Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, за яким просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1645, вчинений 18.06.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 196288 доларів 47 центів, що за курсом НБУ на 01.04.20019 року дорівнює 5340833 грн. 20 коп., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позивачем свої вимоги вмотивовано тим, що відповідно до договору кредиту № ZPSOGL0000000002 від 31.07.2008 року вона отримала в ЗАТ КБ «Приватбанк» кредит в сумі 42856, 59 доларів США і зобов`язалася до 01 серпня 2028 повернути отриману суму кредиту та проценти у розмірі 17,52 % за користування кредитними коштами відповідно до графіку погашення кредиту. В забезпечення виконання зобов`язання за договором кредитування сторони уклали договір іпотеки № ZPSOGL0000000002 від 01.08.2008 року згідно якого в іпотеку ЗАТ КБ «Приватбанк» передано квартиру [ADDRESS] , яка належить позивачу. Як зазначає позивач, свої зобов`язання за кредитним договором виконувала не у повному обсязі та несвоєчасно, у зв`язку з чим рішеннями Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2013 року та від 27.03.2015 року (справа № 336/2297/13-ц) було стягнуто з неї на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 481315 грн. 07 коп. - заборгованості за кредитом, 205214 грн. 35 коп. - заборгованості за процентами, 250 грн. штрафу у фіксованій сумі, 34338 грн. 97 коп. - штрафу як процентної складової, а всього: 721118 грн. 39 коп. заборгованості за кредитним договором, 3252 грн. 06 коп. судового збору. Згодом позивач узнала про наявність виконавчого провадження №67460115, відкритого 11.11.2021 року за постановою приватного виконавця Коцинян М.О. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження вона дізналась про те, що 18.06.2019 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни з заявою про вчинення виконавчого напису шляхом звернення стягненні на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] . 18.06.2019 приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинила виконавчий напис № 1645 за яким звернула стягнення на вищевказану квартиру, зазначивши, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНКЦ» шляхом перерахування коштів на рахунок стягувача у розмірі: -Заборгованість за кредитом 41192 длр 01 цнт; -Заборгованість за відсотками - 51281 длр 18 цнт; -Заборгованість за пенею - 103815 длр 28 цнт, що за курсом НБУ на 01.04.2019 року дорівнює 5340833 грн. 20 коп., а також 3500 грн. - витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису. У виконавчому написі зазначено, що строк, за який пропонується стягнення - 10 років вісім місяців - 01.08.2008 року по 01.04.2019 року. Позивач вважає, що за викладених обставин - за наявності судових рішень - з відповідної дати направлення і отримання нею вимоги від 19.11.2012 року (досудове врегулювання) відбулось дострокове задоволення вимог кредитора, з його ініціативи відбулась зміна порядку, умов і строку дії кредитного договору, настав строк його дострокового виконання. Також позивач вважає, що неможливе подвійне стягнення за одним і тим самим договором, розмір заборгованості, зазначений у виконавчому написі значно більший, аніж стягнуто з неї за судовими рішеннями. На думку позивача розмір заборгованості за виконавчим написом не є безспірним, перед вчиненням виконавчого напису відповідач не направляв на її адресу жодної вимоги щодо існуючої заборгованості та пропозицій щодо врегулювання, а тому виконавчий напис вчинено із грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Одночасно з подачею позову було подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівні зареєстрованого за № 1645, вчиненого 18.06.2019 , яке відбувається за виконавчим провадженням № 67460115, відкритим 11.11.2021 року приватним виконавцем Коцинян Меружаном Оганесовичем. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2021 було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 23.11.2021 року було суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя постановлено ухвалу про повернення заяви про забезпечення позову в зв`язку з тим, що ця заява не підписана позивачем та вказано, що заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки, повторно звернутися до суду з заявою про забезпечення позову. 09.12.2021 року від позивача до суду надійшли заява про забезпечення позову і заява про розподіл судових витрат. Ухвалою судді Шевченківського районного м. Запоріжжя від 13.12.2021 року заява про забезпечення позову задоволена. Зупинено стягнення на підставі вищевказаного виконавчого напису нотаріуса. Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач у наданий судом строк та станом на день розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, відтак відповідно до ч.8 ст.178 та ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 18.06.2019 р. вчинено виконавчий напис № 1645 за яким звернуто стягнення на квартиру за адресою: [ADDRESS] . У виконавчому написі також вказано, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНКЦ» шляхом перерахування коштів на рахунок стягувача у розмірі: -Заборгованість за кредитом 41192 длр 01 цнт; -Заборгованість за відсотками - 51281 длр 18 цнт; -Заборгованість за пенею - 103815 длр 28 цнт, що за курсом НБУ на 01.04.2019 року дорівнює 5340833 грн. 20 коп., а також 3500 грн. - витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису. У виконавчому написі зазначено, що строк, за який пропонується стягнення - 10 років вісім місяців - 01.08.2008 року по 01.04.2019 року. Постановою приватного виконавця Коцинян М.О. 11.11.2021 року було відкрито виконавче провадження № 67460115 з виконання вищевказаного виконавчого напису. Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. За змістом пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Суд при вирішенні спору враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, а Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд вказаної ухвали ВАСУ, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку такими положеннями: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду відповідно до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 05.04.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, неможливість вчинення виконавчого напису у цій справі була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Згідно з пунктами 92 та 99 Правил надання послуг поштового зв`язку рекомендовані листи підлягають доставці додому. Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. Виходячи з наведеного, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку. Матеріали справи не містять доказів щодо відправлення відповідачем або щодо вручення позивачу вимоги про повернення заборгованості за договором позики, а нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання вказаного листа-вимоги, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису. Крім того, в матеріалах справи є копії судових рішень Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2013 року та від 27.03.2015 року (справа № 336/2297/13-ц) за якими було стягнуто з позивача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 481315 грн. 07 коп. - заборгованості за кредитом, 205214 грн. 35 коп. - заборгованості за процентами, 250 грн. штрафу у фіксованій сумі, 34338 грн. 97 коп. - штрафу як процентної складової, а всього: 721118 грн. 39 коп. заборгованості за кредитним договором, 3252 грн. 06 коп. судового збору. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що загальний розмір заборгованості боржника у виконавчому написі складає 5340833 грн. 20 коп., що у 7 разів перевищує розмір заборгованості, визначений судовим рішенням, а це свідчить про те, що сума стягнення не є безспірною. Суд вважає, що в даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В матеріалах справи є квитанції щодо оплати позивачем судового збору при подачі позовної заяви - у сумі 908 грн. та за подачу заяви про забезпечення позову - у сумі 454 грн., тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача загальна сума судового збору - 1362 грн. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд має враховувати приписи частини 3 статті 141 ЦПК України, а саме: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; В матеріалах справи наявні Договір про надання позивач правової допомоги від 01.10.2021 року, квитанції щодо безготівкової оплати позивачем послуг адвоката та акт про прийняття-передачу наданих послуг, з яких вбачається, що позивач поніс витрати на правову допомогу в загальній сумі 9600 грн. Суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу в розмірі 9600 грн. - 2000 грн. є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору розміром і відповідає обсягу правових послуг, наданих адвокатом, а відтак, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved