Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Звенигородського районного суду надійшла дана заява, в якій заявник просить визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Звенигородка Черкаської області безвісно відсутнім. В обґрунтування заяви зазначає, що [PERSON] є батьком заявника. Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області шлюб між батьками був розірваний. Також з батька було стягнуто аліменти на утримання заявника. 20.05.2008 року державним виконавцем при виході за адресою [ADDRESS] було встановлено, що [PERSON] відсутній за місцем свого проживання. Зі слів його батьків останній поїхав до Республіка Польща на заробітки. Так, як боржник з часу стягнення з нього аліментів аліменти не сплачував державний виконавець звернувся до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, однак на даний час згідно обліків Звенигородського РВП ГУНП у Черкаській області [PERSON] в розшуку не перебуває. Зазначає, що ще під час проживання батьків у шлюбі було створено фермерське господарство, головою якого був батько [PERSON] , а членами були [PERSON] (мати заявника), [PERSON] (бабуся заявника), [PERSON] (мама голови), [PERSON] (брат голови), [PERSON] (батько голови). На даний час батьки [PERSON] померли та після їх смерті відкрилася спадщина, на яку в тому числі претендує і батько заявника. Однак з 2013 року і до цього часу батько заявника взагалі не з`являвся за місцем свого проживання та аліменти на утримання заявника не сплачував. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.12.2021 було відкрито провадження у справі. В силу ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності осіб, які беруть участь у справі на підставі письмових документів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. 08.02.2022 року на адресу суду надійшла заява від заінтересованої особи [PERSON] про озгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та наполягає на його задоволенні. 19.04.2022 року на адресу суду надійшла заява від заявника [PERSON] в якій він просить розгляд справи провести без його участі. Вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, встановив наступні фактичні обставини справи. У суді встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 02.12.2002 року (а.с.6). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 25.04.2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7). Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.02.2013 року оголошено розшук боржника [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до довідки Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 08.12.2021 року на виконанні сектору кримінальної поліції перебувають матеріали розшукової справи №207021005 щодо розшуку громадянина України [PERSON] , [INFO] , який станом на 08.12.2021 не розшуканий і місце його перебування невідоме. (а.с.10). Згідно акту складеного депутатом Звенигородської міської ради Дімовим Г.А. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] на протязі більше п`ятнадцяти років не проживає (а.с.11). Відповідно до доповнення до статуту фермерського господарства [PERSON] вбачається, що головою ФГ є [PERSON] , а членами є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 15) Відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою [PERSON] належала земельна діляна, площею 30 га для ведення фермерського господарства (а.с. 14). [PERSON] та [PERSON] померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.12,13). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін За положеннями статті 43 ЦК Українифізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Так, відповідно до вимог ст. 306 ЦПК Україниу заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до імперативних положень ч.5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, при розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ №72641734). Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Так, судом з`ясовано, що заявнику необхідно визнання [PERSON] безвісно відсутнім для можливості реалізувати своє право на спадщину - право на частку у фермерському господарстві. Зацікавлена особа є іншим спадкоємцем. З метою уточнення місця реєстрації, [PERSON] , судом було направлено відповідний запит. З наданої відповіді встановлено, що місцем реєстрації [PERSON] є [ADDRESS] . В судовому засіданні також досліджено відповіді на запит суду до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, а саме відомості, щодо перетинання державного кордону [PERSON] , згідно якого вбачається, що відомості щодо перетинання кордону, лінії розмежування в межах Донецької та Луганської областей та тимчасово окупованою територіє АР Крим громадянином [PERSON] [INFO] в базі даних не виявлено. Згідно відповіді Звенигородського відділу ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області від 02.02.2022 року № 1829/23.2-04-05-22 вбачається, що наявності актових записів про смерть [PERSON] , [INFO] , не виявлено.. Таким чином, враховуючи відсутність відомостей протягом п`ятнадцяти років за місцем останнього відомого місця проживання [PERSON] ,довідку Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 08.12.2021 про неможливість встановити місцезнаходження [PERSON] , акт від 22.11.2021 за участю сусідів про непроживання [PERSON] у будинку по [ADDRESS] протягом п`ятнадцяти років, ухвалу Звенигородського районного суду від 21.02.2013, якою [PERSON] оголошено у розшук, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved