Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Піщанського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, в якому просить суд постановити рішення, за яким шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстованийвиконкомом Рудницької селищної ради Піщанського району Вінницької області 04 вересня 2010 року за актовим записом № 06, розірвати, призначити до стягнення з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] , які народилися [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн., з розрахунку 3000,00 грн. на одну дитину, з дати подання позовної заяви до досягнення ними повноліття, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ", допустити негайне виконання рішення суду в межах строку, встановленого законодавством України, судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюб між ними з відповідачем зареєстровано виконавчим комітетом Рудницької селищної ради Піщанського району Вінницькій області 04 вересня 2010 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 06 та видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у них [INFO] народилися доньки [PERSON] та [PERSON] . На протязі останніх двох років стосунки між ними поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На даний час їхня сім`я розпалася, спільно вони не проживають близько шести місяців,а тому відновити сімейні стосунки, на думку позивача, неможливо і недоцільно. Також позивач зазначає, що відповідно ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В даний час позивач працює в ПрАТ "Плазма-Тек" на посаді завідуючої складу катанки та дроту, отримує заробітну плату в розмірі, що незначно перевищує мінімальний прожитковий рівень, тому їй важко утримувати дітей самостійно, адже є постійна необхідність в придбанні продуктів харчування, одягу та взуття, засобів гігієни та ліків, навчального приладдя, що також потребує чималих коштів. Оскільки відповідач є працездатною особою, замається підприємницькою діяльністю та може направляти частину своїх доходів на утримання дітей, аліментів на утримання інших дітей відповідач не сплачує, а згоди щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей не досягнуто, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх доньок у твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 гривень, з розрахунку 3000,00 грн. на одну дитину. Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року в даній справі було відкрите провадження та призначено підготовче засідання, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження. 06 квітня 2022 року Піщанським районним судом було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Судове засідання для розгляду справи по суті було призначено на 18 квітня 2022 року. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Близнюк В.В. в судове засідання 18 квітня 2022 року не з`явилися, проте від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання 18 квітня 2022 року не з`явився, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає та не заперечує проти їх задоволення. Що стосується позовної вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, то в цій частині позов визнає частково. Зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей, проте в розмірі меншому як того просить позивач, оскільки аліменти в сумі 6000 гривень є неспівмірними з його доходами, так як на даний час він не має роботи, з 19 травня 2021 року перебуває на обліку як безробітній, що підтверджується відповідним записом в його трудовій книжці. Також вказує на те, що 13 травня 2021 року припинив підприємницьку діяльність, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ, тобто постійних і достатніх доходів для виплати аліментів в сумі 6000,00 грн. немає, а тому згоден щомісячно сплачувати на утримання дітей аліменти в розмірі 2800 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконкомом Рудницької селищної ради Піщанського району Вінницької області (а.с.6). Під час перебування в шлюбі в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7-8). Позивач та відповідач мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається зі змісту позовної заяви, заяви позивача про підтримання позовних вимог та заяви відповідача про визнання позовних вимог про розірвання шлюбу. Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім`ї стали різні характери і погляди сторін на сімейне життя, ведення спільного господарства, внаслідок чого виникали конфлікти, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як однією сім`єю сторони не проживають, миритися не бажають. Відомостями, які зазначенні у довідці Піщанської селищної ради Вінницької області № 2993 від 24 листопада 2021 року, підтверджується, що до складу сім`ї [PERSON] , [INFO] , входять: чоловік [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] (а.с.9) Згідно довідки ПрАТ "ПлазмаТек" за вих. № 211119-02 від 19 листопада 2021 року [PERSON] працює в ПрАТ "ПлазмаТек" на посаді завідувач складу катанки та дроту з 08 вересня 2014 року ( наказ № 262-ОС від 08 вересня 2014 року по даний час (а.с.10). З копії трудової книжки [PERSON] слідує, що 07 травня 2021 року його було звільнено з посади технік-технолог технологічного відділу ПрАТ «ПлазмаТек», за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. 19 травня 2021 року розпочато виплату допомоги по безробіттю (а.с.37). З копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 13 травня 2021 року [PERSON] припинив підприємницьку діяльність (а.с.37). Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На цьому ж, наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного, у суду склалася достатння переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). При визначенні розміру аліментів на утримання дітей окрім вищевказаних обставин, суд також враховує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, враховуючи майновий стан як відповідача, так і позивача, які є працездатними як за віком, так і за станом здоров`я, оскільки зворотного під час судового розгляду не доведено, беручи до уваги рівний обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд погоджується із визначеним позивачем способом стягнення аліментів в твердій грошовій сумі щомісячно, та виходячи при цьому із принципу розумності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 4 000 гривень, щомісячно, до досягнення ними повноліття, оскільки аліменти в даному розмірі суд вважає необхідними та достатніми для забезпечення потреб дітей з боку батька, він перевищує мінімальний гарантований законом розмір аліментів, є співмірним з майновим станом відповідача, а їхня сплата не поставить його у скрутне матеріальне становище. В частині 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах простягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про судові витрати, суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В частині 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 2300 гривень. Разом з тим, в матеріалах справи наявна тільки квитанція № 0.0.2359404162.1 від 29 листопада 2021 року (а.с.12), яка підтверджує сплату позивачем судового збору в розмірі 908,00 гривень. Доказів понесення позивачем інших судових витрат та їх розміру до позовної заяви не долучено та під час судового розгляду суду не надано. А тому, враховуючи, надані позивачем докази на підтвердження понесених судових витрат, беручи до уваги, що позовна вимога про розірвання шлюбу задоволена судом повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір в розмірі 908,00 гривень. Також, суд виходить із положень ст.ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір», згідно яких позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із вимогою про стягнення аліментів, а тому у порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи, ціну позову, яка у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок, яка підлягала сплаті на день звернення до суду із вказаним позовом.

Outcome: partial