Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення, яким скасувати державну реєстрації права власності відповідача на земельну ділянку. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що правовстановлюючий документ на підставі якого наразі існує державна реєстрація права власності на згадуване майно відсутній. За таких обставин, на переконання позивача, наявні усі підстави для задоволення заявлених вимог. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та у відсутність фіксації його перебігу. Підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідач [PERSON] направленим відзивом заперечував задоволення позову. Власну позицію будував на тому, що заявленими вимогами позивач не навів та не підтвердив, яким чином наявність згадуваної реєстрації права власності відповідача порушує, не визнає або оспорює права чи законні інтереси заявника та якщо так, то які саме. Інший відповідач направив відзив, яким також просив відмовити у задоволенні позову, оскільки не порушувало, не визнавало та не оспорювало жодних прав позивача, а за таких обставин є не належним відповідачем у заявлених вимогах. Проаналізував матеріали надані сторонами судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Позивач є власником земельної ділянки площею 0,2449 га з цільовим призначенням для будівництва, що розташована за адресою [ADDRESS] з кадастровим номером 1822080600:05:001:0239. Реєстрація права власності відбулась на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом. [PERSON] 26 червня 1998 року отримала державний акт серії ЖТ 08 15 № 002120 на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,421 га, що в с. Нова Рудня Житомирського району Житомирської області. Підстави отримання такого майна у власність згадуваний правовстановлюючий документ не містить. Кадастровий номер земельної ділянки у такому акті також не зазначено. 2 вересня 2020 року судом ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання державного акту на право власності на землю недійсним. Даним судовим документом визнано недійсним державний акт серії ЖТ 08 15 № 002120 на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,421 га, що в с. Нова Рудня Житомирського району Житомирської області. Описово мотивувальна частина рішення містить наступні та встановлені судом фактичні обставини справи в призмі вирішуваних наразі позовних вимог. [PERSON] після смерті матері [PERSON] набула право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Буківської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 28 грудня 1993 року [PERSON] безоплатно передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,43 га в с. Нова Рудня. Остання не встигла отримати державний акт на право власності на земельну ділянку, оскільки померла. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ 08 15 № 002120, виданого 26 червня 1998 року [PERSON] набула право приватної власності на земельну ділянку площею 0,421 га, яка розташована на території с. Нова Рудня Житомирського району Житомирської області з цільовим призначенням для будівництва. Зазначений державний акт видано на підставі рішення виконавчого комітету Буківської сільської ради від 26 жовтня 1995 року. 23 грудня 2014 року вищевказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 1822080600:05:001:0296. Також, судом встановлено, що згадуваного рішення органу місцевого самоврядування не приймалось. Позивачу відмовлено у скасуванні державної реєстрації права власності відповідача на згадувану земельну ділянку у зв`язку із відсутності на це відповідних правових підстав у Держгеокадастру. 23 грудня 2014 року за відповідачем [PERSON] зареєстровані права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1822080600:05:001:0296, що за адресою [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва, площа 0,25 га. Реєстрація проведена на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ 08 15 № 002120, виданий 26 червня 1998 року. Приймаючи рішення у даній справі суд вирішує застосувати наступні положення цивільного процесуального законодавства України. Так, розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України). Обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми лише процесуального законодавства, якими визначено засади цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що згадуваний державний акт, який скасовано у судовому порядку у рамках іншої судової справи містить відмітку про його видачу на підставі певного рішення органу місцевого самоврядування. Натомість, надана позивачем в теперішній справі копія правовстановлюючого документу не містить такого самого посилання на згадуване у судовому акті рішення органу місцевого самоврядування, та не містить взагалі згадування про будь-яке інше рішення на підставі якого такий документ видавався. Скасований судом правовстановлюючий документ стосувався земельної ділянки загальною площею 0,421 га, а у відповідача наявна реєстрація права власності, яку просить скасувати позивач, на земельну ділянку площею 0,25 га. Більше того, не наведено спростування доводів відповідача щодо того, яким чином наявність зареєстрованих прав, що оскаржуються заявленими вимогами порушують, обмежують або не визнають та яких саме прав та законних інтересів позивача. Вимогами процесуального закону у ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що захисту підлягають лише порушені, не визнані або оспорювані права та законні інтереси. Аналіз таких фактичних обставин справи не дає підстави суду задовольнити вимоги позивача про скасування державної реєстрації прав власності відповідача на згадуване майно, оскільки не збігаються всі ідентифікуючі ознаки майна відображені у скасованому правовстановлюючому документі та що містяться у відомостях про зареєстроване майно. Крім цього, позивачем не наведено наявність підстав для захисту його прав та законних інтересів шляхом скасування реєстрації права власності на нерухоме майно відповідача. Результати вирішення спору не дають підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім та документально підтверджених судових витрат. Витрати відповідача перед судом не декларувались. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed