Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

У лютому 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Об`єднаної житлової комісії при військовій частині [NUMBER] , Військової частини [NUMBER] , в якій просив: визнати протиправним та скасувати рішення об`єднаної житлової комісії військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом від 22 листопада 2021 року № 10, затвердженим наказом командира військової частини [NUMBER] від 22 листопада 2021 року №1061, про зняття підполковника запасу [PERSON] з квартирного обліку при військовій частині [NUMBER] у зв`язку зі звільненням у запас, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; зобов`язати об`єднану житлову комісію військової частини [NUMBER] поновити підполковника запасу [PERSON] та членів його сім`ї на квартирному обліку при військовій частині [NUMBER] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON] - підполковник запасу, заступник начальника відділу взаємодії управління територіальної оборони, був звільнений наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 17 вересня 2018 року № 420 у запас. Вислуга років у Збройних Силах становить 36 років 05 місяців 10 днів. Проходив військову службу в період з 05.08.1982 року по 30.10.2018 року, учасник АТО. Позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивач перебував як пільговик на квартирному обліку у Дніпропетровському гарнізоні й житловій комісії військової частини [NUMBER] з 03 лютого 1995 року, складом сім`ї три особи. Службову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , отримав у 2005 році, житловою площею 42,4 кв.м. та загальною площею 73,1 кв.м., на підставі рішення виконкому № 193. За час проходження військової служби постійним житлом не забезпечувався, ні позивач особисто, ні його сини [PERSON] та [PERSON] участі в приватизації державного майна не приймали. 23 лютого 2021 року позивач звернувся з заявою до військової частини [NUMBER] , об`єднаної житлової комісії при військовій частині [NUMBER] про виключення квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якій позивач мешкає зі своєю родиною у складі трьох осіб, з числа службових квартир та надання позивачу цієї квартири для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку. Витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] № 288 від 02 квітня 2021 року з метою виконання наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 року № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», протоколу від 23.02.2021 року № 2 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] було погоджено переведення трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] із числа службового житла та розподілити її для постійного проживання підполковнику запасу [PERSON] зі складом сім`ї 3 особи. У грудні 2021 року позивач дізнався з листа від 25 листопада 2021 року № 29/11/19 голови об`єднаної житлової комісії при військовій частині [NUMBER] про прийняття нового рішення на підставі протоколу від 22 листопада 2021 року № 10, затвердженого наказом командира військової частини [NUMBER] від 22.11.2021 року № 1061, про зняття позивача з квартирного обліку при військовій частині [NUMBER] . Вважає рішення об`єднаної комісії військової частини [NUMBER] щодо зняття позивача з квартирного обліку таким, що суперечить чинному законодавству. Військовослужбовцям, які мають вислугу па військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла. Держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше. Військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку. Дії відповідача мають протиправний характер, що призвело до погіршення майнового сподівання позивача на отримання житла для постійного проживання. Відтак, діями відповідача позивач позбавлений легітимних сподівань на отримання житла. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом. 27 квітня 2022 року від представника відповідача Військової частини [NUMBER] - Кравченко М.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги [PERSON] він вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 31 жовтня 2018 № 253 (по стройовій частині) та наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 17 вересня 2018 № 420 підполковника [PERSON] звільнено з військової служби у запас. Наказ про своє звільнення позивач не оскаржував. Таким чином, має місце порушення строку для звернення позивачем до суду із позовною заявою. Згідно частини 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції від 01.01.2019 року чинній на момент звільнення позивача, зазначено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Редакція частини 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», про яку зазначає позивач у своєму позові, датована 30 березня 2021 року. Відповідно до статті 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Просить суд також врахувати те, що військова частина [NUMBER] не є розпорядником коштів та знаходиться на фінансовому забезпеченні військової частини [NUMBER] , тому позовна вимога стосовно будь-яких виплат заявлена до неналежного відповідача. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проходив військову службу у період з 05 серпня 1982 року по 17 вересня 2018 року, загальна вислуга років складає 36 років 05 місяців 10 днів, отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується довідкою № 7/61/10 від 19 лютого 2021 року, виданою Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки (а.с. 14), а також додатково підтверджується Витягом із послужного списку [PERSON] (а.с. 15). Наказом командира військової частин [NUMBER] (по стройовій частині) № 253 від 31 жовтня 2018 року підполковника [PERSON] , заступника начальника відділу взаємодії управління взаємодії управління територіальної оборони, звільненого наказом командуючого Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 17 вересня 2018 року № 420 у запас, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за підпунктом «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) наказано вважати таким, що справи та посаду здав, з 31 жовтня 2018 року виключено зі списків особового складу частини, знято з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Індустріального РВК м. Дніпро, вислуга років у Збройних Силах становить: календарна 36 років 01 місяць (а.с. 11). Також,\~підполковник [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим 06 лютого 2015 року (а.с. 13), в період з 21 вересня 2014 року по 20 жовтня 2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, що підтверджується довідкою № 458 від 27 жовтня 2014 року, виданою Військовою частиною [NUMBER] (а.с. 12). На підставі рішення Виконкому Баглійської райради м. Дніпродзержинська № 193 від 18 липня 2005 року [PERSON] , сім`я якого складається з трьох осіб ( [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] ) 23 серпня 2005 року було видано Ордер № 04 серії 03 на право зайняття 3-кімнатної квартири житловою площею 42,4 кв.м., загальною площею 73,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). Сторонами визнавався той факт, що позивач [PERSON] перебував на квартирному обліку. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей»,\~який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно до абз. 1 п. 1 ст. 12 Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених\~Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У абзаці 4 пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених\~пунктом 10\~цієї статті. Механізм забезпечення\~житловими приміщеннями\~військовослужбовців -\~осіб офіцерського\~(у\~тому числі\~осіб,\~які проходять\~військову службу\~за призовом\~осіб офіцерського\~складу),\~старшинського і\~сержантського,\~рядового складу\~(крім\~військовослужбовців строкової\~служби)\~Збройних Сил,\~інших утворених\~відповідно до\~законів України\~військових формувань,\~правоохоронних органів\~спеціального призначення\~та Держспецтрансслужби,\~Держспецзв`язку,\~посади в\~яких комплектуються\~військовослужбовцями,\~у тому\~числі звільнених\~в запас\~або у\~відставку,\~що залишилися\~перебувати на\~обліку громадян,\~які потребують\~поліпшення житлових\~умов,\~у військових\~частинах,\~закладах,\~установах та\~організаціях після звільнення та членів їх сімей визначає Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081. У пункті 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 (далі Порядок № 1081), визначено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Як вже було зазначено вище, позивач [PERSON] на момент звільнення з військової\~служби у\~запас та виключення зі списків\~особового складу\~Військової частини [NUMBER] мав вислугу на військовій службі більше 20 років. З Витягу з протоколу засідання об`єднаної житлової комісії при військовій\~частині [NUMBER] (військова\~частина [NUMBER] ,\~ [NUMBER] ,\~ [NUMBER] ,\~5\~військовий оркестр,\~Дніпропетровський медіа-центр\~МО України,\~1242\~центр реалізації\~договорів Генерального\~штабу ЗС\~України,\~Державного підприємства\~обслуговування повітряного\~руху України)\~№ 10\~від 22\~листопада 2021\~року (а.с.\~8-9)\~вбачається,\~що на\~засіданні вказаної\~житлової комісії\~було прийнято\~рішення зняти\~з квартирного\~обліку при\~військовій частині\~ [NUMBER] \~підполковника запасу [PERSON] у зв`язку зі звільненням у запас, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за підпунктом «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду). Наказом командира військової частини [NUMBER] № 1061 від 22 листопада 2021 року «Про затвердження протоколу засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] » було затверджено протокол засідання об`єднаної житлової комісії при військовій частині [NUMBER] від 22 листопада 2021 року № 10. Контроль за виконанням наказу та внесенням змін в облікові документи особового складу, які перебувають на квартирному обліку при військовій частині [NUMBER] , та оформлення всіх необхідних документів покладено на голову об`єднаної житлової комісії при військовій частині [NUMBER] (а.с. 10). Листом Голови об`єднаної житлової комісії військової частини [NUMBER] від 25 листопада 2021 року № 29/11/19 [PERSON] було повідомлено про те, що він знятий з квартирного обліку при військовій частині [NUMBER] . Дане рішення обумовлене тим, що [PERSON] був звільнений з лав Збройних Сил України у запас відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за підпунктом «к» (які\~проходять військову\~службу за\~контрактом,\~дію якого\~продовжено понад\~встановлені строки\~на період\~до закінчення\~особливого періоду\~або до\~оголошення рішення\~про демобілізацію,\~та які\~вислужили не\~менше 18\~місяців з\~дати продовження\~дії контракту,\~якщо вони\~не висловили\~бажання продовжувати\~військову службу\~під час\~особливого періоду) та\~з 31 жовтня 2018 року виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Роз`яснено право звернутись до суду для оскарження даного рішення (а.с. 7). Не погоджуючись з рішенням щодо зняття з квартирного обліку, посилаючись на незаконність такого рішення, у лютому 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Так, згідно з пунктом 9 статті 12\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до\~Закону України\~«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла. Підстави для\~зняття військовослужбовців\~з житлового\~обліку передбачені\~пунктом 30\~Порядку №\~1081. Відповідно до\~цього пункту,\~військовослужбовці знімаються\~з обліку\~у разі: поліпшення\~житлових умов,\~внаслідок чого\~відпала потреба\~в наданні\~житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з\~військової служби\~за службовою\~невідповідністю,\~у зв`язку\~з систематичним\~невиконанням умов\~контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. Статтею 26\~Закону України\~«Про військовий\~обов`язок\~і військову\~службу» передбачено\~два види\~звільнення військовослужбовців\~з військової\~служби: а) у запас,\~якщо військовослужбовці\~не досягли\~граничного віку\~перебування в запасі\~і за\~станом здоров`я\~придатні до\~військової служби;\~б)\~у відставку,\~якщо військовослужбовці\~досягли граничного\~віку перебування\~в запасі та у\~військовому резерві\~або визнані\~військово-лікарськими\~комісіями непридатними\~за станом\~здоров`я\~до військової\~служби з\~виключенням з військового обліку. Такої умови\~для зняття\~з квартирного\~обліку осіб,\~які набули\~права та\~потребують поліпшення\~житлових умов\~шляхом надання\~жилих приміщень\~для постійного\~проживання,\~як припинення\~військової служби\~на підставі\~підпункту «к»\~пункту 2\~частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не містить ні Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», ні Закон України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», ні Порядок № 1081, ні Інструкція з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджена наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380 (у редакціях, що діяли на час виникнення спірних правовідносин). Отже,\~з аналізу\~вищевказаних норм\~вбачається,\~що військовослужбовці,\~які мають\~вислугу на\~військовій службі\~20\~років і\~більше,\~та члени\~їх сімей\~мають право\~на залишення\~на квартирному\~обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, прямо передбачених пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями № [NUMBER] . Вказані висновки повністю узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року по справі № 740/3917/20. Під час розгляду вказаної справи судом встановлено, що позивача [PERSON] звільнено з військової служби саме у запас, він має вислугу на військовій службі більше 20 років. Будь-яких законних підстав для зняття позивача [PERSON] з квартирного обліку під час розгляду вказаної справи судом не встановлено. При цьому, прийнятими нормативно-правовими актами держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених житловим законодавством і в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Враховуючи все вищенаведене, оскільки військовослужбовці,\~які мають\~вислугу на\~військовій службі\~20\~років і\~більше,\~та члени\~їх сімей\~мають право\~на залишення\~на квартирному\~обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, а також військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до\~Закону України\~«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла, з урахуванням того, що законні підстави для зняття позивача [PERSON] з квартирного обліку на час прийняття оскаржуваного рішення були відсутні, суд приходить до висновку, про протиправність дій об`єднаної житлової комісії при Військовій частині [NUMBER] щодо зняття [PERSON] з квартирного обліку при військовій частині [NUMBER] у зв`язку зі звільненням у запас, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за підпунктом «к». За таких обставин слід визнати протиправним та скасувати рішення об`єднаної житлової комісії при військовій\~частині [NUMBER] (військова частина [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , 5 військовий оркестр, Дніпропетровський медіа-центр МО України, 1242 центр реалізації договорів Генерального штабу ЗС України, Державного підприємства обслуговування повітряного руху України), оформлене протоколом від 22 листопада 2021 року № 10, який затверджено наказом командира військової частини [NUMBER] від 22 листопада 2021 року № 1061, в частині зняття підполковника запасу [PERSON] з квартирного обліку при військовій частині [NUMBER] у зв`язку зі звільненням у запас, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за підпунктом «к», а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Дії відповідача щодо зняття [PERSON] з\~квартирного обліку,\~як особи,\~яка потребує\~поліпшення житлових\~умов шляхом\~надання жилих\~приміщень для\~постійного проживання є\~порушенням прав\~позивача,\~відповідних гарантій у процесі прийняття рішення щодо права на житло чи права на одержання компенсації за належне для отримання жиле приміщення. Також, такі дії відповідача прямо порушують конституційне право позивача на житло, передбачене статтею 47 Конституції України, та гарантії, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому, відповідно до статті 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. Отже,\~під час\~розгляду справи\~знайшов підтвердження\~факт порушення\~прав позивача\~діями відповідача,\~яке підлягає судовому захисту, у зв`язку з чим необхідно також зобов`язати Військову частину [NUMBER] поновити підполковника запасу [PERSON] та\~членів його\~сім`ї на квартирному обліку при військовій частині [NUMBER] , у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] в цій частині також підлягають задоволенню. Саме такий спосіб захисту, на переконання суду, призведе до поновлення гарантованих законом прав позивача та їх ефективного захисту. Щодо наведених у відзиві на позовну заяву тверджень відповідача про порушення строку для звернення позивача до суду з даним позовом та посилань відповідача на ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що вони є абсолютно безпідставними, оскільки справа розглядається у порядку цивільного судочинства і встановлений законом шестимісячний строк звернення до адміністративного суду застосуванню до виниклих між сторонами правовідносин не підлягає. Крім того, предметом даного позову є оскарження рішення рішення об`єднаної житлової комісії щодо зняття з квартирного обліку від 22.11.2021 року, а не наказу про звільнення позивача з військової служби у запас від 31.10.2018 року. За наведених мотивів суд зазначені заперечення відповідача до уваги не бере та відхиляє як неналежні. Посилання представника відповідача на редакцію частини 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції від 01 січня 2019 року, чинну на момент звільнення [PERSON] з військової служби у запас, суд до уваги не бере та відхиляє як безпідставні та помилкові, оскільки станом на день прийняття відповідачем оскаржуваного рішення зазначена частина статті 12 згаданого Закону мала саме таку редакцію, яка надає право військовослужбовцям, які на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, залишатися на квартирному обліку до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення. Оцінюючи у\~сукупності усі\~інші аргументи\~сторін,\~наведені ними\~в обґрунтування\~своїх вимог\~або заперечень,\~суд до\~уваги їх\~не бере,\~оскільки вони не відноситься до предмета спору та є явно необґрунтованими. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні, а позивач на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за позовними вимогами немайнового характеру у розмірі 992,40 грн. На підставі ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, та

Outcome: approved