Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із уточненою позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства «Літинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Літинської селищної ради про: 1) визнання протиправним та скасування наказу №168-к/тр від 11.10.2021 Комунального некомерційного підприємства «Літинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Літинської селищної ради про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування до [PERSON] стягнення у виді догани; 2)зобов`язання Комунального некомерційного підприємства «Літинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Літинської селищної ради виплатити позивачу утриману заробітну плату за 08.09.2021та 09.09.2021. Також просить вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що згідно наказу №135-к від 01.10.2012 його переведено у Багринівську АЗПСМ на посаду завідувача з 04.10.2012, на якій працює по теперішній час. За період роботи до нього не було ніяких зауважень та стягнень. Згідно з наказом від 11.10.2021 №168-к/тр на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку, а також своєї посадової інструкції, утримано заробітну плату, з чим не погоджується, вважаючи цей наказ протиправним, таким, що підлягає скасуванню, оскільки він 08.09.2021 та 09.09.2021 виконував обов`язки визначені своєю посадовою Інструкцією, про що надано письмове пояснення дирекції, з повідомленням та описом вмісту листа 23.09.2021, де повідомив про те, що 08.09.2021 та 09.09.2021 надавав медичну допомогу своїм пацієнтам. Окрім того, 09.09.2021 він за станом здоров`я був змушений звернутися до свого сімейного лікаря [PERSON] для отримання медичної допомоги. Проте, в цей день був збій в цифровій програмі при введенні висновку тимчасової непрацездатності. Наступного дня 10.09.2021 усунено збій роботи програми і йому відкрито електронний лікарняний з 10.09.2021 терміном 9 календарних днів (Х9Е2-М9ХМ-88ТА-Т332). Зазначає, що при цьому роботодавцю слід враховувати, що виявлення дисциплінарного проступку передбачає не лише виявлення власне факту порушення, а необхідно також переконатися, що вчинене працівником порушення відповідає всім ознакам дисциплінарного проступку. При цьому дії працівника мають бути винними (тобто умисними або необережними). Пояснює, що 08-09 вересня 2021 року, він надавав медичну допомогу наступним пацієнтам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та іншим, які до нього звертались у ці дні та які проживають на території Літинської ОТГ. Лікар з надання ПМД може прийняти рішення про надання окремих послуг ПМД за місцем проживання (перебування) пацієнта або з використанням засобів телекомунікації відповідно до режиму роботи надавача ПМД. 08 та 09 вересня 2021 року пацієнти зателефонували особисто на його номер телефону, за результатом чого він надавав їм медичну допомогу. Враховуючи усе вищевикладене, позивач зазначає, що він не міг відмовити людям у наданні їм медичної допомоги та, як професійний лікар, виконував свої обов`язки визначені посадовою інструкцією, пов`язані із наданням медичною допомоги, а тому відсутність на робочому місці не може вважатись прогулом. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 18.11.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду на 16.12.2021 із викликом сторін. 03.12.2021 від представника відповідача-адвоката Павенського Б.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову до Комунального некомерційного підприємства «Літинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Літинської селищної ради про визнання протиправним та скасування наказу про застосування стягнення. Судові витрати просив покласти на позивача. Відзив мотивований тим, що позивач знаходиться у трудових відносинах з КПН Літинський центр ПМСД, не згоден з накладеним на нього дисциплінарним стягненням у вигляді догани за порушення трудової дисципліни, а саме: прогули 08.09.2021 та 09.09.2021. Згідно пунктів 1.5, 1.6 посадової інструкції завідувача Багринівською амбулаторією загальної практики сімейної медицини, завідувач Багринівською АЗПСМ знаходиться в безпосередній підпорядкованості головному лікарю КНП Літинський центр ПМСД та в своїй роботі керується правилами внутрішнього розпорядку, положенням про амбулаторію загальної практики сімейної медицини, наказами, інструкціями органів охорони здоров`я, діючими положеннями законодавства про працю та охорону здоров`я, а також зазначеною посадовою інструкцією. За пунктом 4.1 зазначеної інструкції, завідувач АЗПСМ несе відповідальність: - за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, помилкові дії чи бездіяльність, не прийняття рішень, що входять у сферу його компетенції, а також за невикористання, або неповне використання своїх функціональних прав, що передбачені цією посадовою інструкцією, а також правилами внутрішнього трудового розпорядку - в межах визначених чинним законодавством України про працю та кримінальним законодавством України. Згідно п. 5.9 зазначеної інструкції, завідувач АЗПСМ повинен знати порядок ведення облікової та звітної документації, обробки медичної статистичної документації. З посадовою інструкцією завідувач Багринівською амбулаторією загальної практики сімейної медицини [PERSON] ознайомлений 09.07.2014, про що свідчить його підпис в кінці інструкції. Відповідно до затвердженого директором КНП Літинської ПМСД Дяченко П.А. графіку роботи за вересень на Багринівській АЗПСМ робочий день завідувача [PERSON] починається о 9.00 годині та закінчується в 16.42 год. Табельщиця Багринівської АЗПСМ, медична сестра загальної практики сімейної медицини - [PERSON] , встановила відсутність на робочому місці впродовж робочого дня 08.09.2021 та 09.09.2021 завідуючого Багрнівською АЗПСМ, лікаря загальної практики, сімейного лікаря [PERSON] , про що вона зробила відмітку в графіку роботи за вересень 2021р та повідомила доповідними записками на ім`я директора КНП Літинський центр ПМСД. Директор КНП Літинський центр ПМСД [PERSON] на підставі вищезазначених доповідних С. Наконечної, наказом від 20.09.2021 №174 створила комісію для проведення службового розслідування з метою з`ясування обставин (причин) відсутності на робочому місці впродовж робочого дня 08.09.2021 та 09.09.2021 завідуючого Багрнівською АЗПСМ, лікаря загальної практики, сімейного лікаря [PERSON] . Також директор КНП Літинський центр ПМСД [PERSON] видала наказ №175 від 20.09.2021 «Про надання пояснення у зв`язку з відсутністю на робочому місці». За результатами службового розслідування складено Акт від 11.10.2021 щодо відсутності 08.09.2021 та 09.09.2021 на робочому місці [PERSON] . У зв`язку з хворобою з 10.09.2021 по 17.09.2021 [PERSON] , службове розслідування відтерміновано. 23.09.2021 члени комісії виїхали в Багринівську АЗПСМ, при приїзді в 9.45год встановлено, що лікаря [PERSON] на робочому місці ще немає. О 10.20год лікарю [PERSON] , який тільки прибув на роботу, запропоновано членами комісії ознайомитись з наказом від 20.09.2021 №175 «Про надання письмових пояснень» щодо його відсутності на робочому місці 08.09.2021 та 09.09.2021 та надання письмових пояснень, а також пояснень щодо його запізнення на роботу 23.09.2021. Проте лікар Заверюха в усній формі від надання письмових пояснень відмовився про що був складений відповідний Акт. 24.09.2021 [PERSON] рекомендованим листом до закладу направив письмові пояснення щодо його відсутності на робочому місці у вищезазначені дні. У своєму листі-поясненні [PERSON] пояснив відсутність 08.09.2021 та 09.09.2021 на робочому місці тим, що виконував свої обов`язки перед клієнтами, почував себе погано, а тому звернувся за медичною допомогою. Зазначена інформація [PERSON] перевірена членами комісії, а саме через електронну систему «Відомість обліку відвідувань» форма 039/о та встановлено, що ні 08.09.2021 ні 09.09.2021 лікарем [PERSON] огляду пацієнтів проведено не було. Комісія зробила висновок, що відомості про надання медичної допомоги клієнтам не внесені лікарем [PERSON] до електронної системи, як зобов`язує наказ МОЗ України №587 від 28.02.2020, відповідно, лікар [PERSON] 08.09.2021 та 09.09.2021 не надавав медичної допомоги пацієнтам, про яких зазначає. Також встановлено, що лікарем [PERSON] у поясненнях надано недостовірну інформацію про надання ним медичної допомоги гр. [PERSON] , оскільки 08.09.2021 вона госпіталізована до стаціонару її сімейним лікарем, де перебувала з 08.09.2021 по 13.09.2021. Крім того, комісією 23.09.2021 зроблено запит до КНП Хмельницького центру ПДСМ щодо надання інформації про факт звернення пацієнта [PERSON] із зазначенням дати та часу звернення. 01.10.2021 отримано відповідь на зазначене звернення, відповідно до якого [PERSON] звернувся до лікуючого лікаря [PERSON] 09.09.2021 в телефонному режимі, а 10.09.2021 в 14.30год прибув особисто на прийом в Журавнинську ЗПСМ і сформований МВТН (лікарняний) з 10.09.2021 по 17.09.1021. Тому комісія зробила обгрунтований висновок, яким засвідчила факт порушення лікарем [PERSON] трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку закладу та посадової інструкції. У відзиві, представник відповідача також зазначив, що твердження позивача про те, що він був відсутній на своєму робочому місці 08.09.2021 та 09.09.2021, оскільки був на викликах у хворих також спростовуються довідкою директора КНП Літинський центр ПМСД Дяченко П.А., за якою лікар, відповідно до пунктів 15,17,18 наказу МОЗ №587 від 28.02.2020 та Порядку ведення реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого вищезазначеним наказом МОЗ №587 від 28.02.2020, зобов`язаний вносити відомості про оглянутого (відвіданого, прийнятого) пацієнта до електронного реєстру. На думку представника відповідача, викладене доводить протиправну, винну поведінку позивача, який ігнорував своїми винними діями приписи КЗпП, правила внутрішнього трудового розпорядку, був відсутній на робочому місці 08.08.2021 та 09.09.2021 весь робочий час. З огляду на це, притягнення позивача [PERSON] до дисциплінарної відповідальності відповідно до наказу №168-к/тр від 11.10.2021 відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства. 16.12.2021 розгляд справи відкладено на 27.01.2022. 20.12.2021 від представника позивача-адвоката Зайця Б.В. надійшла відповідь на відзив, у якій останній просив задовольнити в повному обсязі позовні вимоги [PERSON] про визнання протиправним та скасування наказу про застосування стягнення. Зазначив, що у відзиві відповідач надає пояснення, що підтвердженням допущення прогулів [PERSON] є відсутність медичних записів про надання медичних послуг в амбулаторних умовах, ..., що має відображатись у ф. 039/о - облік відвідувань пацієнтів. Проте, з таким міркуванням не можна погодитись, адже роботодавець інкримінував своєму працівнику саме прогул, що має виражатись у відсутності на робочому місці більше ніж 3 години. У свою чергу, оскаржуваний наказ не містить формулювання та звинувачень Заверюхи у тому, що він не зробив запис про надання медичної допомоги пацієнтам та з цього приводу службове розслідування не проводилося. Вважає, що наказ про надання письмових пояснень №175 від 20.09.2021 не може бути належним та допустимим доказом. Зазначив, що до прийняття оскаржуваного наказу передувало службове розслідування за результатами якого складений акт щодо відсутності на робочому місці [PERSON] , на що посилається, відповідач. Проте, є безпідставним посилання відповідача на даний акт, оскільки [PERSON] не ознайомлено із ним. Акт про відсутність на робочому місці Заверюхи від 23.09.2021 не містить дати коли був відсутній на робочому місці позивач, а також дати коли приїхав інспектор з кадрів Шмигельська до Багринівської АЗПСМ. Аналогічно, не вказана дата коли [PERSON] запропоновано ознайомитись із наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності у акті про відмову ознайомитись із наказом. 27.01.2022 розгляд справи відкладено на 15.02.2022. 15.02.2022 оголошено перерву у судовому засіданні до 16.03.2022, яке відкладено на 15.04.2022. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник-адвокат Заєць Б.В. позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просили їх задовольнити. Представники відповідача (директор КНП «Літинський центр ПМСД» Дяченко П.А. та адвокат Павенський Б.В.) у судовому засіданні не визнали позовні вимоги позивача та просили відмовити в задоволення позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. 15.02.2022 у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач у справі є його сімейним лікарем з яким укладено договір. Пояснює, що захворів на «Ковід» та через підвищення температури 08.09.2021 викликав свого сімейного лікаря [PERSON] . Того дня, близько 9год ранку, до нього додому приїхав [PERSON] , який надав йому медичну допомогу у вигляді обстеження, уколу та призначення лікування. Надалі лікування продовжувалось в телефонному режимі. Зазначив, що [PERSON] є єдиним лікарем, який дійсно лікує, а тому вся його сім`я лікується саме у нього. На запитання адвоката [PERSON] відповів, що зателефонував лікарю особисто, так як знає його та лікується у нього близько 30років. 15.02.2022 у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що 09.09.2021 захворів та у нього піднялась температура, після чого звернувся за номером 103, де йому сказали звернутись до свого сімейного лікаря. Після того, звернувся до [PERSON] , із яким у нього була заключна декларація. Після 10год 09.09.2021 до нього додому прибув лікар [PERSON] та надав йому медичну допомогу, а саме: оглянув, послухав, виміряв тиск та температуру, призначив лікування. Послуги йому надались близько години. Зазначив, що послуги надані якісно та, як завжди, успішно. Пояснив, що не пам`ятає чи перебував на лікарняному та чи видавав йому лікар довідку. У судовому засіданні 15.02.2022 свідок [PERSON] пояснив, що 09.09.2021 вранці почував себе погано, оскільки мав фізичну загрузку на роботі, а тому зателефонував до свого сімейного лікаря [PERSON] . Близько 9год ранку 09.09.2021 лікар приїхав, оглянув, зробив кардіограму та призначив ліки. Прийом зайняв близько 45хв., після чого він ще полежав годину та поїхав на роботу. Зазначив, що він має хвороби серця, а [PERSON] його лікує, оскільки є хорошим кардіологом та має ступінь кандидата наук у цій спеціальності. На запитання адвоката [PERSON] відповів, що зателефонував лікарю особисто на його номер телефону, не може стверджувати чи роз`яснював йому [PERSON] порядок надання медичної допомоги при укладанні декларації. У судовому\~засіданні 15.04.2022\~свідок [PERSON] пояснив що працює лікарем Журавненської АЗПСМ КНП «Хмільницький ЦПМСД» та 09.09.2021 близько обіду до нього зателефонував [PERSON] , який повідомив про погіршення здоров`я та необхідність у прийомі лікаря. Того ж дня [PERSON] після 16 години прибув до нього у лікарню. [PERSON] повідомив, що хотів зареєструвати та внести до програми відомості про прийом пацієнта, проте, з технічних підстав йому цього не вдалось. [PERSON] запропонував з`явитись наступного дня 10.09.2022 задля реєстрації та відкриття лікарняного, що останнім було зроблено. Пояснив, що [PERSON] знає давно, оскільки разом працювали, а тому і вважає, що це стало підставою для його звернення. Запевнив, що факт прибуття [PERSON] до його кабінету можуть підтвердити його колеги, які особисто бачили пацієнта та розмовляли із ним. Відзначив, що попри неможливість зареєструвати звернення, прийняв пацієнта, послухав, виявив у нього невелику температуру та ознаки ГРВІ. Свідок [PERSON] 15.04.2022 у судовому засіданні пояснила, що 09.09.2022 після повернення з роботи додому викликала до себе свого сімейного лікаря [PERSON] , який прибув біля 12 години та надав їй медичну допомогу, приписавши таблетки, масажі та уколи. Свої послуги лікар надавав близько 30 хвилин. Повідомила, що лікар добре знає про її хворобу та прибуває за місцем її проживання у випадку сильної болі. Запевнила, що між нею та [PERSON] украдено декларацію про надання первинної медичної допомоги. 15.04.2022 у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що 08.09.2022 близько 14 години до її дитини [PERSON] приїхав їх сімейний лікар [PERSON] , який перебував у них до 17 години. Повідомила, що вини вже 3 роки борються за життя її доньки, оскільки та має важку хворобу. Цього ж дня лікар надав медичну допомогу ліками та встановив капельницю. Також повідомила, що 09.09.2022 у неї був зависокий тиск, а тому викликала лікаря [PERSON] , який перебував у неї з 12 години по 13 годину. Зауважила, що вона викликає лікаря Заверюху майже кожного дня для себе та своєї дитини. Повідомила, що 09.09.2022 їх лікар також збирався відвідати [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні 15.04.2022 пояснила, що хворіє астмою та її сімейним лікарем є [PERSON] , який 09.09.2022 близько 14 години прибув до неї додому та надав допомогу у виді уколів та капельниці. Повідомила, що лікар перебував у неї вдома близько години. Свідок [PERSON] 15.04.2022 у судовому засіданні повідомив, що 18 років хворіє гіпертонічною хворобою та його сімейним лікарем є [PERSON] 08.09.2022 близько 12 години до нього прибув лікар, оскільки той перебував у важкому стані через гіпертонічний криз. Заверюха перебував у нього близько години надаючи допомогу у виді вимірювання артеріального тиску та надання уколу. Після покращення стану лікар поїхав. Повідомив, що [PERSON] виписав йому ліки, які носить із собою та без гострої потреби не звертається, а лише у випадках коли таблетки не допомагають. Відповів, що дату відвідування його лікарем добре запам`ятав, оскільки при наступній зустрічі, яка відбулась через кілька тижнів, [PERSON] йому повідомив, що має проблеми через надання йому допомоги на дому. Суд, заслухавши пояснення сторін та свідків, допитаних в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працює завідувачем Багринівською амбулаторією лікарем загальної практики-сімейним лікарем у Комунальному некомерційному підприємстві «Літинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Літинської селищної ради. Зазначені обставини визнаються сторонами, тому в силу\~ст. 82 ЦПК України\~доказуванню не підлягають. Табельником [PERSON] адресовано директору КНП «Літинський центр ПМСД» [PERSON] доповідні записки про відсутність 08.09.2021 та 09.09.2021 завідувача Багрнівської АЗПСМ [PERSON] (а.с.47). У графіку роботи за вересень 2021 по Багрнівській АЗПСМ за 08.09.2021 та 09.09.2021 у графі [PERSON] проставлено відмітку «ВН». У відомості обліку відвідувань пацієнтів з 01.09.2021 по 30.09.2021 лікаря [PERSON] за 08.09.2021 та 09.09.2021 проставлено «0». У журналі амбулаторних пацієнтів лікаря [PERSON] з 01.09.2021 по 30.09.2021 відсутні записи за 08.08.2021 та 09.09.2021 (а.с.46, 81-86). Наказом КНП «Літинський центр ПМСД» №174 від 20.09.2021 створено комісію та наказано провести службове розслідування для з`ясування причин відсутності на робочому місці і на роботі [PERSON] (а.с.51). Наказом КНП «Літинський центр ПМСД» №175 від 20.09.2021 зобов`язано [PERSON] надати письмові пояснення щодо причини відсутності на робочому місці 08.09.2021 та 09.09.2021 (а.с.52). КНП «Літинський центр ПМСД» 23.09.2021 складено Акт про відсутність на робочому місці [PERSON] , який прибув до амбулаторії о 10:20 без пояснень. Тоді ж, складено Акт про відмову в ознайомленні з наказом про надання письмових пояснень (а.с.49). 23.09.2021 [PERSON] надіслано директору КНП «Літинський центр ПМСД» [PERSON] письмове пояснення, в якому [PERSON] повідомив про те, що він 08.09.2021 та 09.09.2021 виконував свої обов`язки перед пацієнтами-декларантами, але почувався зле і змушений звертатись до лікарів та проводити обстеження, лікуючий лікар відкрив лікарняний. Також у вказаному поясненні зазначив, що він як довічний інвалід, має право на п.2 ч.13 ст.10 Закону №504, але 5 днів під час відпустки виходив на роботу щоб не втрачати пацієнтів, за якими йдуть кошти (а.с. 35, 50). КНП «Літинський центр ПМСД» 11.10.2021 складено Акт за результатами службового розслідування щодо відсутності на робочому місці 08 та 09 вересня 2021 року [PERSON] . Комісія по службовому розслідуванню рекомендує вважати дані дні, 08.09.2021 та 09.09.2021, прогулами і просять вжити заходів (а.с.48). Наказом №168-к/тр від 11.10.2021 [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності, застосувавши стягнення у виді догани за порушення трудової дисципліни прогул (відсутність на робочому місці 08.09.2021 та 09.09.2021) (а.с.32,52). КНП «Літинський центр ПМСД» 12.10.2021 складено Акт про відмову [PERSON] в ознайомленні з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності (а.с.53). 09.09.2021 [PERSON] звернувся до свого сімейного лікаря [PERSON] для отримання медичної допомоги, згідно довідки лікаря [PERSON] (а.с.34). [PERSON] 10.09.2021 уклав Декларацію №0001-2РКМ-2НАО від 10.09.2021 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу з [PERSON] (а.с.6-7, вказани факт визнається учасниками справи). Звертаючись з позовними вимогами, позивач вважає оспорюваний наказ незаконним, оскільки при винесенні такого не було враховано його пояснення та не взято до уваги, що він виконував свої обов`язки визначені посадовою інструкцією пов`язані із наданням медичної допомоги пацієнтам-декларантам, а також не враховано його особисте звернення до лікаря у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, а тому, на його думку, відсутність на робочому місці не може вважатись прогулом. В судовому засіданні, зокрема із показань свідків, судом встановлено, що 08.09.2021 та 09.09.2021 лікар [PERSON] надавав медичну допомогу своїм пацієнтам, з якими ним заключені декларації. Вони телефонували до нього особисто на його номер телефону та просили його про здійснення такої допомоги, що ним і було зроблено. У\~ст. 2 КЗпП України\~передбачено, що право громадян на працю - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімально розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Як слідує зі\~ст.\~21 КЗпП України\~трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно із ст.\~2-1,\~5-1 КЗпП України\~держава забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин. Відповідно до\~ст. 139 КЗпП України\~працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ст.147 КЗпП України\~за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Стаття 147-1КЗпП України\~визначає, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника; на працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Порядок застосування дисциплінарних стягнення врегульовано\~ст. 149 КЗпП України. Зокрема, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен\~враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов`язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції. КЗпП України не містить переліку випадків, в яких може застосовуватися догана чи звільнення. Притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення стягнення - це право роботодавця, а не його обов`язок. При визначенні виду стягнення враховуються попередня робота працівника, його ставлення до праці. До застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Власник підприємства зобов`язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов`язковому порядку зазначити мотиви застосування стягнення. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15 зроблено висновок, що «пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами». Відповідно до ст.ст.\~12,\~76,\~77 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Фактичним моментом виявлення проступку є його фіксація у відповідному документі про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку уповноваженими на те особами, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі 461/8132/17 від 27.04.2021 у трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість. Як вже зазначалося, дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків, при цьому складовими такого є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків, а недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з тим, роботодавець має обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Статтею 150\~КЗпП України передбачено право працівника оскаржити дисциплінарне стягнення у передбаченому законом порядку. При цьому, саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Статею 140 КЗпП України визначено що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. Згідно п.п.1 п.4 наказу МОЗ України №587 від 28.02.2020 «Деякі питання ведення Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я» установлено, що за умови наявності відповідної технічної можливості в електронній системі охорони здоров`я внесення медичних записів, записів про направлення та рецептів на лікарські засоби до Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів відповідно до Порядку ведення Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я є обов`язковим з 01 квітня 2020 року - для всіх надавачів медичних послуг, які уклали договори з Національною службою здоров`я України про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, та їх залучених до виконання такого договору осіб, обов`язковим є внесення медичних записів про надання медичних послуг в амбулаторних умовах, про госпіталізацію, виписку зі стаціонару, записів про направлення та рецептів на лікарські засоби, які підлягають реімбурсації. Судом встановлено порушення правила внутрішнього трудового розпорядку позивачем, оскільки за 08.09.2021 та 09.09.2021 не були внесені медичні записи про надання медичних послуг пацієнтам, що останнім не заперечується. Разом з цим, суд враховує пояснення позивача стосовно того, що в цей період він вимушений був надавати медичну допомогу своїм пацієнтам-декларантам поза межами амбулаторії. Вказаний факт підтверджений наданими в судовому засіданні показаннями свідків. За таких підстав, відсутність лікаря на робочому місці не може вважатись за прогул, оскільки він безпосередньо виконував свої функціональні обов`язки за місцем проживання пацієнтів, з якими заключені декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу. Суд оцінює критично твердження представника відповідача, що позивач [PERSON] не вніс відомості щодо хворих до Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я, а тому був відсутній на робочому місці, оскільки у винесеному наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності такої підстави не міститься. Відповідно до ст. 35-1 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я» передбачено, що первинна медична допомога може надаватися в амбулаторних умовах або за місцем проживання/перебування пацієнта у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. З огляду на вищевикладене, враховуючи ту обставину, що позивач [PERSON] надавав медичну допомогу своїм пацієнтам по місцю їх проживання, тому і не міг бути присутнім на робочому місці, тому відсутність його на робочому місці у лікарні є поважною причиною і її слід врахувати відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові №235/5659/20 від 09.11.2021 року. Твердження представника відповідача, про те, що [PERSON] мав можливість внести відомості щодо хворих до Реєстру медичних записів протягом п`яти днів, також спростовуються матеріалами справи, оскільки згідно Графіку роботи за вересень 2021 (а.с.46) та показань свідка [PERSON] позивач знаходився на лікарняному з 10.09.2021 по 17.09.2021, а 09.09.2021 вже звернувся до лікаря у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Крім того, з 12 березня 2020 року на усій території України встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами) від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 9грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». В умовах пандемії, з метою не наражати себе та інших громадян на небезпеку захворіти гострою респіраторною\~хворобю COVID-19, МОЗ України було також рекомендовано громадянам звертатись в телефонному режимі до свого сімейного лікаря для надання медичної допомоги, а не відвідувати амбулаторії. Таким чином, позивач виконував свої обов`язки в умовах пандемії та наражався на небезпеку, однак першочерговим вважав надання допомоги своїм пацієнтам. Доводи представника відповідача проте, що у [PERSON] із громадянкою [PERSON] не заключено декларацію, суд оцінює критично, оскільки стороною відповідача до матеріалів справи не надано жодних доказів, які б підтвердили ці обставини, адже у трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, у якому доведення винуватості покладається на роботодавця. Одночасно, слід зазначити, що стороною відповідача при винесенні оскаржуваного наказу не враховано письмове пояснення позивача, зі змісту якого, встановлено обставини, які підтвердженні допитаними в судових засіданнях свідками. Судом не беруться до уваги письмові пояснення громадян (а.с. 8-14), оскільки, в силу положень ст. 78 ЦПК України, вказані пояснення є недопустимими доказами. Отже, судом встановлено, що належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, що дають підстави в своїй сукупності дійти висновку про правомірність накладеного дисциплінарного стягнення у виді догани за прогул на позивача [PERSON] , суду не надано, а наявність певних порушень, не може бути підставою для притягнення лікаря до дисциплінарної відповідальності, за недоведеністю самого факту прогулу та намагання останнім надати увесь обсяг необхідної медичної допомоги пацієнтам, з якими заключені декларації. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправним та скасування наказу №168-к/тр від 11.10.2021 Комунального некомерційного підприємства «Літинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Літинської селищної ради про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування до [PERSON] стягнення у виді догани. Враховуючи ту обставину, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування до [PERSON] стягнення у виді догани підлягає скасуванню, а тому вимога про стягнення утриманої заробітної плати за 08.09.2021 та 09.09.2021 підлягає до задоволення. За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. Згідно зі\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1,3 статті 137 ЦПК України\~встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Приписами ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача-адвокат Заєць Б.В. надав: заяву про розподіл судових витрат, у якій вказав детальний опис робіт (наданих послуг), копію договору про надання професійної правничої допомоги від 15.11.2021, копію квитанції до прибуткового касового ордера, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 17.12.2022. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 гривень з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 908,00грн, оскільки такий сплачений ним при подачі позову до суду.

Outcome: approved