Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] зареєстрували шлюб 12.03.2009 у виконкомі Гаврилівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4. У шлюбі у них народилось двоє дітей: син [PERSON] - [INFO] , та дочка [PERSON] - [INFO] . В січні 2022 року відповідач [PERSON] звернувся до Надвірнянського районного суду з позовом про розірвання між ними шлюбу. Діти від шлюбу проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні. Вона самостійно забезпечує дітей шкільним приладдям, засобами гігієни, одягом, продуктами харчування, вітамінами та створює всі умови для розвитку та відпочинку дітей. Батько дітей участі у вихованні дітей не приймає, кошти на утримання дітей у добровільному порядку не надає, та взагалі не виконує своїх батьківських обов`язків, покладених на нього чинним законодавством. Відповідач має стабільний заробіток, оскільки являється фізичною особою -підприємцем, тому може фінансово піклуватись про дітей і брати участь у їхньому вихованні. Також відповідач є здоровим, працездатним чоловіком, інших дітей чи перестарілих батьків на утриманні немає. Тому вона вважає, що справедливим та достатнім розміром аліментів, який не буде ставити його у скрутне фінансове становище, повинен бути 5000 грн. на кожну дитину щомісячно у твердій грошовій сумі. Короткий зміст відзиву на позов: 08.04.2022 від відповідача [PERSON] поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що він позовні вимоги визнає частково. Так, позовні вимоги обґрунтовуються можливістю стягнення нього на користь неповнолітніх дітей аліментів на їх утримання у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 грн. щомісячно на кожну дитину. Однак у нього відсутні такі великі доходи на задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. Зазначає, що за час шлюбу він багато працював, все зароблене він вкладав у сім`ю, а саме: робив ремонти, здійснював зведення нерухомості по місцю проживання колишньої дружини, придбав транспортний засіб, який зареєстрований на колишню дружину. Все набуте майно за час шлюбу він залишив колишній дружині та дітям, а тому на поділ спільно-набутого майна не звертався. На даний час він фактично проживає в орендованій квартирі в [ADDRESS] , за яку сплачує відповідну орендну плату та комунальні платежі. Також зазначає, що на життя він заробляє підробітками в сфері покрівельних робіт. Однак у зв`язку із респіраторною хворобою COVID-19 його доходи у порівнянні із витратною частиною були не значними, замовлень практично не було. Крім того у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації на даний час на всій території України введено воєнний стан. Тобто доходи, як такі, в нього взагалі відсутні. На життя він заробляєт незначними підробітками, яких стає на оплату за оренду квартири та комунальних платежів. Законодавцем встановлено для гармонійного розвитку дитини віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум в розмірі 2618 грн. Також згідно ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів враховується, в тому числі, і стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не мають будь яких хронічних захворювань. Натомість у зв`язку із пандемією та запровадженим воєнним станом його доходи у 2022 році практично відсутні. На підставі наведеного та з урахуванням ситуації, що відбувається зараз на території України, він погоджується сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину. Стислий виклад позицій сторін: В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позивача підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просила суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, з індексацією відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Також просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. Крім того просила визнати надану відповідачем довідку про доходи недопустим доказом, оскільки довідка видана самим відповідачем та може містити необ`єктивні дані щодо його доходів. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, не заперечили проти стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, однак просили визначити аліменти в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу просили відмовити, оскільки в порушення вимог ЦПК України стороною позивача не надано відповідних доказів. Позовні вимоги в частині визначення розміру аліментів з індексацією вважають безпідставними. Заяву представника позивача щодо визнання довідки про доходи відповідача недопустим доказом вважають необгрунтованою. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2022 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12.03.2009 у виконкомі Гаврилівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4 (а.с. 7). У шлюбі у них народилось двоє дітей: син [PERSON] - [INFO] , та дочка [PERSON] - [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 5). Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача, позивач [PERSON] проживає разом з неповнолітніми дітьми, які перебувають на її утриманні. Сторони по справі на даний час проживають окремо. Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, види діяльності: оптова торгівля деревиною та будівельними матеріалами; покрівельні роботи; інші спеціалізовані будівельні роботи, тощо (а.с. 10). Як вбачається з копій договорів оренди квартири, наданих відповідачем, відповідач [PERSON] проживає в орендованій квартирі в [ADDRESS] , за яку сплачує відповідну орендну плату та комунальні платежі (а.с. 29-32). Згідно наданої відповідачем довідки про доходи за № 3 від 08.04.2022, виданої ФОП [PERSON] вбачається, що його дохід за шість місяців від підприємницької діяльності становив свього 4000 грн. (а.с. 39). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі суд дійшов наступних висновків. Відповідно до норм ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно норм ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц. Тому суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того в судовому засіданні сторона відповідача не заперечила проти визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2618 гривень. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Щодо вимоги сторони позивача про визначення розміру аліментів з індексацією суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17.05.2016 було внесено зміни до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 7 ст. 5 вказаного Закону, індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Згідно з ч. 2 ст. 9 вказаного Закону, індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 16.11.2016 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення», вказаний Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 доповнено пунктом 10-4 такого змісту: Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти. Листом Департаменту рівня життя та моніторингу соціального розвитку Міністерства соціальної політики України від 19.03.2018 № 33/0/67-18 щодо індексації аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, роз`яснено, що індексація грошових доходів проводиться відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 N 1078 (із змінами). Згідно з пунктом 6 Порядку індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які провадять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Індексація таких аліментів проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. При цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, разом із сумою індексації не повинен перевищувати 50 % грошового доходу платника аліментів. З викладеного вбачається, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, провинна проводитись відповідно до вищевказаного законодавства органом виконавчої служби або підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які провадять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Отже, тривале зростання загального рівня цін, що відображує зниження купівельної спроможності грошової одиниці (інфляція) саме по собі не потребує звернення отримувача аліментів до суду з відповідним позовом про збільшення розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, оскільки законодавством передбачено відповідний механізм індексації ( підвищення) розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі. Тобто стягував аліментів повинен звернутись до державної виконавчої служби з відповідною заявою щодо проведення індексації аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, враховуючи вищевказані Зміни та положення Закону України від 17.05.2016 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі». Крім того, законом України «Про внесення змін до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов`язку виконавця проводити індексацію розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 01.09.2020 № 831-ІХ встановлено, що індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у вказаній редакції Закону від 01 вересня 2020 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Враховуючи вище викладені норми законодавства суд дійшов висновку, що доводи позивача про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі з індексацією є безпідставними, оскільки сам по собі факт наявності інфляції не може бути підставою для задоволення заявлених позовних вимог, а є підставою для проведення індексації розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, у порядку, передбаченому чинним законодавством. Стосовно наданої стороною відповідача в якості доказу довідки про доходи відповідача як суб`єкта підприємницької діяльності суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У відповідності до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене суд не бере до розгляду надану стороною відповідача довідку про доходи відповідача № 3 від 08.04.2022, та визнає її недопустимим доказом, оскільки вказана довідка видана самим відповідачем, тому може містити необ`єктивні дані щодо його реальних доходів. Таким доказом на підтвердження майного стану може бути довідка про доходи, надана органом Державної податкової служби України. Суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат про правову допомогу, оскільки стороною позивача не надано жодних належних та допустимих доказів (договорів, рахунків тощо) на підтвердження сплати позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Крім того згідно вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України стороною позивача до закінчення судових дебатів не зроблено відповідну заяву про надання таких доказів. Тому в задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір за задоволення вимоги про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Висновки суду: При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] суд враховує факт проживання дітей з матір`ю, вік дітей, матеріальний стан позивача, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвиту та здоров`я дитини, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є фізичною особою-підприємцем, задовільний стан його здоров`я, відсутність у нього інших утриманців, обов`язку обох батьків утримувати дитину, а тому суд дійшов висновку, що позов слід задовільнити частково і стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи положення ст. 191 СК України стягнення аліментів слід розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 15.02.2022. В задоволенні вимоги позивача про визначення розміру аліментів з індексацією необхідно відмовити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 992 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави. В задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 3, 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 5, 9 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення»,

Outcome: approved