Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси з позовом звернулась Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, до [PERSON] , за участю третьої особи: Служби у справах дітей Одеської міської ради, за яким просить відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав, та стягнути з [PERSON] на користь дитячого державного закладу, в якому буде перебувати малолітній [PERSON] , [INFO] , аліменти на його утримання до досягнення дитиною повноліття у розмірі ј частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на такі обставини. Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини встановлено, що мати дитини [PERSON] візуально має ознаки алкогольного сп`яніння. Під час виниклої між матір`ю дитини та її співмешканцем [PERSON] сварки [PERSON] вдарила його ножом. Ознаки незабезпечення малолітньої дитини належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, доглядом, який відповідає віку та сезону, не встановлено. Малолітнього було направлено до Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини № 3 «Сонечко» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради. При первинному огляді дитини лікарем-педіатром на нижніх кінцівках дитини виявлені синці. Загальний стан дитини задовільний. Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , притягувалась до адміністративної відповідальності за статтею 184 КУпАП «невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей». Тому, позивач, вимушений звернутися з цим позовом до суду за захистом та інтересів дитини. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2021 року справу за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Одеської міської ради, про відібрання дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, разом з додатками надіслано за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2021 року прийнято цивільну справу № 947/27420/21 (провадження № 2/521/5508/21) до провадження. Відкрито провадження у справі за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування до [PERSON] , за участю третьої особи: Служби у справах дітей Одеської міської ради про відібрання малолітньої дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В судовому засіданні позивач та третя особа підтримали позовні вимоги. В подальшому позивач та третя особа надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю у зв`язку з введенням воєнного стану, на позовних вимогах наполягали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала до суду заперечення на позов, просила у задоволенні позову відмовити, зазначивши, що дитині найкраще проживати з матір`ю. Після сварки, яка виникла між матір`ю дитини та її співмешканцем [PERSON] припинила взагалі вживати алкогольні напої, влаштувалася офіційно на роботу, знайшла та орендує житло, за місцем проживання зробила ремонт. За час відсутності дитини з боку [PERSON] ніяких правопорушень не було. В судовому засіданні наполягала на поверненні їй дитини, вказуючи на те, що вона змінила свій спосіб життя. Витягом з протоколу судового засідання (ухвала без видалення до нарадчої кімнати) від 23 лютого 2022 року витребувано з Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради висновок щодо доцільності відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. Висновок за Витягом з протоколу судового засідання (ухвала без видалення до нарадчої кімнати) від 23 лютого 2022 року до суду не наданий. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. У судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON] народився [INFO] (актовий запис про народження № 5902 від 21.12.2019, складений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). Відповідно до клопотання служби у справах дітей Одеської міської ради від 02.09.2021 року № 10499 вбачається, що мати дитини [PERSON] , [INFO] , разом з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження малолітнього відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. У зв`язку з інформацією, отриманою службою у справах дітей Одеської міської ради від суб`єктів виявлення та/або організації соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, про домашнє насильство та ймовірну наявність загрози життю та здоров`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідно до пункту 9 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 року № 585, працівником служби у справах дітей Одеської міської ради спільно з працівниками органу Національної поліції та працівником бригади швидкої допомоги 01.09.2021 року було проведено оцінку рівня безпеки дитини та встановлено рівень безпеки дитини, як «дуже небезпечно». Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини встановлено, що мати дитини [PERSON] , [INFO] , візуально має ознаки алкогольного сп`яніння. Під час виниклої між матір`ю дитини та її співмешканцем [PERSON] , сварки гр. [PERSON] вдарила його ножом. Ознаки незабезпечення малолітньої дитини належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, доглядом, який відповідає віку та сезону, не встановлено. Малолітнього [PERSON] було направлено до Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини № 3 «Сонечко» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради. При первинному огляді дитини лікарем-педіатром на нижніх кінцівках дитини виявлені синці. Загальний стан дитини задовільний. Відповідно до повідомлення Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області від 01.09.2021 року № 60-26384 повідомлено, що за № ЄО №26384, 26393 від 31.08.2021 надійшли повідомлення на лінію «102» про те, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , вдарила ножом в область серця свого співмешканця [PERSON] , [INFO] . Зі слів особи, яка повідомила вказану інформацію, зазначено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в стані алкогольного сп`яніння, поруч з ними знаходиться малолітня дитина, чути крики дитини. Також надійшло повідомлення про те, що до Міської клінічної лікарні № 11 доставлено гр. [PERSON] , з діагнозом: різана рана в області 5-го міжребер`я чи проникаюча невідомо, закритий пневмоторакс під ? Вдарила співмешканця ножом, ступінь важкості - стабільний, у свідомості. Вказаним листом проінформовано, що у сторін конфлікту є малолітній син - [PERSON] , [INFO] , який був свідком даної події. Мати дитини [PERSON] , [INFO] , притягувалась до адміністративної відповідальності за статтею 184 КУпАП «невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей». Відповідно до частини другої статті 170 Сімейного кодексу України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. Відповідно до розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 03.09.2021 № 506-01р малолітнього [PERSON] , [INFO] , відібрано від матері гр. [PERSON] , [INFO] . У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Наказом служби у справах дітей Одеської міської ради від 03.09.2021 року №212 малолітнього [PERSON] , [INFO] , поставлено на первинний облік. Відповідно до вимог статті 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», п.п. 2.10, 3.2 «Положення про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради», затвердженого рішенням Одеської міської ради від 26.04.2017 року № 1934-VІІ, районна адміністрація вирішує у встановленому законодавством порядку питання опіки та піклування. Згідно з підпунктом 1.7. Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року № 34/166/131/88, органи опіки та піклування вживають заходи щодо захисту особистих та майнових прав дітей. Відповідно до частини 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Як передбачено статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частиною 1 статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини 1 статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам-за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до пунктів 2-5 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Позивач зазначаючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього звернувся до суду з позовом. У судовому засіданні представником позивача підставою для відібрання дитини вказано також небезпеку для життя і здоров`я дитини. Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. При ухваленні рішення суд також враховує положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27.02.1991, в якій зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відібрання дитини від батьків тягне за собою припинення таких особистих немайнових прав батьків як право на виховання, право на захист дитини, право на спілкування з нею. Частина друга статті 155 СК України містить спеціальне застереження про те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Небезпека спілкування дитини з батьками являє собою крайній вид такої суперечності. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України»). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України»). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 2, 3 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень [PERSON] на протязі 2015 - 2021 років щонайменше вісім разів притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 173, ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 184 КУпАП. За кожною з постанов суду вказується, що при скоєнні адміністративного правопорушення відповідач перебувала в стані алкогольного сп`яніння. До кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси 11 серпня 2016 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно свого сина [PERSON] , [INFO] . Зловживання [PERSON] алкогольними напоями, не дивлячись на неодноразові притягнення до адміністративної відповідальності, попередження органу опіки та піклування, зважаючи на вік малолітнього [PERSON] , [INFO] , якому станом на день ухвалення рішення є менше 3 років, агресивну поведінку відповідача в сім`ї, суд вважає, що дії відповідача становлять загрозу для життя та здоров`я малолітньої дитини. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування своїми обов`язками. Враховуючи вище наведені обставини та інтереси малолітнього [PERSON] , суд приходить до висновку, що позивачем доведено наявність підстав для відібрання дитини від [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, оскільки остання ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також своєю поведінкою при вживанні алкогольних напоїв ставить під загрозу життя та здоров`я дитини. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили. Дану норму закону, до правовідносин, що зазначені в позовній заяві, суд застосовує відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України за аналогією закону. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання її малолітнього сина в розмірі заявлених позовних вимог. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved