Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.12.2020 року по справі №279/5161/20 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Мирне Коростенського району Житомирської області, РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19.10.2020 року і до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до [INFO] . Як вбачається з довідки-розрахунку державного виконавця Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Хмельницький) Кириєнко Євген Станіславович ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та має заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.10.2021 року в сумі 30148,64 гривень. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. За період з 19.10.2020 року по 31.10.2021 року розмір пені становить 8993, 43 гривень, яку просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] . 03.02.2022 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 08.02.2022 року. У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь-яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи, не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.12.2020 року по справі №279/5161/20 року [PERSON] повинен сплачувати аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 19.10.2020 року і до досягнення дитиною: сином - [PERSON] , [INFO] ,трирічного віку, тобто до [INFO] . Виконавчий лист №279/5161/20 виданий Коростенським міськрайонним судом Житомирської області 01.09.2021 року. Інформація про звернення позивача з даним виконавчим листом до Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) відсутня. відкрито виконавче провадження №66676517. З довідки-розрахунку вказаного відділу ДВС слідує про наявність відкритого виконавчого провадження №66676517 та розмір заборгованості, який станом на на 31.10.2021 року становить 30148,64 гривень. Наявність заборгованості тягне відповідальність за прострочення сплати аліментів, передбачену ст.196 Сімейного кодексу України. Так, згідно ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. З роз`яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" слідує, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст.196 Сімейного кодексу України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту ст.196 Сімейного кодексу України, суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Отже, з урахуванням того, що виконавчий лист позивач отримала лише 01.09.2021 року, будучи обізнаною про наявність судового рішення про стягнення аліментів на її користь від 08.12.2020 року, натомість відомостей про обізнаність відповідача про наявність вказаного судового рішення у справі №279/5161/20 у даній справі не має, тому нарахування пені з 19.10.2020 року є несправедливим. 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду уточнила сформовану раніше позицію щодо порядку обчислення неустойки (пені) зі сплати аліментів, визначивши, що обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного дня такого прострочення. Розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць Х кількість днів заборгованості Х 1 %. Відповідно до ст.196 СК України, виходячи з розрахунку проведеного за вищенаведеною формулою, на користь позивача підлягає стягненню 1613 гривень 14 копійок неустойки (пені) за період з вересня 2021 року по 31.10.2021 року, що є підставою для часткового задоволення позову. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial