Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального закладу "Буднянська спеціальна школа" Вінницької обласної ради про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач працювала в Комунальномі закладі "Буднянська спеціальна школа" Вінницької обласної ради на посаді медичної сестри. В період роботи вона 19.11.2021 підписала контракт про проходження військової служби у Збройних силах України про що повідомила керівництво школи відповідною заявою. 26.11.2021 наказом військового комісара Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 67-РС її було призначено на посаду начальника групи зв`язку Могилів-Подільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. 06.12.2021 вона була зарахована до списків особового складу Могилів-Подільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. 06.12.2021 наказом директора школи № 68 к/тр її було звільнено з роботи з посади сестри медичної з 06.12.2021 за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (прогул без поважних причин). Вказаний наказ позивач вважала протиправним та просила його скасувати з тих підстав, що жодних прогулів без поважних причин вона не вчиняла, а відповідач зобов`язаний був зберегти її місце роботи, посаду і середній заробіток на час проходження нею військової служби. Також позивач просила поновити її на роботі, зобов`язати Комунальний заклад "Буднянська спеціальна школа" Вінницької обласної ради нарахувати та виплатити на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Ухвалою від 17.01.2022 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Вказаною ухвалою, судом залучено для участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , а також за клопотанням позивача витребувано у Комунального закладу "Буднянська спеціальна школа" Вінницької обласної ради належним чином завірені копії документів: - виписку/копії відповідних сторінок із записами від 17.11.2021, 18.11.2021 та 19.11.2021 з журналу реєстрації приготування дезинфікуючого розчину Комунального закладу "Буднянська спеціальна школа" Вінницької обласної ради; - виписку/копії відповідних сторінок із записами від 17.11.2021, 18.11.2021 та 19.11.2021 з журналу температурного контролю зберігання добових справ Комунального закладу "Буднянська спеціальна школа" Вінницької обласної ради; - виписку/копії відповідних сторінок із записами від 17.11.2021, 18.11.2021 та 19.11.2021 з журналу дезінфекції іграшок школи Комунального закладу "Буднянська спеціальна школа" Вінницької обласної ради; - виписку/копії відповідних сторінок із записами від 17.11.2021, 18.11.2021 та 19.11.2021 з журналу здоров`я працівників харчоблоку Комунального закладу "Буднянська спеціальна школа" Вінницької обласної ради; - виписку/копії відповідних сторінок із записами від 17.11.2021, 18.11.2021 та 19.11.2021 з журналу санітарного стану харчоблоку Комунального закладу "Буднянська спеціальна школа" Вінницької обласної ради; - виписку/копії відповідних сторінок із записами від 17.11.2021, 18.11.2021 та 19.11.2021 з журналу реєстрації температури техпрацівників Комунального закладу "Буднянська спеціальна школа" Вінницької обласної ради; - виписку/копії відповідних сторінок із записами від 17.11.2021, 18.11.2021 та 19.11.2021 з журналу реєстрації температури педпрацівників Комунального закладу "Буднянська спеціальна школа" Вінницької обласної ради; - виписку/копії відповідних сторінок із записами від 17.11.2021, 18.11.2021 та 19.11.2021 з журналу обліку бракеражу готової продукції Комунального закладу "Буднянська спеціальна школа" Вінницької обласної ради. 16.02.2022 представник відповідача адвокат Чернілевська Р.В. подала відзив, у якому заперечила той факт, що позивач була на роботі 17,18,19,26 листопада 2021 року, також вона була відсутня на роботі і в день свого звільнення (останній робочій день) 06 грудня 2021 року. Факт відсутності позивача на роботі підтверджується Доповідною запискою, Актами про відсутність працівника на робочому місці, табелем обліку використання робочого часу за листопад та грудень 2021 року, результатами службової перевірки з додатками. Щодо записів у журналах, зазначила, що вони могли бути виконані позивачем у будь-який інший відпрацьований день аж по день її звільнення. До того, ж певні записи суперечать іншим достовірним фактам. Зокрема, інформація у журналі перевірки температури не відповідає дійсності, а саме 17.11.2021 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були вихідними згідно графіка роботи. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в 8.30 не були на роботі, згідно розкладу уроків, але дані щодо виміру температури записані в цей час. 18.11.2021 року [PERSON] , [PERSON] були вихідні. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в 8.30 не були на роботі, згідно розкладу, але дані щодо виміру температури записані в цей час. [PERSON] знаходилась на лікарняному. 19.11.2021 [PERSON] була вихідна, [PERSON] , [PERSON] до роботи приступили о 14:30 год, а не о 07.00. Звернула увагу суду на той факт, що у позовній заяві позивач зазначає, що 26.11.2021 року вона дійсно не була присутня на роботі, але з поважних причин. При цьому у журналах містяться записи за 26.11.2021 року. Дана обставина підтверджує, що позивач робила записи у журналах в інший час. Відповідач вважає, що такі записи були здійснені саме з метою подальшого використання їх у суді як доказ відсутності прогулів. Щодо заяви про увільнення від роботи зі збереженням заробітної плати, звернула увагу суду, що така заява направлена позивачем поштою з Відділення пошти №50, що знаходиться у місті Вінниця 06 грудня 2021 року, що додатково підтверджує відсутність позивача на робочому місці, яке територіально знаходиться у Жмеринському районі. У Наказі про звільнення зазначено про прогул 06.12.2021. В цій частині Наказ позивачем не оскаржується. Відповідач вважає, що відсутність позивача на роботі без поважних причин підтверджена належними письмовими доказами, а тому підстави для задоволення позову - відсутні. Позивач відповідь на відзив не подала. Третя особа письмові пояснення не подала. Перше судове засідання, яке призначалося на 15.03.2022 було відкладено на 12.04.2022 у зв`язку з клопотанням представника відповідача. 12.04.2022 заслухано виступ зі вступними словами позивача, представника відповідача, третьої особи, допитано свідків та оголошено перерву до 28.04.2022 для\~виклику свідка. В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин у ньому викладених, просили його задоволити. Додатково суду пояснила, що 15.11.2021 вона була прийнята на роботу у КЗ «Буднянська спеціальна школа». Інша медична сестра [PERSON] стисло пояснила їй її обов`язки, так як наступного дня мала їхати на відпочинок за кордон. Журнали вона заповнювала по зразку без вимірювання температури, переставляючи місцями прізвища працівників, як казала їй [PERSON] . 17, 18,19.11.2021 року вона була на робочому місці, про що свідчать заповнені нею журнали. При цьому зазначила, що в інший день заповнити журнали вона не могла, так як меню складається кожного дня, заявки на меню кожного ранку приносять повара або завгосп. Дезінфекція іграшок у закладі ніколи не проводилася, вони лише видавали дезрозчин та таблетки хлору. 26.11.2021 вона на 7 год ранку приїхала на роботу, заповнила журнали, а потім з дозволу директора поїхала у м.Вінницю підписувати контракт. 03.12.2021 принесла директору заяву про увільнення її з 06.12.2021 від виконання обов`язків за посадою. Проте директор відмовилася її приймати. Наступного дня, вона знову просила зареєструвати її заяву, директорка сказала направити її поштою. 06.12.2021 після служби вона відправила заяву з додатками Новою поштою на ім`я директора КЗ «Буднянська спеціальна школа». На запитання представника відповідача пояснила, що від надання пояснень відмовилась із-за того, що вважала, що прогулів не було. Представник відповідача - адвокат Чернілевська Р.В. заперечувала проти позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Третя особа [PERSON] вважала позов [PERSON] безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Суду пояснила, що у їх закладі було вакантне місце медичної сестри. 15.11.2021 на цю посаду було прийнято позивача. Її було ознайомлено з правилами трудового розпорядку та посадовими обов`язками. Крім того, вона попросила іншу медичну сестру [PERSON] ознайомити позивача з документами, допомогти у їх складанні, показати приміщення, познайомити з працівниками. 15.11 та 16.11.2021 [PERSON] пояснювала позивачу як проводиться робота, як заповнюються журнали. 17.11.2021 позивач подзвонила до неї і сказала, що захворіла. 18.11. та 19.11.2021 її також не було на роботі. 20.11.2021 позивач вийшла на роботу, але ні довідки, ні лікарняного не надала, пояснила, що принесе пізніше. В кінці місяця до неї підійшла бухгалтер, сказала, що в електронній базі лікарняного [PERSON] немає. Коли останню попросили надати пояснення, вона відмовилася. 26.11.2021 зателефонувала вранці сказала, що в неї зламалася машина, на роботі її в цей день не було. 03.12.2021 [PERSON] спізнилася на роботу на 1,5 години, казала, що подасть заяву на розрахунок, вона попросила її надати пояснення про відсутність на роботі з 17 по 19 та 26.11.2021 року. Остання відмовилась, близько 17 год., до неї у кабінет знову прийшла [PERSON] разом з невідомим чоловіком, принесла заяву про увільнення у зв`язку з укладанням контракту, чоловік почав вимагати від неї підписати заяву. Залишити їй заяву для ознайомлення вони відмовились, сказали, що заява у них загубиться, тоді вона попросила надіслали її поштою. 07.12.2021 їй прийшов лист з Нової пошти, який відправила [PERSON] . Свідок [PERSON] суду показав, що працює завгоспом у КЗ «Буднянська спеціальна школа». З 15.11.2021 у їх закладі на посаді медичної сестри працює позивачка. 17, 18, 19.11.2021 та 26.11.2021 вона була відсутня на роботі. У зв`язку з цим ним була написана доповідна записка на ім`я директора школи. По даному факту була створена комісія та проведено службове розслідування. Свідок [PERSON] - головний бухгалтер КЗ «Буднянська спеціальна школа», суду показала, що наказом директора була створена комісія по проведенню службового розслідування по факту відсутності [PERSON] на робочому місці з 17 по 19.11 та 26.11.2021 року. У склад комісії входила вона, бухгалтер [PERSON] , завгосп [PERSON] та секретар [PERSON] . В ході проведення службового розслідування комісією було перевірено журнали, розпитано працівників і виявлено внесення [PERSON] недостовірних відомостей до журналів за 17.11, 18.11, 19.11 та 26.11.2021, а саме відображення інформації, яка не відповідала дійсності. При цьому зазначила, що перевірка почалася 01.12.2021 через те, що [PERSON] весь час казала, що принесе підтверджуючі документи поважності відсутності її на роботі. Нею в кінці листопада 2021 було виявлено відсутність електронного лікарняного [PERSON] . Свідок [PERSON] секретар КЗ «Буднянська спеціальна школа» суду показала, що також була членом комісії по факту відсутності [PERSON] на робочому місці. В табелі обліку використання робочого часу, який веде завгосп за 17.11.,18.11, 19.11 та 26.11.2021 року було зроблено відмітку про відсутність [PERSON] на роботі. Комісія запитувала працівників, поварів, ніхто її в ці дні на робочому місці не бачив. Були складені Акти про її відсутність у ці дні на робочому місці. Директор школи у її присутності в усній формі пропонувала [PERSON] надати письмові пояснення щодо причин її відсутності у вищевказані дні на роботі. [PERSON] казала, що хворіла та принесе лікарняний, однак так і не принесла. Потім їй письмово вручили повідомлення про надання письмових пояснень, ніяких відповідей вона не надала. Комісією була перевірена вся медична документація, виявлені недостовірні записи зроблені [PERSON] у журналах. В результаті службового розслідування комісія одностайно вважала за можливе рекомендувати звільнити [PERSON] за прогули без поважних причин. Також додала, що 03.12.2021 вона була свідком того, як [PERSON] разом з невідомим їй чоловіком були у кабінеті директора. Погрожували директору, що у неї будуть проблеми, якщо вона не підпише заяву [PERSON] . Документи не залишили, не давали ознайомитися директору. Підтвердила, що [PERSON] просила її зареєструвати її заяву про увільнення з роботи, однак вона відмовилася через те, що на заяві не було резолюції директора. Свідок [PERSON] суду показала, що з 2012 року працює медичною сестра КЗ «Буднянська спеціальна школа». 15.11.2021 року до них у заклад на посаду медичної сестри була прийнята позивач. Вона розказала та показала їй як правильно вести журнали, познайомила із персоналом, провела по школі, була весь час із нею. 17.11.2021 їй зателефонувала директор і сказала, що [PERSON] захворіла, попросила вийти за неї на роботу та написати меню на 11:00 год., вона вийшла. Також вона виходила на роботу 18.11. та 19.11.2021, зранку писала меню на 11:00 год., потім йшла додому, і ввечері знову приходила на роботу. Журнали в ці дні вона не вела, оскільки в неї було дуже багато роботи. 26.11.2021 позивачка знову не вийшла на роботу. Директор подзвонила та сказала, що в [PERSON] зламалася машина, тому вона була за неї на роботі. Також зазначила, що 03.12.2021 [PERSON] не з`явилася на роботу на 14:00 год., через це вона не мала кому передати зміну. На питання представника відповідача ствердно відповіла, що [PERSON] могла зробити записи у журнал пізніше у будь-який день, оскільки меню наявне у комп`ютері. Журнали вони не здають на перевірку, вони зберігаються у них в медичному кабінеті. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992, при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові Судом встановлено, що 12 листопада 2021 року наказом директора Комунального закладу "Буднянська спеціальна школа" Вінницької обласної ради № 63-к/тр позивача з 15 листопада 2021 року призначено на посаду сестри медичної (а.с. 9). 01.12.2021 до директора Комунального закладу "Буднянська спеціальна школа" Вінницької обласної ради звернувся завгосп [PERSON] з доповідною запискою про те, що сестра медична [PERSON] , була відсутня на роботі 17.11.2021, 18.11.2021, 19.11.2021 та 26.11.2021 року без поважної причини. Просив вжити заходи. (а.с.76) 01.12.2021 директором спеціальної школи [PERSON] , завідувачем господарства [PERSON] , головним бухгалтером [PERSON] , бухгалтером [PERSON] та сестрою медичною [PERSON] , були складені Акти №1, №2, №3, №4 про те, що сестра медична [PERSON] була відсутня на робочому місці 17.11.2021 6 год., 18.11.2021 6 год., 19.11.2021 6 год., 26.11.2021 - 6. год. та 03.12.2021 спізнилась на робоче місце, де сестра медична [PERSON] не змогла передати їй зміну (а.с.77-80). Наказом директора Комунального закладу "Буднянська спеціальна школа" №67-к/тр від 02.12.2021 на підставі доповідної записки завгоспа [PERSON] була створена комісія для проведення службового розслідування по факту відсутності [PERSON] на робочому місці з 17.11 по 19.11.2021 та 26.112021 року (а.с.83). Згідно Актів №5 від 01.12.2021 та №6 від 04.12.2021 [PERSON] пропонувалося надати письмові пояснення щодо причин її відсутності на роботі у вищевказані дні (а.с.81,85). Будь-яких пояснень [PERSON] не надала. За матеріалами службового розслідування складено Акт №1 від 06.12.2021., згідно якого в діях працівника [PERSON] , медичної сестри, було виявлено неодноразове грубе порушення трудової дисципліни, невиконання правил внутрішнього трудового розпорядку та посадових обов`язків, а також внесення недостовірних відомостей до медичної документації за 17.11.2021, 18.11.2021, 19.11.2021 та 26.11.2021 р. Дані обставини підтверджуються Додатками №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8 до Акту службового розслідування від 06.12.2021 №1 (а.с.94-149). На підставі виявлених порушень, комісія вважала за можливе рекомендувати звільнити [PERSON] , медичну сестру, згідно з п.4 статті 40 КЗпП України (за прогули без поважних причин). Наказом директора Комунального закладу "Буднянська спеціальна школа" Вінницької обласної ради № 68-к/тр від 06.12.2021 [PERSON] : - визнано для [PERSON] , медичної сестри, дні 17.11.2021 6 год., 18.11.2021 6 год., 19.11.2021 6 год., 26.11.2021 6 год. днями прогулів без поважних причин; - за грубе порушення трудової дисципліни звільнено [PERSON] , сестру медичну, за п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогули без поважних причин). Датою звільнено та останнім днем роботи [PERSON] вирішено вважати 06.12.2021 (а.с. 21-22). Листами від 07.12.2021 за №354 та 10.12.2021 за №360 позивача повідомлено про необхідність з`явитися 10.12.2021 року для підписання наказу про звільнення та отримання трудової книжки. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Прогул це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня. Невихід на роботу у зв`язку із самовільним використанням працівником відпустки, відгулів за відпрацьовані раніше дні, залишення роботи без попередження власника чи уповноваженого ним органу визнаються прогулом і можуть бути причиною звільнення працівника. При цьому, крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення особи з роботи є встановлення поважності причин відсутності. Законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності працівника на роботі, звільненого за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати будь-які докази із числа, передбачених цивільним процесуальним законодавством. Факт відсутності працівника на роботі може бути підтверджено його письмовими поясненнями, письмовими свідченнями інших працівників, відповідним актом, складеним у довільній формі безпосереднім керівником за участю не менше двох інших осіб, які є свідками відсутності на роботі працівника, щодо якого застосовується звільнення. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивачем в судовому засіданні не спростовано факту прогулів та не доведено поважності причин не виходу на роботу 17.11.2021р., 18.11.2021р., 19.11.2021р. та 26.11.2021 р., натомість факт її відсутності на робочому місці у ці дні повністю доведено відповідачем та підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами - доповідною запискою, Актами про відсутність працівника на робочому місці, табелем обліку використаного робочого часу за листопад 2021 року, результатами службової перевірки з додатками та поясненнями в судовому засіданні свідків. Разом з тим, судом встановлено, що 19 листопада 2021 року [PERSON] підписала з Міністерством оборони України контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського і старшинського складу. Сторони, укладаючи даний контракт погодили, що він є строковим та укладається на три роки (а.с. 10-11). 26 листопада 2021 року позивача наказом № 67-РС військового комісара Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки було призначено начальником групи зв`язку Могилів-Подільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Вінницької області оперативного командування «Південь» (а.с. 13). 03 грудня 2021 року [PERSON] вручено припис № 2974 про прибуття 06 грудня 2021 року до Могилів-Подільського РТЦК та СП для подальшого проходження військової служби (а.с. 14). 03 та 04 грудня 2021 року [PERSON] подавала директору Комунального закладу "Буднянська спеціальна школа" Вінницької обласної ради Осадчук Л.В. заяву у якій у зв`язку із укладенням контракту про проходження військової служби просила увільнити її з 06 грудня 2021 року від виконання обов`язків за посадою зі збереженням місця роботи, посади і середньої заробітної плати, однак директор школи відмовилась від отримання заяви (про що свідчить відповідний відеозапис (а.с.26). 06 грудня 2021 року [PERSON] через підприємство «Укрпошта» офіційно направила директору КЗ «Буднянська спеціальна школа» Осадчук Л.В. заяву, припис та копію витягу з наказу, які були отримані директором школи 07.12.2021 (а.с.16-19). 06 грудня 2021 року наказом № 178 начальника Могилів-Подільського РТЦК та СП [PERSON] зараховано до списків особового складу вказаного РТЦ (а.с. 20). Відповідно до частини третьої статті 119 КЗпП України за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Рішенням Ради національної безпеки та оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01 березня 2014 року, яке введене в дію указом Президента України від 02 березня 2014 року № 189/2014, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи. Відповідно до частиною 1 статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, яка діяла на час звільнення позивача) призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Згідно з частиною 2 статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України "Про освіту", частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України "Про фахову передвищу освіту", частиною другою статті 46 Закону України "Про вищу освіту". З положень зазначених норм законів вбачається, що гарантії, передбачені частинами третьою, четвертою статті 119 КЗпП України, надаються не тільки особам, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, але і тим, що були прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці чи настання особливого періоду. Як встановлено судом, [PERSON] було звільнено з займаної посади Наказом директора КЗ «Буднянська спеціальна школа» Вінницької обласної Ради №68-к/тр від 06.12.2021 за п.4 ст.40 КЗпП України - з 06.12.2021 року. 06 грудня 2021 року її зараховано по прибуттю до списків особового складу Могилів-Подільського РТЦК та СП (а.с. 20). Отже на момент звільнення 06 грудня 2021 року позивач [PERSON] вже проходила військову службу за контрактом у ЗСУ та на неї поширювалися гарантії ст. 119 КЗпП України, а тому суд вважає наказ про її звільнення незаконним і таким, що підлягає скасуванню. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним судом у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №163/1714/16-ц (провадження №61-10341св18). Відповідно до положень ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості, справедливості та пропорційності, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог [PERSON] щодо скасування спірного наказу в частині її звільнення та поновлення на посаді. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди є похідними та безпосередньо пов`язані з вирішенням судом питання щодо підстав для поновлення позивача на роботі. Відповідно до ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. З врахуванням наведеного позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу також підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, судовий збір повинен бути стягнутий з відповідача у розмірі, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, за ставками, які діяли на час звернення позивача до суду з позовом, тобто в сумі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved