Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Заява мотивована тим, що 07.11.1987 року заявниця зареєстувала шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу їхнє спільне прізвише було зазначено російською мовою як « [PERSON] ». Під час спільного шлюбу вони з чоловіком вирішили придбати будинок за адресою: [ADDRESS] , і у відповідному Договорі купівлі-продажу, який був оформлений українською мовою, і прізвище її чоловіка, як покупця, зазначено українською мовою « [PERSON] ». В даному будинку вся їхня сім`я проживала з моменту його купівлі і усі члени сім`ї були в ньому зареєстровані. В 2001 року вона з чоловіком змінили паспорти громадян СРСР, які були оформлені російською мовою на прізвище « [PERSON] », на паспорти громадян України. В цих паспортах їхнє прізвище українською мовою зазначено як « [PERSON] », а російською як « [PERSON] », і з того часу так записувалися прізвище у всіх їхніх документах. [INFO] чоловік заявниці [PERSON] помер. За його життя потреби у використанні правовстановлюючого документа на будинок як його власника не виникало, і документ досі залишався без уваги, тому помилку у написанні його прізвища не була виявлена своєчасно. На даний час привезти у відповідність запис прізвища її чоловіка в Договорі купівлі-продажу домоволодіння до його дійсного прізвища в позасудовому порядку неможливо, у зв`язку з смертю чоловіка, тому виникла необхідність у встановленні факту належності померлому зазначеного документа. Таким чином, заявниця просила суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] , правовстановлюючого документу - Договору купівлі-продажу цілого жилого будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, посвідченого 21.05.1990 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори за реєстровим № 5-4262, згідно якого 15.06.1990 року у Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 912 зареєстроване право приватної власності на вказане домоволодіння за громадянином « [PERSON] » (рос). Ухвалою суду від 04.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В судове засідання заявниця не з`явилася, про дату час та місце повідомлялась належним чином. На адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримала та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява від представника заінтересованої особи про розгляд справи у її відсутність, при вирішенні справи покладалася на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , чоловік заявниці записаний як « [PERSON] », яке було складено російською мовою (а.с.8). Судом також встановлено, що 07.11.1987 року « [PERSON] » і « [PERSON] » зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію шлюбу Серія [NUMBER] . Свідоцтво складено також російською мовою. (а.с.10). Від спільного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син, який у свідоцтві про народження Серія [NUMBER] , яке складено російською мовою, записаний як « [PERSON] » (а.с.9). Після заміни паспорта громадянина СРСР, заявниця відповідно до паспорта громадянина України записана як « [PERSON] » (а.с.4-5). Також, відповідно паспорта громадянина України № [NUMBER] , син заявниці записаний як « [PERSON] » (а.с.6). У свою чергу, відповідно до Договору купівля-продажу від 21.05.1990 року, який складено українською мовою, [PERSON] та [PERSON] склали даний договір про те, що [PERSON] продав, а [PERSON] купив цілий жилий будинок з господарською будівлею, що знаходиться в [ADDRESS] на земельній ділянці 351 кв.м. (а.с. 11-12). Згідно Домової книги №397 для прописки громадян, що проживаю за адресою [ADDRESS] , зареєстровані « [PERSON] », « [PERSON] » « [PERSON] » (а.с.13-14). Як вбачається з Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , у віці 64 років, про що 05.04.2021 року складено відповідний актович запис №1548. Свідоцтво складено українською мовою. (а.с.20). Також, відповідно до Атестату про середню освіту Серія [NUMBER] від 27.06.1974 року, прізвище чоловіка заявниці зазначено українською мовою як « [PERSON] » (а.с.23). Військоий квиток Серія [NUMBER] складений російською мовою, належав « [PERSON] » (а.с.24). Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] прізвище чоловіка заявниці записано як « [PERSON] ». Однак, у Листі №1687/02-14 від 02.11.2021 року Друга вінницька державна нотаріальна контора роз`яснила [PERSON] , що оскільки прізвища в правовстановлюючому документі та в свідоцтві про смерть її чоловіка не співпадають, і є різними, неможливо встановити належність спадкового майна померлій особі. В зв`язку з цим, видати свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] після смерті чоловіка - [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами номер [ADDRESS] , неможливо (а.с.29). Відповідно до витребуваної судом спадкової справи №260/2021 на майно померлого [INFO] [PERSON] спадкоємцем є його дружина [PERSON] (а.с.49-61). Суд дослідивши усі надані докази у сукупності, дійшов до висновку що вони мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у правовідносинах щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документа, відповідають вимогам ст. ст. 77-79 ЦПК України і враховуються судом відповідно до ст. 89 ч.3 ЦПК України. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995року № 5 «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 187; суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Встановлення факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для можливості володіти, користуватися та розпоряджатися спадковим майном. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ст. 315 ч. 1 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи вищезазначене, а також те, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу породжує юридичні наслідки для заявника, оскільки надає право на спадщину, суд вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved