Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовом до відповідачки [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення до житлового приміщення. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачкою у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.07.1996 року по 13.09.2018 рік. Під час сумісного проживання ними було придбано нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] . Право власності на квартиру підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.12.2020 року. Вказана вище квартира була придбана за рахунок кредитних коштів відповідно до договорів від 22.08.2013 року та від 19.06.2014 року. Після розірвання шлюбу з відповідачкою, вона залишилася там проживати, проте його до квартири не допускає, ключі від квартири йому не надає, замки у вхідних дверях змінила. Оскільки мирним шляхом йому не вдається вирішити спірне житлове питання, він був вимушений звернутися з даним позовом до суду, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив суд про усунення перешкод в користуванні ним квартирою [ADDRESS] шляхом вселення до неї та зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою, а також надати ключі від вхідних дверей квартири. Ухвалою Судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В. від 21.12.2020 року відкрито провадження у справі. 22.02.2021 року від позивача у справі до суду надійшла письмова заява про збільшення позовних вимог. Згідно з розпорядженням керівника апарату суду від 03.11.2021 року №388 у зв`язку із прийняттям 19.10.2021 року Вищою радою правосуддя рішення про звільнення судді [PERSON] призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2021 року справу передано на розгляд судді Панченко О.М. Ухвалою судді Панченко О.М. від 08.11.2021 року прийнято до свого провадження вказану вище цивільну справу, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено її підготовчий розгляд. Ухвалою суду від 16.12.2021 року залишено без задоволення клопотання представника відповідачки [PERSON] - [PERSON] про зупинення провадження у справі. Протокольною ухвалою суду від 16.12.2021 року підготовче засідання закрито, призначено розгляд справи по суті. В судове засідання позивач не з`явився, надіславши письмову заяву до суду, в якій підтримав вимоги позову, просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, повідомлена про день та час розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Зважаючи на те, що від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, відповідачка у справі до суду не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, а також зважаючи на те, що дана цивільна справа перебуває у провадженні досить тривалий час, а саме з 09.12.2020 року, суд приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду без участі сторін у справі. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так судом встановлено наступне. Позивач та відповідачка у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.07.1996 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07.08.2018 року шлюб між сторонами у справі було розірвано. (а.с. 29, 5-7). Від зареєстрованого шлюбу сторони у справи мають спільних дітей [PERSON] , 1998 р.н., [PERSON] , 2002 р.н., [PERSON] , 2015 р.н. Відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав від 01.08.2013 року КП «Житлоінвестбуд-УКБ» передав у власність [PERSON] майнові права на квартиру [ADDRESS] . (а.с. 36-39). Відповідно до договору про іпотечний кредит №1679 від 22.08.2013 року ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] уклали кредитний договір, відповідно до якого Банк надав останній кредит у розмірі 509 594.00 грн. на придбання майнових прав на об`єкт нерухомості за договором купівлі-продажу майнових прав. (а.с. 40-51). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.07.2014 року право приватної власності на спірну квартиру зареєстровано за відповідачкою у справі. (а.с. 64). Згідно довідки виданої ЖЕК 319, в спірній квартирі зареєстровані сторони у справі та їх двоє дітей. (а.с. 67). Незважаючи на рівність права щодо користування спірною квартирою, відповідачка проживає в квартирі та користується нею, чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою, перешкоджаючи вселенню до житлового приміщення, заперечує щодо його проживання не допускаючи в квартиру. Дані обставини підтверджуються зверненням позивача до Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві, реагуванням на розгляд заяв Деснянським РУГУ МВС України в м. Києві. (а.с. 4, 27-28). Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частиною 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. З наданих суду доказів вбачається, що спірна квартира [ADDRESS] придбана під час перебування позивача та відповідачки у шлюбі, позивач має законне право на проживання в ній та користування нею, відповідачка чинить позивачу у цьому перешкоди, чим порушує охоронювані законом права останнього. Отже, позивач має право вимагати від відповідачки усунути перешкоди у вільному володінні та користуванні майном. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved