Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

11 лютого 2022 року представник позивача [PERSON] адвокат Матюха Володимир Вікторович звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» про захист прав споживачів, повернення сплачених грошових коштів та стягнення моральної шкоди. Позовна заява мотивована тим, що позивач є споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" з абонентським рахунком № [NUMBER] . Взаємовідносини між Оператором газорозподільної системи та побутовими споживачами природного газу регулюються Законом України "Про ринок природного газу" від 09 квітня 2015 року, Кодексом газорозподільних систем України, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 20 вересня 2015 року, Типовим договором розподілу природного газу, форма якого затверджена постановою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року та іншими нормативно-правовими актами. Конституційний Суд рішенням № 5-р/2019 від 13 червня 2019 року визнав неконституційними низку положень Закону № 1540-VIII "Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг". Отже, на думку представника позивача, будь-які постанови НКРЕКП є незаконними та неконституційними та не створюють жодних юридичних наслідків. За час дії договору розподілу природного газу позивач сплатила значні грошові кошти у розмірі 1991,30 грн. Позивач, яка є людиною похилого віку, наслідок протиправних дій відповідача отримала значні душевні хвилювання, опинилася в стані постійного стресу. Тому, враховуючи викладене та посилаючись на норми законодавства, представник позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 1991,30 грн та 5000 грн. моральної шкоди. Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) осіб. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 23 березня 2022 року представник позивача надала до суду відзив, відповідно до якого просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю враховуючи наступне. Відповідно до норм чинного законодавства між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини щодо надання АТ "Вінницягаз" послуг з розподілу природного газу до будинку позивача, адже позивач прийняла ці послуги споживаючи природній газ та сплачувала рахунки за спожитий природній газ. Постановою НКРЕКП від 07 жовтня 2019 року № 2080 було внесено зміни до п. 6.1 Типового договору про розподіл природного газу, відповідно до яких встановлено, що оплата вартості послуг Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором та Оператором ГРМ, що сплачується, як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу ГРМ. У разі незгоди споживача із внесеними змінами він має право розірвати договір шляхом надсиланням, в установлений строк, письмового повідомлення Оператору ГРМ. Не розірвання цього договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача з внесеними до цього договору змінами. Позивач жодних повідомлень про розірвання договору розподілу природного газу до Оператора ГРМ не направляла та продовжувала споживання природного газу. Твердження позивач про нібито незаконність будь-яких постанов НКРЕКП у зв`язку з Рішенням Конституційного суду від 13 червня 2019 року № 5-р/2019 про неконституційність окремих положень Закону України " Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" є необгрунтованими, безпідставними та надуманими. Оскільки відсутній факт порушення прав позивача, відсутній факт протиправного діяння з боку АТ "Вінницягаз" по відношенню до позивача, підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу відсутні. Одночасно із поданням відзиву на позовну заяву представником відповідача подано клопотання про поновлення строку на подання відзиву, яке мотивовано тим, що копію ухвали представник відповідача отримала 18 лютого 2022 року, однак введення в України воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 зумовило неможливість своєчасного подання відзиву на позовну заяву. Вказані доводи представника відповідача суд визнає поважними, зокрема, копію ухвали суду від 15 лютого 2022 року отримано представником відповідача 18 лютого 2022 року, відповідно п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву у відповідача закінчився 07 березня 2022 року. Відзив направлено до суду 23 березня 2022 року. При цьому, обгрунтованими є доводи щодо введення з 24 лютого 2022 року воєнного стану в Україні, внаслідок чого відправлення кореспонденції було ускладнено. У зв`язку з чим, визначений ухвалою суду від 15 лютого 2022 року строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву підлягає продовженню до 23 березня 2022 року, а відзив та додані до нього докази суд приймає до уваги. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує та просять їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує та вважає їх безпідставними. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" суб`єктами ринку природного газу є оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Із п. 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем слідує, що договір розподілу природного газу це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог Кодексу ГРМ. У відповідності до п. 5 глави 3 розділу І Кодексу газорозподільних систем взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам регулюються договором розподілу природного газу, укладеному між Оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ. Згідно з п. 2 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498, в порядку, визначеному розділом VI Кодексу ГРМ. Із п.\~3\~ глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем слідує, що договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. У відповідності\~до п.\~4\~ глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. На письмову вимогу споживача Оператор ГРМ зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати споживачу підписану уповноваженою особою Оператора ГРМ письмову форму договору розподілу природного газу. Фактом приєднання\~споживача до\~умов договору\~розподілу природного\~газу (акцептування\~договору)\~є вчинення\~споживачем будь-яких\~дій,\~які засвідчують\~його бажання\~укласти договір\~розподілу природного\~газу,\~зокрема повернення\~підписаної заяви-приєднання,\~сплата рахунка\~Оператора ГРМ\~та/або\~документально підтверджене\~споживання природного\~газу (\~п.\~7\~ глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Постановою НКРЕКП від 07 жовтня 2019 року № 2080 було внесено зміни до п. 6.1 Типового договору про розподіл природного газу, відповідно до яких встановлено, що оплата вартості послуг Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором та Оператором ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу ГРМ. Пунктом 12.2 Типового договору про розподіл природного газу встановлено, якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакції Типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим Договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін. У разі незгоди Споживача зі змінами він має право розірвати цей Договір шляхом надсилання письмового повідомлення Оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього Договору зміни. Нерозірвання цього Договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду Споживача з внесеними до цього Договору змінами. Відповідно до п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Із п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем слідує, що річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених главою VI Кодексу ГРМ. Враховуючи викладене, суд вбачає наявність між позивачем та відповідачем договірних відносин щодо надання АТ "Вінницягаз" послуг з розподілу природного газу до будинку позивача. Позивач прийняла надані їй АТ "Вінницягаз" послуги з розподілу природного газу шляхом споживання природного газу та сплачувала рахунки за надані їй послуги (а.с. 6, 29). Указом Президента України від 27 серпня 2014 року №694/2014 постановлено утворити Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президентові України і підзвітним Верховній Раді України. НКРЕКП є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг. Рішенням Конституційного Суду від 13 червня 2019 року № 5-р/2019 визнано неконституційними деякі положення Закону України " Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг". Зважаючи на те, що визнання неконституційними відповідних положень Закону №1540 матиме правовим наслідком істотні прогалини у законодавстві стосовно порядку організації діяльності Комісії, що може унеможливити її функціонування та виконання нею завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Конституційний Суд України відтермінував втрату чинності цими положеннями для приведення чинного законодавства у цій частині у відповідність із вимогами Конституції України до 31 грудня 2019 року. 19 грудня 2019 року Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення конституційних принципів у сферах енергетики та комунальних послуг" № 394-ІХ, який набрав законної сили 29 грудня 2019 року, було внесено зміни до Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22 вересня 2016 року № 1540-VІІІ, якими приведено вказаний закон у відповідність до вимог Конституції України. Таким чином, суд відхиляє доводи представника позивача, щодо незаконності постанов НКРЕКП. Разом з тим, судом не встановлено наявність моральної (немайнової) шкоди, завданої позивачу, оскільки Оператор ГРМ діяв у відповідності до вимог чинного законодавства та жодним чином не порушив прав позивача та норм, якими регулюються відносини між Оператором ГРМ та споживачем. Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed