Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

Рух справи 31.05.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 14.04.2021, за підписом позивача, в якій він просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 16085 від 29.01.2021, вчинений приватним нотаріусом Горай О.С. щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінанс Інновція» заборгованості у розмірі 23 790,00 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01.06.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмове провадження). Клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло. Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/). Обґрунтування позову В позові позивач звертає увагу, зокрема, на те, що в провадженні приватного виконавця Іванюти І.М. перебуває на виконанні ВП № 64390055 від 05.02.2021, сторонами якого є [PERSON] (боржник), [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] та ТОВ «ФК «Фінанс Інновція» (стягувач), код за ЄДРПОУ: 41146462. Зазначає, що про існування даного виконавчого провадження № 64390055 від 05.02.2021 вона дізналася з сайту Єдиного реєстру виконавчих проваджень. Позивачка вказує, що ознайомившись з матеріалами вказаного виконавчого провадження № 64390055 від 05.02.2021, вена виявила, що зазначене виконавче провадження проводиться на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Горай Олегом Станіславовичем, зареєстрованого в реєстрі за № 16085, виданого 29.01.2021. Позивачка вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, вказуючи зокрема на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису мав перевірити: безспірність заборгованості та той факт, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, мав бути оригінал договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків його погашення. При цьому звертає увагу на те, що жодного розрахунку, графіків платежів по кредитному договору № 200618-19405-1 від 18.06.2020, а також самого кредитного договору № 200618-19405-1 від 18.06.2020 додано не було. Позивачка вважає, що приватний нотаріус вніс до оскарженого виконавчого напису відомості щодо правочину, на підставі якого вчинено виконавчий напис, які не відповідають дійсності. Зазначає, що окрім положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» при винесенні оскарженого виконавчого напису також порушено положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат», за якою нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Також, позивачка вказує, що нотаріус мав право вчинити виконавчий напис виключно на нотаріально посвідченій угоді, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, як те передбачено п. 1 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відзив та його обґрунтування 09.08.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити. В обґрунтування таких вимог ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», зокрема, зазначається, що відповідно до укладеного договору № 200618-19405-1 від 18.06.2020 (далі - Кредитний договір) між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (далі - Відповідач/Товариство/Кредитодавець) та [PERSON] , позивач отримала кредит у розмірі 4 000,00 грн, строком на 30 днів, шляхом переказу на платіжну картку № [NUMBER] емітовану AT «КБ «ПРИВАТБАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Зазначається, що такий кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитний договір був підписаний позивачем 18.06.2020 року о 14 год. 04 хв. 01 сек. шляхом введення одноразового ідентифікатора 418804 в особистому кабінеті на веб-сайті Відповідача в мережі Інтернет https://monetka.ua. Кредитні кошти були відправлені позивачу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану AT «КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується чеком № 236013837 від 18.06.2020 року (завірена копія І додається). Також, відповідач вказує, що позивачем було пролонговано договір № 200618-19405-1 від 18.06.2020 шляхом сплати комісії у розмірі 250,00 грн, що підтверджується чеком № 245760422 від 18.07.2020. Звертається увага на те, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме 18.06.2020 надав позивачу кредит у розмірі 4 000,00 грн, шляхом перерахування на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК». с Також, відповідачем зазначено, що відповідно до п. 1.2 кредитного договору, відповідач нараховує відсотки за користування кредитом розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3 кредитного договору становить 30 днів. Відповідно до п.п. 2.4.1. кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно з п. 3.3 кредитного договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п. 1.3 кредитного договору, позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3,5 % від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк. Наголошує, що процентна ставка за користуванням кредитними коштами вказана в п. 1.2 та п. 3.3 кредитного договору не змінювалась Відповідачем в односторонньому порядку та застосовувалась відповідно до умов кредитного договору. Звертає увагу на те, що позивач не повернув своєчасно відповідачу суму кредиту та нараховані відсотки для погашений заборгованості за кредитом, відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості, таким чином, в порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 Цивільного кодексу країни відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Вказує, що на підставі ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 282/20595, в зв`язку з не виконанням позивачем зобов`язань за кредитним договором, відповідач подав до приватного нотаріуса Горай О. С. заяву про вчинення виконавчого напису на стягнення заборгованості по Договору № 200618-19405-1 від 18.06.2020 з Позивача. При цьому станом на 02.08.2021 заборгованість за договором № 200618-19405-1 від 18.06.2020 становить 18 137,89 грн та складається з: - 4 000,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; - 14 137,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Зазначає, що станом на 23.12.2020 нарахування процентів позивачу було зупинено та зафіксовано розмір заборгованості, розмір заборгованості змінився з дати вчинення виконавчого напису, з урахуванням того, що відбувались погашення, що відображено у розрахунку заборгованості. Таким чином, у відповідач вважає, що у нього були всі обґрунтовані та законні підстави на звернення стягнення на грошові кошти позивача шляхом вчинення виконавчого напису на кредитному договорі. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Між сторонами укладено кредитний договір № 200618-19405-1 від 18.06.2020 в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання такого договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Товариство надає Позичальникові грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн (Кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього Договору. Кредит надається не на споживчі цілі. У п. 1.2 договору сторони погодили наступну процентну ставку за користування Кредитом - 1,7% від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3 цього Договору. Згідно з п. 1.3 договору строк надання Кредиту та строк дії Договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у Кредит не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання Кредиту може бути подовжений в порядку та на умовах, визначених цим Договором. За змістом п. 3.3. договору у випадку порушення строків повернення кредиту встановленим п. 1.3. договору (з урахуванням пролонгації дії кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3,5 % від суми несвоєчасного договору), Позичальник сплачує ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» плату за користування повернутого Кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк, визначений у п. 1.3 цього договору. У зв`язку з невиконанням позивачем зобов`язань за вказаним кредитним договором відповідачем до приватного нотаріуса Горай О.С. було подано заяву про вчинення виконавчого напису на стягнення заборгованості з позивача. 29.01.2021 приватним нотаріусом Горай О.С. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 16085 (а.с. 31), за змістом якого: - звернуто стягнення з громадянки України, якою є [PERSON] , дата народжень [INFO] , місце народження невідомо, місце роботи невідомо, реєстраційний номер облікове: карти платника податків [NUMBER] , адреса фактичного проживання: [ADDRESS] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] виданий Веселинівським РВ УМВС Україна з Миколаївській області 19.07.2004, яка є Боржником за Договором № 200618-19405-1 18.06.2020, укладеним з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ: «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», ідентифікаційний код юридичної особи: 41146462, місцезнаходження: 03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 4, офіс 52о, реквізити: п/р [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАНК», код банку 339500, далі іменоване - Стягувач, заборгованості за Договором № 200618-19405-1 від 18.06.2020; - Строк платежу за Договором № 200618-19405-1 від 18.06.2020 настав. Боржник: допущено прострочення платежів; - Стягнення заборгованості проводиться за період з 24.08.2020 по 18.01.2021; - Сума заборгованості становить 22 840,00 грн, що складається з: Прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4 000 грн; Прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 18 840,00 грн; -Загальна заборгованість Боржника становить 23 790,00 грн. 05.02.2021 приватним виконавцем Іванютою І.М. на підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження ВП № 64390055 (а.с. 33-34). Позивач вважає, що виконавчий напис № 16085 від 29.01.2021 видано з порушенням вимог закону, у зв'язку з чим звернувся до суду з позовом у даній справі про визнання його таким, що не підлягає виконанню. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595). Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними, а саме: Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 рішення суду залишено без змін. Суд враховує в якості рекомендаційних/консультаційних роз`яснень викладене у п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» за змістом якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 (в редакції постанови КМУ від 29.11.2001). Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Суд враховує, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 29.01.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Слід зазначити, що з матеріалів справи не вбачається, що договір, укладений з позивачем, на підставі якого винесено оскаржений виконавчий напис, був нотаріально посвідчений. Таким чином, подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вказаним вимогам Переліку. Отже, оскільки укладений з позивачем договір від 18.06.2020, який наданий нотаріусу для вчинення оскарженого виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, то наявні підстави для визнання відповідного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з зазначеним. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), де, зокрема, зазначено наступне: «укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Пізніше таку правову позицію підтвердила і Велика Палата Верховного Суду, яка в п.п. 93-95 постанови від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) вказала, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис на підставі договору, який не був нотаріально посвідчений, з огляду на що, позов підлягає задоволенню. Крім того, судом береться до уваги, що у постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла аналогічного висновку, викладеного вищевказаній постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). При цьому, у справі, яка переглядається, відповідачем не доведено, що сума заборгованості була такою, як зазначено у оскарженому виконавчому написі нотаріуса. Разом з цим, з матеріалів справи не вбачається, що при винесенні оскарженого виконавчого напису приватний нотаріус вчинив дії щодо перевірки безспірності заборгованості. Також, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) вказала, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові аналізувала інші відносини і вказувала на подібність строку зазначеного у ст. 88 Закону України «Про нотаріат» зі строком позовної давності, який визначений ст. 256 ЦК України в контексті застосування єдиного трирічного строку для захисту прав як фізичних так і юридичних осіб. Дійсно, строк визначений у ст. 88 Закону України «Про нотаріат» відноситься до строків захисту цивільних прав, однак це не свідчить про розповсюдження на нього правил ст. 264 ЦК України щодо переривання перебігу позовної давності. Позовну давність слід відрізняти від інших видів строків захисту цивільних прав. Так, не є позовною давністю строк для вчинення виконавчих написів та деякі інші строки. До вказаних строків правила глави 19 ЦК України про зупинення, переривання, поновлення позовної давності не застосовуються. Таким чином, суд приходить висновку, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинено поза межами трирічного строку, передбаченого ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та перериватися чи поновлюватися такий строк не може, оскільки він є присічним. Враховуючи викладене в сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Щодо судового збору Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 362,00 грн судового збору сплаченого за подання позовної заяви (908,00 грн, а.с. 46) та заяви про забезпечення позову у справі (454,00 грн, а.с. 45). Враховуючи викладене,

Outcome: approved