Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту також - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі по тексту також - відповідач), в якому просить ухвалити рішення про позбавлення його батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 25 квітня 2017 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. В період перебування у шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] . Після народження дитини відносини з чоловіком значно погіршилися та фактично припинили своє існування, внаслідок чого, рішенням Любарського районного суду від 27.02.2019, шлюб між ними розірвано, а сина залишено для проживання з матір`ю. Крім того, за рішенням суду від 16.05.2018 [PERSON] зобов`язано сплачувати аліменти на її користь на утримання малолітнього сина. Вони довгий період часу не проживають разом і не підтримують будь-яких відносин. З того часу батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні сина, не піклується про його стан здоров`я та духовний розвиток, не проявляє батьківської турботи, в тому числі не допомагає матеріально, не провідує його, не цікавиться станом здоров`я. Крім того, [PERSON] не сплачує аліменти на утримання дитини, у зв`язку з чим утворилася заборгованість та його було притягнуто до адміністративної та кримінальної відповідальності з цього приводу. Наведені факти, можна розцінювати як ухилення батька від виховання дитии, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення [PERSON] до своїх батьківських обов`язків. З огляду на вище викладене, позивачка просить суд постановити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Також позивачка просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. Позивачка у судове засідання на розгляд справи не з`явилася, однак у поданій заяві вказала, що позовні вимоги підтримує в повному об`ємі та просить справу слухати у її відсутності. Представник служби у справах дітей Любарської селищної ради у судове засідання на розгляд справи не з`явився, однак у заяві, що надійшла на адресу суду зазначив, що проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у її відсутності. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач на розгляд справи не з`явився хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи шляхом опублікування оголошень на сайті Любарського районного суду. Від нього не надійшло повідомлення про причину неявки, відзив на позов не подав, а тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження. Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] значаться: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Любарського районного суду Житомирської області №282/82/19 від 27.02.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, а сина [PERSON] залишено для проживання з матір`ю. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище - [PERSON] . Відповідно до довідки №70 від 25.01.2021, виданої Мотовилівськи старостинським округом Любарської селищної ради, дитина [PERSON] , проживає разом із матір`ю [PERSON] . Рішенням Любарського районного суду Житомирської області №282/501/18 від 16.05.2018 з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , ІПН: [NUMBER] стягуються аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . Матеріали справи вказують, що відповідач не приділяє уваги по вихованню малолітньої дитини, її життям та вихованням взагалі не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Так, згідно довідки №18.8-23/2020/17913 виданої 09.12.2020 Любарським районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), заборгованість зі сплати аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , станом на 01 грудня 2020 року становила 29216,00 грн. Висновок органу опіки і піклування Любарської селищної ради, затверджений рішенням виконавчого комітету №108 від 21.05.2021, вказує, що [PERSON] повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не турбується про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої дитини, не займається її вихованням, не надає ніякої допомоги на утримання, не виявляє бажання спілкуватися та бачитися з ним, а тому орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька - [PERSON] , [INFO] , по відношенню до його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції «Про права дитини» держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про неї. У відповідності із ст.164 Сімейного Кодексу України однією із підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків, чи когось одного з них від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення, і поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] будучи батьком дитини повністю ухиляється від виконання передбачених законом обов`язків, не надає будь-якої матеріальної допомоги на його утримання, не відвідує, не турбується про фізичний і духовний розвиток, не займається вихованням та навчанням, то суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, то з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 908,00 грн., розмір якого встановлений Законом України «Про судовий збір».

Outcome: approved