Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що йому на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ДП б/н, виданого 02 липня 1996 року Криничанською районною радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 451 , належить земельна ділянка площею 6,0 гектарів, яка знаходиться в адміністративних межах Криничанської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області. Він був членом колгоспу «За мир», який було реформовано в колективне сільськогосподарське підприємство «За мир», членство у новоствореному підприємстві набули всі члени колгоспу, у тому числі і пенсіонери, які раніше працювали в ньому. На підставі рішення Криничанської селищної ради народних депутатів від 20.05.1994 року, КСП «За мир» одержало Державний акт на право колективної власності на землю. На підставі рішення 14-ХХІ/ХХІІ Криничанської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області від 14.06.1996 року, вирішено надати земельні ділянки в постійне користування із земель колективної власності у розмірі середньої земельної частки, громадянину , який виходить із КСП «За мир» - [PERSON] , загальною площею 6 га. На виконання вказаного рішення було видано Державний акт на право постійного користування землею серії ДП б/н, виданого 02 липня 1996 року, на ім`я [PERSON] . Представник Криничанської селищної ради у судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщений належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи дійшов наступного. Судом встановлено, що позивачу, на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ДП б/н, виданого 02 липня 1996 року Криничанською районною радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 451 , належить земельна ділянка площею 6,0 гектарів, яка знаходиться в адміністративних межах Криничанської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області. Позивач був членом колгоспу «За мир», який було реформовано в колективне сільськогосподарське підприємство «За мир», членство у новоствореному підприємстві набули всі члени колгоспу, у тому числі і пенсіонери, які раніше працювали в ньому. На підставі рішення Криничанської селищної ради народних депутатів від 20.05.1994 року, КСП «За мир» одержало Державний акт на право колективної власності на землю, з отриманням якого у позивача виникло право на землю, як члена підприємства і як співвласника землі в обсязі земельної частки . На підставі рішення 14-ХХІ/ХХІІ Криничанської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області від 14.06.1996 року, вирішено надати земельні ділянки в постійне користування із земель колективної власності у розмірі середньої земельної частки, громадянину , який виходить із КСП «За мир» - [PERSON] , загальною площею 6 га. На виконання вказаного рішення було видано Державний акт на право постійного користування землею серії ДП б/н, виданого 02 липня 1996 року, на ім`я [PERSON] . Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року), кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Як убачається з постанови Касаційного цивільного суду Верховного суду №696/1268/16-ц від 10 січня 2019 року позивач має право пред`являти позовні вимоги про визнання права на земельну частку (пай), оскільки встановлена наявність у нього суб`єктивного права, адже він був включений до списку громадян, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю. Згідно статей 22, 23 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акту. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі на місцевості земельних ділянок власниками земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Частиною 2 цього ж закону зазначено, що документом, який посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У відповідності до п.п. 4, 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», затвердження розміру земельної частки (паю) та видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Ураховуючи вищевикладене, норми чинного законодавства України, те, що позивач включений до списку осіб, який додано до державного акту на право колективної власності на землю, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved