Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

11.11.2021 позивачка звернулася до суду із даним позовом, покликаючись на те, що відповідач є її колишнім чоловіком, шлюб між ними розірвано у 2009 році. У них є спільний син - [PERSON] , [INFO] .. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 21.05.2019 збільшено розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини, до ј частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Між тим, [PERSON] аліментів не платить, станом на 11.08.2021 заборгованість по аліментах відповідача становить 42240.37 грн.. З 2013 року відповідач зовсім не цікавиться станом здоров"я дитини, не провідує сина, кошти на утримання не дає, побачивши на вулиці дитину, відвертає голову в іншу сторону. Відповідач не підтримує ніякого зв"язку із сім`єю, умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, всі питання, що пов`язані із дитиною, вона вирішує самостійно без участі [PERSON] , син знаходиться повністю на її утриманні. Вищенаведене свідчить про те, що відповідач умисно та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його дитини - [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви. Додатково пояснила, що до сьогодні відповідач не цікавиться життям свого сина, на вулиці відвертається від дитини в другу сторону, не признається до нього, не вітає зі святами. Син сам став ініціатором цього позову, оскільки дитина ображається на таку поведінку батька. З 2013 року відповідач жодного разу не спілкувався з сином, не дзвонив до нього, матеріально нічим не допомагає, від працівників служби у справах дітей їй відомо, що відповідач їздить на підробітки до Львова, але при цьому аліментів на утримання дитини не платить зовсім. За викликом у службу у справах дітей [PERSON] двічі не з"явився, через що працівники служби змушені були самостійно їхати до нього, але і там вони з відповідачем не спілкувалися, а свій висновок, з яким вона категорично не погоджується, зробили виключно зі слів мами відповідача, яка вказала, що син бажає спілкуватися з дитиною. Відповідач неодноразово своєчасно та належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, однак в суд не з`явився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило відзиву на позовну заяви чи клопотання про відкладення розгляду справи. Представник служби у справах дітей Городоцької міської ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи у їхній відсутності (а.с.45). Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, права та обов`язки сторін суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , сторони у справі, є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 16.04.2009 шлюб між сторонами у справі розірвано, про що зроблено актовий запис № 28 (а.с.8). [PERSON] після розірвання шлюбу між сторонами залишився проживати з матір`ю - [PERSON] , що стверджується витягом № 2331 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Центру надання адміністративних послуг Городоцької міської ради Львівської області (а.с.16) та довідкою про реєстрацію місця проживання особи Відділу державної реєстрації та надання адміністративних послуг Городоцької міської ради Львівської області № 34 від 15.01.2021 (а.с.20). Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 21.05.2007р. вирішено стягувати з [PERSON] щомісячно в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 01.06.2007 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 18.10.2019 вирішено збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-11). Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 59223525 від 17.08.2021 № 19.16-20/7697, станом на вказану дату існує заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 35046.50 грн. (а.с.14-15). Як зазначено у висновку органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Городоцької міської ради Львівської області № 40 від 24.02.2022 про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] на перше засідання служби у справах дітей Городоцької міської ради, яке відбулося 17.01.2022, не з`явився, у зв`язку з чим служба здійснила візит за місцем його проживання, однак в цей час [PERSON] був відсутній вдома. Зі слів його матері її син офіційно не працевлаштований, їздить у м. Львів на заробітки, крім цього має проблеми із здоров"ям, має бажання спілкуватися з сином, а вона з онуком. Питання повторно розглядалася службою у справах дітей 07.02.2022 та членами комісії не встановлено вагомих підстав для задоволення заяви [PERSON] , оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків і коли таку поведінку батьків неможливо змінити. Згідно характеристик Городоцького ЗЗСО № 3 І-ІІІ ступенів ім. Героя України Івана Бльока від 04.06.2021 та 08.10.2021 [PERSON] має достатній та високий рівень знань, чудову пам`ять та логічне мислення, фізично розвинений, товариський, має певні досягнення у футболі, виховує Степана мати, батько не цікавиться навчанням та поведінкою сина, не бував на батьківських зборах (а.с.17-18). Згідно довідки Державного навчального закладу «Львівське вище професійне училище інформаційно-комп`ютерних технологій» № 118 від 09.09.2021 [PERSON] навчається у вказаному учбовому закладі з 01.09.2021 до 31.01.2025 на денній формі навчання та на неповному державному забезпеченні (а.с.19). Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. В матеріалах справи є наявні докази винної поведінки відповідача [PERSON] , які, безперечно, свідчать саме про безпідставне ухилення батька від виконання своїх батьківських обов`язків. Характер поведінки відповідача, дані про його особу та інші конкретні обставини вимагають позбавлення батьківських прав і не свідчать про наявність підстав збереження батьківських прав з відмовою в позові і попередженням відповідача про необхідність зміни його ставлення до виховання дитини, оскільки останній без вагомих на те підстав добровільно не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, не цікавиться його станом здоров"я, уподобаннями, навчанням та здобутками у футболі. При цьому суд вважає необґрунтованим на неналежно вмотивованим висновок служби у справах дітей Городоцької міської ради Львівського району Львівської області № 40 від 24.02.2022 «Про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] » з наступних підстав. Служба у справах дітей свій висновок обґрунтувала словами матері [PERSON] про те, що син має бажання спілкуватися з сином, їздить на роботу у м. Львів та має проблеми із здоров"ям. Однак поведінка [PERSON] свідчить про зворотне. Будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у суді, будучи належним чином повідомленим службою у справах дітей про те, що відносно нього порушується питання про позбавлення батьківських прав, [PERSON] не з"явився ні в суд, ні на засідання служби у справах дітей, яке проводилося двічі, при цьому маючи таку можливість, оскільки їздить на роботу у м. Львів. Вказане свідчить саме про його байдуже ставлення до дитини, небажання виконувати свої батьківські обов`язки, в тому числі спілкуватися з дитиною, такі його дії свідчать саме про умисне ухилення від здійснення таких обов`язків. Крім цього, проживаючи з матір"ю, не маючи інших утриманців і маючи певні підробітки, згідно даних виконавчої служби лише двічі з 2010 до 2022 оплатив аліменти - в червні та липні 2021 на загальну суму 2372,83 грн., що також свідчить про байдуже ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків та свідоме ухилення від їх здійснення. Головною метою позбавлення батьківських прав при вирішенні цієї справи суд вважає захист саме інтересів дитини і стимулювання батька належно виконувати свої обов`язки, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини і водночас санкція за протиправну винну поведінку. Таким чином позбавлення відповідача батьківських прав на даний час, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині [PERSON] спокійного життя, гармонічного виховання в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, як того вимагає ст.150 СК України. При цьому судом не встановлено, що відповідачу [PERSON] перешкоджали будь яким чином виконувати свої батьківські обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст.ст. 12, 15 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, що знайшло повне відображення в поведінці відповідача [PERSON] .. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Своїми процесуальними правами сторони розпорядились на власний розсуд. Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що у судовому засіданні встановлено, що відповідач, маючи можливість виконувати свої обов`язки відносно своєї неповнолітньої дитини, не вчиняє відповідних дій, свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини, а саме не проявляє до дитини ніякої батьківської турботи, не займається вихованням та не спілкується з нею, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не вітає зі святами, що підтверджує умисне ухилення відповідача від виконання обов`язків щодо [PERSON] , суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задоволити у повному обсязі. Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та ст.ст.150, п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved