Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

30.09.2021 позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй та [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , в якій зареєстровані вони та її колишній чоловік [PERSON] .. Крім того позивач зазначає, що з 2011 року відповідач зібрав свої речі та виїхав з квартири, він добровільно змінив своє місце проживання та на даний час його місце проживання невідоме. 10.10.2017 шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Також зазначено, що відповідач в добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації, а його реєстрація у вказаному житловому приміщенні створює перешкоди у здійсненні належного їй права користування своїм майном. Факт не проживання відповідача у квартирі з 2011 року підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 24.09.2011 року та свідки. Ухвалою від 12.10.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а. с. 19). У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. Відповідач у призначене судове засідання втретє не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, про причину неявки суду не відомо. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] та спільній дочці позивача та відповідача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17.11.1995, Витягами з Державного реєстру речовий прав на нерухоме майно від 21.06.2018 та 31.08.2018, а також договором дарування Ѕ частини квартири від 31.08.2018 відповідно до якого відповідач [PERSON] подарував Ѕ частину вказаної квартири своїй дочці [PERSON] (а. с. 6-10). Як встановлено сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.10.2017 розірвано (а. с. 14). Також встановлено, що у вказаній квартирі зареєстрована позивач та відповідач, що підтверджується копіями паспортів, а також щодо відповідача інформацією Реєстраційної служби Бориспільської міської ради Київської області (а. с. 4, 11-12, 18). Відповідач є колишнім власником вказаної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, а також договором дарування Ѕ частини квартири від 31.08.2018 відповідно до якого відповідач [PERSON] подарував Ѕ частину вказаної квартири своїй дочці [PERSON] (а. с. 6, 8-9). Як встановлено з показів свідків [PERSON] та [PERSON] та долученого до позовної заяви акту обстеження житлово-побутових умов ( а.с. 13), відповідач у вказаній квартирі не проживає з 2011 року. Згідно вимог ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також\~ відповідно до змісту ч. 2 вказаної статті, обрати способи захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі припинення правовідношення та припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення . А також, с уд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом ч. 1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 64 Житлового кодексу УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки відповідач, який зареєстрований в належній позивачу квартирі, тривалий час, без поважних причин не проживає, він втратив право користування вказаним жилим приміщенням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 гривень (а.с. 1) слід стягнути з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved