Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні у приватного виконавця\~виконавчого округу\~Закарпатської області\~Пивоварова Юрія\~Георгійовичау ВП № 67795394 перебуває виконавчий документ виконавчий напис № 14621 від 04.11.2021 року, вчинений \~приватним нотаріусом\~ Київського міського\~нотаріального округу\~Сазоновою Оленою\~Миколаївноюпро стягнення з боржника [PERSON] на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 0802SK від 10.04.2008 року за період з 11.12.2020 року по 26.05.2021 рік у розмірі 987\~957,46 грн. \~На думку\~\~позивача вчинення\~вказаного\~виконавчого\~напису не\~відповідає\~вимогам\~ загального\~та\~спеціального законодавства,\~яким\~регулюється\~здійснення даної\~процедури.\~Зазначає,\~що про\~вказаний виконавчий\~напис позивачу\~стало відомо\~29.12.2021,\~коли отримав\~лист від\~приватного виконавця\~про відкриття\~виконавчого провадження\~ВП №\~67795394\~ від\~07.12.\~2021\~року. Позивач\~звертає увагу\~на те,\~що з\~вказаною у\~виконавчому написі\~сумою заборгованості\~не згідний,\~оскільки ні\~стягувач,\~ні нотаріус\~ не\~надали жодного\~належного документу,\~яким була\~б встановлена\~заборгованість [PERSON] .\~Також звертає увагу на те, що виконавчий напис вчинено на підставі Кредитного договору № 0802SK від 10.04.2008 року, укладеного між позивачем та ПАТ «ВТБ Банк», який нотаріально не посвідчений. Крім того позивач вказує, що ще 25.03.2015 року Ужгородським міськрайонним судом стягнуто з [PERSON] заборгованість за вказаним кредитним договором ( справа № 308/22726/13-ц) і тому приватний нотаріус на його думку не мав права вчиняти вказаний виконавчий напис. Вказані обставини слугували підставою для звренення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.01.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.01.2022 року задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову в даній цивільній справі, а саме: зупинено стягнення з [PERSON] на підставі виконавчого напису № 14621 від 04.11.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, у виконавчому провадженні реєстраційний номер: 67795394 від 07.12. 2021 року, відкритому за постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Пивоварова Ю.Г. до вирішення справи по суті. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача ТзОВ «Вердикт Капітал», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Пивоваров Ю.Г. в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. 08.02.2022 року представник ТзОВ «Вердикт Капітал» Іжаковський О.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві. З огляду на те, що сторони виклали свої правові позиції по суті позовних вимог, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній письмових доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст.12 ЦПК України та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 10.04.2008 року [PERSON] та\~ПАТ «ВТБ\~Банк» уклали кредитний договір № 0802SK. Правонаступником усіх прав та обов`язків за вказаним кредитним договором на підставі Договору № 11 -12/20 про відступлення вимоги від 11.12.2020 року є ТзОВ «Вердикт Капітал». Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною 04.11.2021 року на підставі ст.- ст. 87-91 Закону України Про нотаріат та пункту 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06 1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №14621. Згідно вказаного виконавчого напису було запропоновано звернути стягнення з боржника [PERSON] на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 0802SK від 10.04.2008 року за період з 11.12.2020 року по 26.05.2021 рік у розмірі 987\~957,46 грн. Постановою приватного виконавця\~ виконавчого\~округу Закарпатської\~області Пивоварова\~Ю.Г.\~від 07.12.2021 року відкрито виконавче провадження №67795394 з виконання виконавчого напису №14621 виданого 04.11.2021 року. На думку\~позивача вчинення\~ виконавчого\~напису №14621 не\~відповідає вимогам\~загального та\~спеціального законодавства,\~яким регулюється\~здійснення даної\~процедури, що слугувало підставою для його оскарження в судовому порядку. Позивач із вказаним виконавчим написом не погоджується, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», а також Законом України «Про захист прав споживачів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~та пунктом 2 Переліку документів за, якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Частиною 1\~ст. 1 Закону України «Про нотаріат»\~встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2\~ст. 1 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до\~статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями\~постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662\~внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». На зазначений пункт посилався нотаріус у виконавчому написі. Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2\~Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року\~на час їх застосування був визнаний судом незаконним та нечинними, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2\~статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172\~у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом\~04.11.2021\~- в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. Згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №\~1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 04.11.2021 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону\~України\~«Про\~нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19) та Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду справа № 569/8884/17 (провадження № 61-48189св18) у постанові від 14.08.2019. Відповідно до\~положень\~ч.4\~ст.16\~Закону\~України\~«Про споживче\~кредитування»\~у\~разі затримання\~споживачем\~сплати\~частини споживчого\~кредиту\~та/або\~процентів\~щонайменше\~на один\~календарний\~місяць,\~а\~за\~споживчим кредитом,\~забезпеченим\~іпотекою,\~та\~за\~споживчим кредитом\~на\~придбання\~житла -\~щонайменше\~на\~три календарні\~місяці\~кредитодавець\~має право\~вимагати\~повернення\~споживчого кредиту,\~строк\~виплати\~якого ще\~не\~настав,\~в\~повному\~обсязі,\~якщо\~таке\~право передбачене\~договором\~про\~споживчий кредит. Кредитодавець\~зобов`язаний у\~письмовій формі\~повідомити\~споживача\~про таку\~затримку\~із\~зазначенням дій,\~необхідних\~для\~усунення порушення,\~та\~строку,\~протягом\~якого\~вони мають\~бути\~здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Таким чином, законодавець забезпечує право боржника на захист його інтересів шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Суд також в даному випадку звертає увагу на те, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25.03.2015 року повністю задоволено позов та стягнуто з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» 934343 (дев`ятсот тридцять чотири тисячі триста сорок три) гривні 11 копійок заборгованості за кредитним договором № 0802SK від 10 квітня 2008 року та 3441 (три тисячі чотириста сорок одну) гривню сплаченого судового збору. В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. \~ \~ Також\~суд звертає\~увагу позивача\~на те,\~що у\~постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~04.07.2018\~у справі\~N\~310/11534/13-ц зазначено, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у\~разі пред`явлення\~до позичальника\~вимог згідно з\~частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до\~частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. В даному ж конкретному випадку як вже попередньо зазначено, що рішенням суду від 25.03.2015 року стягнуто з позивача 934343 (дев`ятсот тридцять чотири тисячі триста сорок три) гривні 11 копійок заборгованості за кредитним договором № 0802SK від 10 квітня 2008 року, а в подальшому приватним нотаріусом вчинено оспорюваний виконавчий напис про стягнення кредитної заборгованості за тим самим кредитним договором в більшому розмірі, а саме 987\~957, 46 грн. Вказані вище фактичні обставини підтверджують на думку суду, що у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Статтею 12\~ЦПК\~України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Крім того, судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Позивач вказує, що про вказаний виконавчий напис йому стало відомо після накладення арештів на його особисті кошти у зв`язку постановою державного виконавця в рамках відкритого виконавчого провадження, що свідчить про те, що він будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від відповідача чи приватного нотаріуса не отримував. Позивач не був проінформований про існування заборгованості та її розмір, чим був позбавлений права оскаржити вимогу у судовому порядку або надати письмове заперечення відповідачу чи нотаріусу. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Виходячи з викладеного, беручи до уваги недоведеність відповідачем факту подання нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості позивача, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням норм чинного законодавства, тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до вимог ч. 1 ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідача підлягає стягненню в користь позивача сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 992, 40 грн. та 496,20 грн. сплачений позивачем судовий збір за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved