрою є безпідставне та незаконне, оскільки у нього в користуванні ніколи не було земельної ділянки площею 0,24 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку. Вважає, що крім того, відповідачем та третьою особою грубо порушено ст.50 ЗУ «Про землеустрій» відповідно до якої проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. На підставі вищевикладених обставин вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення. Ухвалою судді від 13.09.2021 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд страви в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08.11.2021 викликано для допиту в судове засідання свідка та закрито підготовче провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 26.11.2021 о 11:15 год. Ухвалою суду від 26.11.2021 викликано для допиту у судовому засіданні свідків у даній цивільній справі. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, [PERSON] подав письмові пояснення щодо позовної заяви в яких зазначив, що рішення Майданської сільської ради про надання в користування [PERSON] земельної ділянки площею 0,0400 га для особистого селянського господарства в урочищі «Мельниковичева гора» в с. Майдан Тисменицького району та акт погодження меж земельних ділянок відсутні. Вказав, що в провадженні Івано-Франківського міського суду перебуває інша цивільна справа за позовом [PERSON] до нього, однак у даній справі позивач зазначила зручного собі відповідача - орган місцевого самоврядування. Вважає, що твердження позивача про невідповідність розмірів земельної ділянки [PERSON] обмірам, зазначеним у витязі з Державного земельного кадастру та технічній документації, не підтверджено належними доказами. Окрім того, в акті встановлення меж його земельної ділянки є підписи трьох суміжних землекористувачів, в тому числі [PERSON] , який за словами позивача передав їй земельну ділянку 0,0400 га. Зазначив, що посилання [PERSON] на захоплення ним земельної ділянки, що була надана [PERSON] , не відповідає дійсності, оскільки відсутнє звернення останнього до сільської ради про наявність такого факту. Вказав, що частина земельної ділянки загальною площею 0,24 га на яку оспорюваним рішенням надано дозвіл на виготовлення технічної документації, а саме в розмірі 0,20 га ним огороджена та на ній знаходиться житловий будинок, а інша частина в розмірі 0,0400 га, що знаходиться за парканом, як резервна, використовується для випасу худоби та час від часу розорювалась для посіву трав. Додатково зазначив, що в лютому 2018 після чергового подання заяви на затвердження технічної документації на земельну ділянку 0,24 га землеупорядник на сесії заявив, що документація буде затверджена за умови її зміни з 0,24 га на 0,20 га, так як за результатами переобміру земельної ділянки її розміри не відповідають розмірам, зазначеним в технічній документації. Крім того вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності. В поданій суду 16.11.2021 відповіді на пояснення третьої особи позивач зазначає, що надана [PERSON] копія погосподарської книги не стосується спірної адреси розташування земельної ділянки по [ADDRESS] , а виключно свідчить про її надання на [ADDRESS] . Вказала, що домоволодіння по [ADDRESS] , де згідно погосподарської книги площа земельної ділянки під ІЖБ становила 0,07 га, не належало на праві власності [PERSON] , а його тещі, тому невідомо яким чином останній став головою домоволодіння. Звернула увагу суду, що земельна ділянка площею 0,0400 га знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] , є дотичною до земельної ділянки, яка перебуває у її власності. Звернення до суду необхідне для захисту її порушеного права та інтересу. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснили, що про факт порушення своїх прав позивач дізналася у лютому 2020 після отримання відзиву [PERSON] під час розгляду цивільної справи в Івано-Франківському міському суді. Додатково зазначили, що оскаржене рішення органом місцевого самоврядування прийняте внаслідок помилки, оскільки не дивлячись у погосподарську книгу, [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,24 га, яка не була в його користуванні. Звернули увагу суду, що [PERSON] земельну ділянку площею 0,0400 га було надано рішенням Майданської сільської ради про що відображено у плані зовнішніх меж земельної ділянки на право приватної власності на землю, який у зв`язку з неможливістю видати державний акт є тимчасовим документом. Відтак просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився та подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, проти задоволення позову заперечив з мотивів, наведених у письмових поясненнях. Вказав, що архівним витягом з протоколу ХІХ сесії ХХІ скликання Майданської сільської ради народних депутатів від 29.12.1993 року та довідкою-характеристикою земельної ділянки від 29.08.2012 підтверджено надання йому в користування земельної ділянки площею 0,24 га для будівництва і обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] . На запитання суду пояснив, що виготовлена ним технічна документація на вищевказану земельну ділянку сільською радою не погоджена до цього часу, однак дії органу місцевого самоврядування не оскаржував. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що земельна ділянка в [ADDRESS] складається із двох ділянок: огороженій, на якій знаходиться будинок [PERSON] , та ділянки розміром 0,0400 га., що використовується для випасання худоби. Вказав, що наглядно бачив як [PERSON] користувався земельною ділянкою з 2015 року. У 2019 році на дану ділянку привезли каміння, а до того часу проблем у користуванні ділянкою не було. В подальшому у жовтні 2019 землеупорядник сільської ради здійснював перемірювання вищевказаної земельної ділянки, однак без врахування ділянки розміром 0,0400 га, оскільки голова сільської ради повідомила, що дана ділянка не належить [PERSON] . Вказав, що земельна ділянка, яка знаходиться по [ADDRESS] , не є площею 0,24 га., а будинок на ній станом на 1990 рік був збудований. Свідок [PERSON] суду показала, що перебувала на посаді сільського голови Майданської сільської ради з 2015 року. Вказала, що позивач в жовтні 2016 року звернулась до органу місцевого самоврядування із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,0400 га. Зазначила, що відповідно до плану земельну ділянку розміром 16 сотих було надано [PERSON] , на 12 сотих він оформив право власності, а 4 сотих залишилось. В процесі виготовлення [PERSON] проекту, [PERSON] звернувся до сільської ради з заявою про затвердження технічної документації. Дане питання було винесено на земельну комісію, яка вийшовши на місцевість, склали акт і повідомили, що слід зменшити площу до 0,20 га. Вказала, що технічна документація [PERSON] сільською радою погоджена не була. Зазначила, що [PERSON] проживає та зареєстрований по [ADDRESS] , яка перейменована з [ADDRESS] , і за даною адресою у нього рахується земельна ділянка 25 сотих. В погосподарській книзі за адресою [ADDRESS] рахується земельна ділянка за [PERSON] розміром 7 сотих. Зазначила, що до заяви про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку 0,25 га [PERSON] органу місцевого самоврядування не було додано жодного документу, який би посвідчував його право на користування такою ділянкою. Свідок [PERSON] суду показав, що з 1997 року проживає в с. Майдан Тисменицького району і час від часу за запрошенням [PERSON] або його зятя допомагав обробляти земельну ділянку орієнтовною площею не більше 3 сотих, що знаходиться за парканом. Зазначив, що точно не пригадує в які роки які виконував роботи, однак зазначив, що з 1997 року садили картоплю, орали, а останні 6 років тільки обкошували. На запитання представника позивача повідомив, що будівельні матеріали на тій земельні ділянці відсутні, а знаходяться на сусідній ділянці, яка була куплена в [PERSON] . Свідок [PERSON] суду показав, що був головою сільської ради з 2006 по 2015 роки. Зазначив, що земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] межують. Йому відомо, що між ними іде спір за крайню грядку, що належала [PERSON] , розміром 4 сотих. Пояснив, що допомагав [PERSON] обробляти дану земельну ділянку, а ця ділянка знаходиться неподалік його помешкання тому йому добре відомі всі обставини справи. З огляду на зазначене йому добре відомо, що даною земельною ділянкою [PERSON] ніколи не користувався, бо здійснював користування [PERSON] поки не відмовився від неї на користь [PERSON] згідно поданої до сільської ради заяви. Свідок [PERSON] суду повідомив, що був депутатом земельної комісії та депутатом Майданської сільської ради з 2015 по 2020 роки. Пояснив, що земельною ділянкою 0,0400 га користувався [PERSON] , який повідомив в сільську раду, що [PERSON] здійснив самозахват даної ділянки. Вказав, що [PERSON] хотів приватизувати земельну ділянку разом із спірною грядкою, яка знаходилась за його парканом, до якої жодного відношення не має. У зв`язку з надходженням до органу місцевого самоврядування заяви земельна комісія виїжджала на місцевість для обміру землі [PERSON] , за результатом чого було складено акт яким рекомендовано внести зміни в кадастровий план. Вислухавши позивача та його представника, третю особу, показання свідків, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до плану зовнішніх меж земельної ділянки на право приватної власності на землю на підставі рішення Майданської сільської ради Тисменицького району від 15.10.1993 року [PERSON] було передано у приватну власність в тому числі земельну ділянку загальною площею 0,1667 га, суміжними землекористувачами якої вказано [PERSON] та [PERSON] . Даний план зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №015 (а.с.171-173). Крім того, згідно наявної в матеріалах справи та дослідженої судом в якості письмового доказу копії рішення Майданської сільської ради Тисменицького району від 15.11.1993 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,1852 га, а у зв`язку з тим, що немає можливості видати державний акт, план зовнішніх меж земельної ділянки є тимчасовим документом (а.с.170). Відповідно до копії погосподарської книги на [ADDRESS] за даною адресою [PERSON] виділено земельну ділянку 0, 25 га. (а.с.71-72, 209-210). Відповідно до облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2011 - 2015 роки у [PERSON] була наявна земельна ділянка для індивідуального житлового будівництва площею 0,07 га (а.с.7-9, 92-94). Згідно архівного витягу з протоколу ХІХ сесії ХХІ скликання Майданської сільської ради народних депутатів від 29.12.1993 року [PERSON] сесія ухвалила приватизувати присадибну ділянку (а.с.114). Як вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.05.2012 та технічного паспорту на садибний житловий будинок [PERSON] має на праві власності домоволодіння по [ADDRESS] , рік побудови 1990 (а.с.116, 188-192). 19.06.2012 встановлено межі земельної ділянки [PERSON] [ADDRESS] в натурі (а.с.53). Відповідно до рішення XV сесії Майданської сільської ради Тисменицького району VI скликання від 20.07.2012 року [PERSON] надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо виготовлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,24 га, яка знаходиться в [ADDRESS] (а.с.15). Згідно довідки-характеристики земельної ділянки від 29.08.2012 [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,24 га для будівництва і обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] (а.с.48). Згідно заяви [PERSON] , адресованої сесії Майданської сільської ради від 04.02.2014, останній просить зупинити приватизацію земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] площею 24 сотих, оскільки останній проводить самозахват земельної ділянки, яка прилягає до огорожі [PERSON] (а.с.219-221). При цьому суд залишає без уваги твердження третьої особи про фальсифікацію даної заяви, оскільки резолюція на ній поставлена з його слів 04.02.2013 року, однак визначальним є дата реєстрації заяви у виконкомі Майданської сільської ради, яка як вбачається із відповідного штемпеля, збігається із датою її написання [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 24.03.2014 на підставі договору купівлі-продажу від 24.03.2014 за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1249 га в с. Майдан, урочище «Мельниковичева гора» (а.с.121-22). Згідно із заявою [PERSON] , що зареєстрована у виконкомі Майданської сільської ради 16.09.2016, останній просить сесію Майданської сільської ради вилучити з його користування земельну ділянку площею 0,04 га, яка знаходиться в урочище «Мельниковичева гора» [ADDRESS] по сусідству із [PERSON] та [PERSON] і передати її у власність [PERSON] (а.с.160). Відповідно до рішення ІX сесії Майданської сільської ради Тисменицького району VIІ скликання від 14.10.2016 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0400 га для особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Майдан, урочище «Мельниковичева гора» вул. Сагайдачного (а.с.10). Згідно пояснювальної записки на технічну документацію земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0,2400 га, на замовлення [PERSON] , остання розроблена з діючими нормами та правилами (а.с.50-51). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку 10.05.2017 відділом у Тисменицькому районі ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області здійснено присвоєння кадастрового номеру 2625882701:01:004:0499 земельній [ADDRESS] , площею 0,2400 га (а.с.54-55). Актом виїзного засідання постійної комісії сільської ради з питань земельних відносин від 01.06.2017, який в подальшому був затверджений рішенням XVІ сесії Майданської сільської ради Тисменицького району VIІ скликання від 23.06.2017, виявлено, що фактичні обміри земельної ділянки по [ADDRESS] не відповідають обмірам Витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку № НВ-2602503502017 від 11.05.2017. Рекомендовано внести зміни в кадастровий план (а.с.16). Актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання закріплено в натурі межі земельної ділянки, наданої користувачу [PERSON] площею 0,0400 га для особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Майдан, урочище «Мельниковичева гора» вул. Сагайдачного (а.с.85). Згідно з актом виїзного засідання постійної комісії сільської ради з питань земельних відносин від 03.10.2017, розглянувши заяву [PERSON] про затвердження проекту землеустрою комісія дійшла висновку, що межі земельної ділянки не порушено (а.с.11). Відповідно до рішення XXІ сесії Майданської сільської ради Тисменицького району VIІ скликання від 27.10.2017 року затверджено акт виїзного засідання постійної комісії сільської ради з питань земельних відносин від 03.10.2017 (а.с.12). Згідно висновку ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області від 28.12.2017 про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,0400 га [PERSON] , останній погоджено (а.с.13). Рішенням державного кадастрового реєстратора від 13.02.2018 позивачу було відмовлено у внесені відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку з тим, що має місце перетин земельної ділянки з ділянкою 2625882701:01:004:0499 (а.с.14). Згідно із відповідями відповідача від 09.08.2021 та 17.08.2021 відповідно до відомостей з земельно-кадастрової книги с. Майдан та облікової картки об`єкта погосподарського обліку за гр. [PERSON] в [ADDRESS] закріплена земельна ділянка площею 0,07 га для ІЖБ. Встановлено, що рішенням XV сесії Майданської сільської ради Тисменицького району VI скликання від 20.07.2012 року [PERSON] надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо виготовлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,24 га, яка знаходиться в [ADDRESS] (а.с.6). Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Земельним кодексом України та Законом України «Про землеустрій», в редакціях на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ч.1, 2 ст.118 ЗК України, в редакції на момент прийняття оскарженого рішення, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. При цьому ст. 123 ЗК України було врегульовано порядок надання земельних ділянок державної та комунальної власності у користування. Так, відповідно до ч.1 ст.123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частиною 2 вищевказаної норми передбачено, що рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про землеустрій», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, крім поділу та об`єднання земельних ділянок, включає в тому числі рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди. Так, [PERSON] надав суду копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) в [ADDRESS] , що виготовлялась на підставі оскарженого рішення, серед документів в якій міститься архівний витяг з протоколу ХІХ сесії ХХІ скликання Майданської сільської ради народних депутатів від 29.12.1993 року згідно якого [PERSON] , [ADDRESS] сесія ухвалила приватизувати присадибну ділянку (а.с.114). З даного рішення суд позбавлений можливості встановити ні площу земельної ділянки, ні зв`язок даного рішення із ділянкою, що знаходиться по [ADDRESS] . Одночасно відповідно до копії погосподарської книги на [ADDRESS] за даною адресою [PERSON] виділено земельну ділянку 0, 25 га (а.с.71-72, 209-210). В той же час суд не приймає до уваги твердження третьої особи стосовно відношення даного запису до [ADDRESS] , оскільки як з`ясовано в судовому засіданні зі слів самого ж [PERSON] саме з домоволодіння по [ADDRESS] ) його дочка [PERSON] вибула в 1993 році, про що і міститься запис у даному документі. Відтак дана обставина додатково свідчить про відношення цих записів саме до домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] . Крім того, відповідно до облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2011 - 2015 роки у [PERSON] виключно була наявна земельна ділянка для індивідуального житлового будівництва площею 0,07 га, а не 0,24 га дозвіл на виготовлення технічної документації по якій йому було надано оскарженим рішенням (а.с.7-9, 92-94). Разом з тим, відповідно до показань свідка [PERSON] , яка перебувала на посаді сільського голови Майданської сільської ради з 2015 року, до заяви [PERSON] про надання дозволу на виготовлення технічної документації жодних підтверджуючих документів про надання земельної ділянки площею 0,24 га по [ADDRESS] , не додано. Стосовно довідки-характеристики, на яку теж посилався [PERSON] , як документ, що підтверджує його користування земельною ділянкою площею 0,24 га для будівництва і обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] , то суд зазначає, що останній не є правовстановлюючим документом, а видана тим же органом, що прийняв оскаржене рішення та надана вже після прийняття органом місцевого самоврядування рішення від 20.07.2012. Одночасно, вирішуючи питання про характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що даний спір є приватноправовим, оскільки у цій справі предметом розгляду є рішення суб`єкта владних повноважень про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо відведення земельної ділянки третій особі, частина якої закріплена за житловою будівлею, що належить [PERSON] на праві власності. В той же час, суд зазначає, що відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. За результатами розгляду справи суд ухвалює рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача, або до не всіх осіб, які повинні бути залучені до справи в якості відповідачів, є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Суд зазначає, що позивачем правильно визначено відповідачем у справі Ямницьку сільську раду, яка є правонаступником Майданської сільської ради. Однак, в той же час, заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються також і прав та обов`язків [PERSON] , оскільки оскарженим рішенням йому надано дозвіл на виготовлення технічної документації в тому числі на частину земельної ділянки, що знаходиться під житловим будинком, який належить йому на праві власності, а відтак заявлені позивачем вимоги не можуть бути розглянуті судом і вирішені у спорі позивача з третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та яка в такій ситуації має бути залучена співвідповідачем, так як лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про задоволення позовних вимог у випадку їх обґрунтованості, а без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть. Проте [PERSON] до участі в справі як співвідповідач не залучений, клопотань про його залучення співвідповідачем за цим позовом позивач не заявляв, хоча в підготовчому судовому засіданні судом на виконання вимог п.4 ч.2 ст.197 ЦПК України з`ясовувалась наявність таких заяв. Дана обставина є підставою для відмови у задоволенні позову. Суд звертає увагу на те, що відмова в задоволенні позовних вимог у зв`язку із вказаних вище підстав не позбавляє права позивача на захист своїх порушених прав шляхом звернення до суду із відповідним позовом до належних відповідачів, тому і його право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не є порушене. Аналогічна позиція висловлена і в постанові ВС від 08.07.2021 у справі №264/632/19. Стосовно клопотання третьої особи про пропуск позивачем строку загальної позовної давності, то суд зазначає, що згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, є підставою для відмови у позові, якщо про його застосування заявлено стороною у спорі, якою [PERSON] не є. За таких обставин суд вважає, що у задоволенні даного позову слід відмовити у повному обсязі. На підставі ст. 118, 123 Земельного кодексу України, 56 Закону України «Про землеустрій»,

Outcome: dismissed