Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" (далі Банк) просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] 12350,52 гривень заборгованості по кредиту та судові витрати по справі в сумі 2270,00 гривні. Вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] звернулася в Банк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву № б/н від 28 серпня 2020 року, якою підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між [PERSON] і Банком договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідно до виявленого відповідачем бажання Банк відкрив йому кредитний рахунок, видав кредитну картку та встановив початковий кредитний ліміт, який в подальшому був збільшений до 10000,00 гривень. Надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених договором умовах і в межах встановленого кредитного ліміту, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконував, своєчасно грошові кошти на погашення кредиту не надавав, через що станом на 11 липня 2021 року у неї перед Банком утворилась заборгованість в загальній сумі 12350,52 гривень, яка складається із простроченого тіла кредиту в сумі 9930,15 гривень та прострочених відсотків за користування кредитом в сумі 2420,37 гривень. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 26 серпня 2021 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Примірник матеріалів позову та копію ухвали суду від 09 вересня 2020 року відповідач отримав 17 вересня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У строк, визначений судом в ухвалі від 26 серпня 2021 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву на позов не подала. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 28 серпня 2020 року [PERSON] як клієнт Банку підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У цій заяві вказано, що відповідач згідна із тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг становлять між нею і Банком договір про надання банківських послуг. Також вказано, що відповідач ознайомилась і погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді; зобов`язалась виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті Банку, та регулярно знайомитися з їх змінами. Згідно довідки Банку про видані кредитні картки відповідачу було видано кредитну картку 28 серпня 2020 року з терміном дії 07/24. Відповідно до довідки Банку про зміну умов кредитування з 28 серпня 2020 року відповідачу на кредитну картку був встановлений кредитний ліміт в сумі 10000,00 гривень, який в подальшому неодноразово змінювався, в останнє 07 жовтня 2020 року зменшено до 9930,15 гривень, який з 19 жовтня 2020 року зменшений до 0,00 гривень. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 3) сплата неустойки; У статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже, за змістом вищенаведених законодавчих норм позивач має довести надання позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, зокрема щодо розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді пені та штрафу, а також порядку їх нарахування. В якості доказів укладення з відповідачем кредитного договору Банк надав суду анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку В силу положень ст.634 ЦК України Банк вважає, що Умови та Правила надання батьківських послуг в Приватбанку є невід`ємною частиною укладеного із відповідачем кредитного договору. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у цьому випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. До позову не додано витяг Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку, який містить підпис відповідача. Тому за таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідач ознайомлена з цими Умовами та Правилами. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17-ц. За таких обставин відсутні підстави вважати, що між сторонами укладений передбачений ст.634 ЦК України договір приєднання, а відтак відсутні підстави приймати в якості складової укладеного між сторонами договору доданий до позову витяг з Умов та Правил. Укладений між сторонами кредитний договір у відповідності до положень ст.ст.207, 626, 628, 1054 ЦК України у даному випадку становить підписану відповідачем 28 серпня 2020 року анкета-заява та умови кредитування. У них сторони досягли згоди щодо відсоткової ставки за користування кредитними лімітами, терміну і розміру щомісячних платежів за кредитами, комісії за зняття готівкових коштів, пені за несвоєчасне погашення заборгованості, штрафу за порушення термінів платежів. Предметом позову у справі є кредитна заборгованість в загальній сумі 12516,36 гривень, яка згідно позовних вимог Банку складається із простроченого тіла кредиту в сумі 9930,15 гривень, нарахованих на прострочений кредит відсотків згідно ст.625 ЦК України в сумі 2420,37 гривень. Із доданої до позову банківської виписки по карткових рахунках відповідача та проведеного Банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 11 липня 2021 року заборгованість відповідача [PERSON] за простроченим тілом кредиту становить 9930,15 гривень. Разом із цим, на підставі наданої Банком довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача і виписки по його кредитних рахунках встановлено, що в останнє відповідачу був зменшений кредитний ліміт 07 жовтня 2020 року до 9930,15 гривень Із виписки по карткових рахунках відповідача вбачається, що за користування кредитним лімітом Банк нараховував і списував відсотки за користування кредитними коштами, зокрема, в період з 01 листопада 2020 року до 01 травня 2021 року за ставкою 3,5%. Проте, як вбачається зі змісту підписаної відповідачем анкети-заяви, такої істотної умови як відсоткова ставка і її розмір за користування кредитним лімітом вона не містить. Як на підставу для здійснення нарахувань по відсотках Банк у позовній заяві посилається на Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та Правила надання батьківських послуг в Приватбанку, які вважає невід`ємними частинами укладеного із відповідачем кредитного договору в силу положень ст.634 ЦК України. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у цьому випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Інших достовірних підтверджень того, що Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку розумів відповідач, ознайомився і погодився із ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент підписання цієї анкети-заяви взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитом, матеріали справи не містять. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» взагалі містить чотири види кредитних карт «Універсальна» і усі вони мають різні умови кредитування. За яким видом карти, відповідно на яких умовах повинно було здійснюватися кредитування відповідача, по справі не встановлено. З огляду на викладене надані Банком витяг з Тарифів, а також Умови та Правила надання батьківських послуг в Приватбанку не можуть розцінюватись як невід`ємна частина кредитного договору. У зв`язку із цим відсутні й підстави для огляду веб-сайту Банку в порядку ст.85 ЦПК України, оскільки вчинення цієї процесуальної дії жодним чином не впливає на зроблені судом вище викладені висновки. Таким чином, враховуючи відсутність по справі підтверджень про конкретні за-пропоновані відповідачу умови щодо сплати процентів за користування кредитом, заявлена Банком вимога про стягнення з відповідача цієї складової в сумі 2420,37 гривень є безпідставною, через що задоволенню не підлягає. Щодо заборгованості по тілу кредиту, суд встановив таке. До стягнення позивач заявляє 9930,15 гривень простроченого тіла кредиту. Із виписки з картковового рахунку відповідача, сформованої за період з 28 серпня 2020 року по 01 травня 2021 року вбачається, що відповідач отримував кредитні кошти, поповнював готівкою картковий рахунок та погашав кредит, тобто користувався банківськими послугами, в тому числі через банкомати Банку та в торговельних закладах. Всього відповідач використав 10025,83 гривень, поповнив кредитну картку всього на суму 500,00 гривень. Відтак сума непогашеного тіла кредиту становить 9525,83 гривень (10025,83 500,00). Як встановлено із цієї ж банківської виписки невідповідність встановленої судом суми непогашеного тіла кредиту із тією, що заявлена у позові до стягнення, утворилась внаслідок зарахування Банком до тіла кредиту не лише коштів, які фактично були отримані відповідачем, але і списаних з ініціативи Банку за рахунок кредитних коштів нарахованих процентів, комісії, пені, щомісячного платежу за страховку «Захист на кожен день». Слід зазначити, що в анкеті-заяви не визначено не лише процентної ставки за користування кредитними коштами, а й комісії, пені, щомісячного платежу за страховку «Захист на кожен день», тому підстав для списання цих складових за рахунок наданих відповідачу кредитних коштів у Банку не було, а відтак ці складові не можна віднести до тіла кредиту. Згідно із статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електрон-ними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі досліджених доказів своє належне підтвердження знайшла заборгованість відповідача по тілу кредиту лише на суму 9525,83 гривень, яка й підлягає стягненню. Таким чином, судом встановлено підстави для часткового задоволення позову. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 77,13 % таких вимог.

Outcome: partial