Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

24.12.2021 Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму сплачених відшкодувань в розмірі 200304,00 грн. та судовий збір в сумі 3004,56 грн. Стислий виклад позиції сторін позиція позивача Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що 25.12.2019 в м. Гайворон Гайворонського району Кіровоградської області на вул. Свободи мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «HYUNDAI» з д.н.з. [NUMBER] яким керував відповідач [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння та без чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. В результаті зазначеної ДТП пасажирка зазначеного автомобіля [PERSON] отримала травми, від яких померла. У зв`язку з ДТП за участю автомобіля «HYUNDAI» з д.н.з. [NUMBER] яким керував відповідач [PERSON] , в якому померла пасажирка [PERSON] представник потерпілих [PERSON] на підставі довіреностей в інтересах потерпілих [PERSON] , батько [PERSON] доньки загиблої, [PERSON] , батька загиблої, [PERSON] , матері загиблої, звернувся до МТСБУ про відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника і витрат на поховання а саме: 100152,00 грн. за витрату годувальника на користь [PERSON] , (батька загиблої 1/3) та [PERSON] , (матері загиблої 1/3); 50076,00 грн. за витрату годувальника на користь [PERSON] , (доньки загиблої 1/3); 43756,00 грн. витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника; 6320,00 грн. витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника. Всього витрати, пов`язані регламентною виплатою МТСБУ становлять 200304,00 грн. Оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило регламентну виплату за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відтак після проведення виплати потерпілим у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, тому звернулось з даним позовом до суду. Представник позивачка в судове засідання не з`явився, просив розгляд даної справи проводити за відсутності представника МТСБУ. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. позиція відповідача відповідач правом на подачу відзиву не скористався. заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11.01.2022 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. 02.02.2022 представником позивача подано заяву про проведення судових засідань за його відсутності, в якій він зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Ухвалою суду від 09.02.2022 підготовче судове засідання відкладено. Ухвалою від 29.03.2022 закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду. Ухвалою від 06.05.2022 постановлено проводити заочний розгляд справи за позовом МТСБУ до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 06.05.2022 проведено розгляд справи по суті за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача, який повідомлений про розгляд справи, не є перешкодою для розгляду справи, оскільки він клопотань про відкладення розгляду справи не подавав та в справі достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін для прийняття рішення по суті. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. ЦПК України встановлено, що: - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81); - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82). норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування За змістом положень статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхування цивільно-правової відповідальності є обов`язковим і таке здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів самого страхувальника. Відтак, кожний власник наземного транспортного засобу з метою (зокрема) захисту саме своїх майнових інтересів зобов`язаний застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами. Згідно п. 1.6 ст. 1 цього Закону - власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Згідно положення пункту 2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 - якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди). Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Частиною 1 статті 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобів. фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлено, що 25.12.2019 в м. Гайворон Гайворонського району Кіровоградської області по вул. Свободи мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «HYUNDAI» з д.н.з. [NUMBER] яким керував відповідач [PERSON] без чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, грубо порушивши вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулася ДТП. Внаслідок ДТП пасажирка автомобіля від керуванням [PERSON] - [PERSON] , від отриманих травм померла, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №3019361421106621 (а. с. 8-9), повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 10), свідоцтвом про смерть [PERSON] (а. с. 16), лікарським свідоцтвом про смерть [PERSON] (а. с. 17). Як вбачається з довідки про ДТП №3019361421106621 та інформації з сайту МТСБУ (а. с. 6, 7) автомобіль з номерним знаком [NUMBER] станом на день ДТП (25.12.2019) не був застрахований. Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України про виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в сумі 50076,00 грн відшкодування за шкоду, заподіяну смертю матері (а.с. 22). Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України про виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] , батька загиблої, [PERSON] , матері загиблої в сумі 100152,00 грн відшкодування за шкоду, заподіяну смертю доньки (а.с. 33). Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України про виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] , в сумі 6320,00 грн витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника (а.с. 34). Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України про виплату страхового відшкодування на користь 43756,00 грн. витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника (а.с. 35). Платіжними дорученнями № 889978 від 25.02.2021, № 2545594 від 10.12.2020, № 1481216 від 20.08.2020, № 1481222 від 20.08.2020 підтверджується перерахунок Моторно (транспортним) страховим бюро України, на рахунок представника [PERSON] та [PERSON] за довіреністю - [PERSON] грошових коштів та на рахунок [PERSON] грошових коштів (а.с. 36, 37). Як вбачається з вищенаведеного, відповідач, як володілець наземного транспортного засобу, з метою захисту саме своїх майнових інтересів не застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами, у зв`язку з чим його обов`язок, як володільця джерела підвищеної небезпеки, по відшкодуванню шкоди змушений був виконувати (і виконав його) позивач МТСБУ. Також, відповідно до роз`яснень викладених в п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4 особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. За вищенаведених обставин в їх сукупності несплата майнової шкоди, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, призведе до покладення цивільно-правової відповідальності за наслідки ДТП за участю відповідача на МТСБУ, що не відповідає нормам матеріального права, а також засадам справедливості, добросовісності та розумності (стаття 3 ЦК України). На час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахованою не була, а відтак шкода на умовах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягала відшкодуванню МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих (пункт 41.1 статті 41 згаданого Закону) яку відшкодовано. Таким чином, позивачем за рахунок коштів фонду захисту потерпілих було виконано свій обов`язок та здійснено виплату відшкодування потерпілим витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України). За наведених обставин, позивач в порядку регресу має право вимагати від відповідача, як володільця транспортного засобу, відповідальність якого не була застрахована, відшкодування шкоди, заподіяної відповідачем. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як видно з досліджених судом письмових доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, такі отримані у порядку встановленому Законом, безпосередньо стосуються обставин справи та підтверджують покликання позивача на зазначені вище обставини, а відтак беруться судом до уваги, як належні та допустимі. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідач в судове засідання не з`явився та не подав суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Оцінюючи в цілому докази по справі, беручи до уваги наведені вище встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що майнові права позивача порушені, оскільки ним виплачено потерпілим суму страхового відшкодування і наявна підстава, передбачена ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для регресного позову позивача МТСБУ, відповідач виплачену потерпілим суму страхового відшкодування позивачу не відшкодував, будь-яких доказів, які б свідчили про протилежне, суду не надано, а тому позов слід задовольнити повністю, і стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 200304,00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем та підтверджені матеріалами справи підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved