Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

19 січня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , призначення йому піклувальника та стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання малолітнього сина, зловживає спиртними напоями. З 2019 року [PERSON] проживає та перебуває на повному утриманні позивачки. Згідно з нотаріально посвідченою заявою від 09 вересня 2021 року [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] . Тому [PERSON] просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо сина, стягнути аліменти на його утримання та призначити її піклувальником дитини. Ухвалою суду від 19 січня 2022 року позовна заява залишена без руху. 28 січня 2022 року провадження у справі відкрито та справа призначена до підготовчого засідання. 04 травня 2022 року позивачка зменшила позовні вимоги, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та стягнути з неї аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу на утримання дитини. [PERSON] у підготовчому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у підготовче засідання не прибула, направила заяву про його проведення без її участі, позовні вимоги визнає повністю, проти позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів не заперечує. Представник служби у справах дітей Ворожбянської міської ради Дерекачова М.В. у підготовчому засіданні позов підтримала. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Ворожбянської міської ради Сумського району Сумської області у підготовче засідання не з`явився. Оскільки у підготовчому засіданні позивачка позов підтримала, відповідачка подала заяву про повне визнання позову, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Заслухавши позивачку, представника третьої особи Деркачеву М.Д. , дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об`єктивно проаналізувавши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Інформація про батька у свідоцтві про народження зазначена відповідно до вимог ст. 135 СК України (а. с. 9, 10). Згідно з довідкою депутата Ворожбянської міської ради Ковальова О.С. від 21 жовтня 2021 року [PERSON] з 2019 року проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). Відповідно до заяви, посвідченої 09 вересня 2021 року приватним нтаріусом Шамуковою Н.В. , [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] (а. с. 12). [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання малолітнього сина, навчанням та розвитком дитини не цікавиться, що підтверджується листами директора Білопільського ЗЗСО І-ІІІ ступенів імені А.С. Макаренка, директора Білопільської ДЮСШ (а. с. 14-16). З висновку органу опіки та піклування Ворожбянської міської ради від 29 вересня 2021 року №1089 та рішення виконавчого комітету Ворожбянської міської ради від 29 вересня 2021 року №115 вбачається, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки [PERSON] у вихованні сина участі не приймає, матеріальної допомоги не надає (а. с. 17, 18, 62, 63). Відповідно до листів служби у справах дітей Білопільської міської ради від 26 липня 2021 року та директора КУ БМР "Білопільський міський центр соціальних служб" від 02 серпня 2021 року [PERSON] належним чином не здійснює своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] , який проживає в сім`ї [PERSON] , заходів щодо повернення сина не приймає, не відвідує його, участі у вихованні та утриманні не приймає (а. с. 65, 66). Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 28 жовтня 2021 року, малолітній [PERSON] проживає в сім`ї позивачки [PERSON] , забезпечений усіма необхідними умовами для проживання та навчання (а. с. 68). Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У п. 18 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що відповідно до статті 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. З огляду на положення ч. ч. 1, 3 ст. 12 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. З огляду на положення ч. ч. 4 - 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вищевказаний висновок органу опіки та піклування Ворожбянської міської ради Сумського району Сумської області, яким визнано за доцільне позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , належним чином обґрунтований і суд вважає, що таке втручання в сімейне життя малолітньої дитини буде відповідати її інтересам та позитивно вплине на розвиток дитини, оскільки залишення дитини з матір`ю, яка веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, може загрожувати здоров`ю та життю дитини. На підставі викладеного суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина. Що стосується позовних вимог позивачки про стягнення з відповідачки аліментів на утримання її неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки доходу, то суд дійшов таких висновків. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до ЦК України. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Зважаючи на викладене, позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню і з відповідачки необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19 січня 2022 року. З огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Крім того, відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави та на користь позивачки слід стягнути по 992,40 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved