Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. 12.01.2022 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. Представник позивача свої позовні вимоги у позовній заяві мотивував тим, що у позивача на балансі перебуває студентський гуртожиток [ADDRESS] і є державною власністю. Позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідач відзиву на позов не подав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце його проведення, однак подав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримав повністю, просив задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так як відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання , не з`явився в судове засідання повторно без поважних причин та без повідомлення причин , не подав відзив , а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.04.2016 року гуртожиток [ADDRESS] в цілому перебуває у державній власності. Згідно протоколу № 49 засідання профспілкового комітету Львівського національного аграрного університету від 17.09.2009р. ухвалено надати [PERSON] кім.№ 42,44 в гуртожитку № 5 та дозволити реєстрацію. Згідно наказу № 185-к від 24.04.2014р. [PERSON] звільнено з роботи науково-навчально-дослідного центру з 29.04.2014р. згідно п.1 ст.36 КЗпП України. Згідно Акту обстеження від 25.01.2021р. в гуртожитку [ADDRESS] [PERSON] не проживає. Згідно Акту обстеження від 02.04.2021р. в гуртожитку [ADDRESS] [PERSON] не проживає. Згідно Акту обстеження від 01.07.2021р. в гуртожитку [ADDRESS] [PERSON] не проживає. Згідно Акту обстеження від 30.09.2021р. в гуртожитку [ADDRESS] [PERSON] не проживає. Відповідно до даних актів сусіди [PERSON] та [PERSON] стверджують, що [PERSON] не проживає в гуртожитку постійно більше року. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 128 Житлового кодексу Української РСР, порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 127 ЖК для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. У відповідності до ч. 2 ст. 128 ЖК жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету. Згідно п. 13 Примірного положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 13.11.2007 № 1004 , який діяв у 2009 році, працівники вищого навчального закладу, як виняток, можуть бути поселені в студентський гожиток лише за рішенням керівника вищого навчального закладу і за погодженням з органами студентського самоврядування та первинною профспілковою організацією студентів. Виходячи із змісту норм ст.ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до роз`яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" з наступними змінами при вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно з`ясовувати причини відсутності особи у жилому приміщенні понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З Актів обстеження виданих 25.01.2021р. , 02.04.2021р. , 01.07.2021р., 30.09.2021р. вбачається, що відповідач за адресою реєстрації не проживає більше року. Таким чином, судом встановлено факт відсутності відповідача у житловому будинку протягом тривалого часу та суду не наведено доказів поважності такої тривалої відсутності. За таких обставин позовну вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, слід задовольнити. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог. Як встановлено з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено при подачі позову до суду судовий збір у сумі 2102,00 грн. А тому, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2102,00 гривень судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved