Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилається, та те, що [INFO] в місті Лубни Полтавської області помер батько позивачки, [PERSON] , [INFO] . За життя батько позивачки придбав квартиру [ADDRESS] , в якій був зареєстрований та проживав до самої смерті. У встановлений законом строк позивачка звернулась до приватного нотаріуса Тищенко І.В. з заявою про прийняття спадщини, а після спливу шестимісячного строку - з заявою про видачу відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте 25 листопада 2021 року приватним нотаріусом Тищенко І.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у неї відсутній оригінал документа, що підтверджує право власності померлого на спадкове майно (а.с. 11). Просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом на квартиру номер [ADDRESS] , яка належала на праві приватної власності спадкодавцю - [PERSON] , померлому [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явився, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала повністю. Третя особа приватний нотаріус Лубенського міського нотаріального округу Тищенко І.В в судове засідання не з`явилася, надіслав заяву про розгляд справи без її участі, у вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, докази, надавши їм належну оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За частиною 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи…Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень…Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи…Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях… Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки, [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв: про народження позивачки (а.с.8) та про смерть [PERSON] (.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] ,що належала померлому . Позивачка як спадкоємиця першої черги за законом, звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Лубенського міського нотаріального округу Полтавської області Тищенко І.В., однак постановою від 25.11.2021р. нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно.(а.с.11) З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, складеної приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Полтавської області Тищенко І.В., заведена спадкова справа № 58/2021 до майна [PERSON] , померлого [INFO] , що проживав за адресою: [ADDRESS] . Згідно з матеріалами спадкової справи, заяви про прийняття спадщини подали: сестра померлого - [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , та дочка померлого - [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . 25 листопада 2021 року до приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Тищенко І.В., звернулася спадкоємиця за законом дочка померлого - [PERSON] , з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру номер номер [ADDRESS] . При цьому, [PERSON] повідомила, що документ, який посвідчує право власності померлого, [PERSON] , на зазначене вище нерухоме майно у неї відсутній, і тому, надати його нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину, неможливо. По даній спадковій справі між спадкоємцями мається спір і оригінал документа, що підтверджує право власності померлого на спадкове майно, знаходиться у сестри померлого -- [PERSON] , яка відмовляється надати його для переоформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину. Так як спадкоємець не надав доказів, підтверджуючих належність квартири [ADDRESS] , спадкодавцеві, видати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно не має правових підстав. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Відповідно до ст.1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка є рідною дочкою спадкодавця. Інших спадкоємців першої черги не встановлено. У відповідності із ст.1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті [PERSON] є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку.

Outcome: approved