Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] права користування житловим будинком, за адресою: [ADDRESS] , який належить на праві власності йому, [PERSON] , [INFO] . У позові посилається на те, що 05 листопада 2012 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. У шлюбі вони прожили до 25.10.2021 року. Спільних дітей не мали. У відповідачки від попереднього шлюбу є син, відповідач [PERSON] . Після реєстрації шлюбу вони проживали у подарованому йому житловому будинку, за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними проживав і син відповідачки. В даному житловому будинку, з його згоди, відповідачі були зареєстровані. 25 жовтня 2021 року шлюб між ним та відповідачкою за рішенням суду був розірваний. Ще до розірвання шлюбу, в березні 2021 року [PERSON] разом з її сином переїхали проживати до своєї баби за адресою: [ADDRESS] , але із належного йому житлового будинку, вони не знялися з реєстрації та відмовляються це зробити у добровільному порядку. Реєстрація відповідачів у вказаному будинку завдає йому, як власнику житлового будинку додаткових витрат на утримання будинку та сплаті комунальних послуг, розмір яких залежить від кількості зареєстрованих осіб у житловому будинку. Відповідачка та її син після розірвання шлюбу перестали бути членами його сім`ї, спільним побутом з ним не пов`язані, виселилися з належного йому будинку добровільно та проживають зі іншою адресою, тому їх право на користування чужим майном підлягає припиненню на його вимогу, як власника цього майна. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. До суду надійшла заява від представника позивача [PERSON] про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують та просять позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відзиву чи заперечення на позовну заяву від них не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилося. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується копією договору дарування від 03.11.2011 року та копією витягу про держану реєстрацію права № 31917370 від 04.11.2011 року. Також, судом встановлено, що [PERSON] перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] , який розірвали згідно рішення Хустського районного суду від 25 жовтня 2021 року. Відповідачка [PERSON] разом зі своїм сином від першого її шлюбу [PERSON] проживали та є зареєстрованими у належному позивачу будинку [ADDRESS] . Як вбачається з акту про встановлення факту проживання від 04.01.2022 року, складеного депутатом Горінчівської сільської ради Багуряк В., громадянка [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але з березня місяця 2021 року у вказаному будинку фактично не проживають. Місцем проживання відповідачів, як стверджує позивач, є [ADDRESS] . Отже, в ході судового розгляду підтверджується факт не проживання відповідачів у належному позивачу житловому будинку ще до розірвання шлюбу позивача [PERSON] з відповідачкою [PERSON] , приблизно з березня 2021 року. Реєстрація місця проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] у належному позивачу житловому будинку створює для нього перешкоди у користуванні належним йому нерухомим майном. Так, позивач вимушений нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, а також дана обставина позбавляє його можливості отримування соціальних пільг, які передбачені законом. Суд вважає, що наявність реєстрації місця проживання відповідачів у будинку позивача порушує права та інтереси останнього, пов`язані з розпорядженням та користуванням належним йому житловим будинком. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, відповідачі вселились у належний позивачу на праві власності житловий будинок як члени його сім`ї і набули право користуванням чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом. Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Згідно приписів пункту 4 частини першої статті 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Відповідачі [PERSON] та її син [PERSON] після розірвання шлюбу перестали бути членами сім`ї позивача, спільним побутом із ним не пов`язані, виселилися з належного йому житлового будинку добровільно та проживають за іншою адресою, тому їх право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу позивача, як власника майна - житлового будинку, на підставі ч.2 ст.406 ЦК України. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15 січня 2020 року (справа № 686/11782/17-ц) досліджуючи обставини в аналогічній справі висловив наступну правову позицію: «Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач вселився у спірний будинок в якості члена сім`ї (чоловік власника) і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Якщо відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Аналогічний по суті є висновок Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2017 року в справі N 734/387/15-ц, що користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України, Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постановах від 16 січня 2019 року в справі N 243/7004/17-ц (провадження N 61-25371св18), від 16 жовтня 2019 року у справі 243/9627/16-ц (провадження N 61-34009св18), від 23 жовтня 2019 року у справі N 766/12748/16-ц (провадження N 61-31405св18). Суд встановив, що позивач є власником будинку і як власник цього майна надавав право відповідачам користуватись ним. Із березня 2021 року відповідачі спільним побутом із позивачем не пов`язані, тобто припинені обставини, які були підставою для сервітутних відносин. Тому право відповідачів на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки відповідачі [PERSON] та її син [PERSON] вселилися в належний позивачу житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , як члени його сім`ї, але на даний час не є такими, в даному житловому будинку, який не є спільною власністю колишнього подружжя, не проживають з березня 2021 року, мають інше місце проживання, не сплачують комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню будинку, не приймають участі у спільному побуті, а їх реєстрація порушує права та інтереси позивача, пов`язані з розпорядженням та користуванням належним йому майном, суд приходить висновку, що відповідачів слід позбавити права користування цим житловим будинком. Питання стягнення судових витрат слід вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved