Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

23.11.2021 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 24.03.2012 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 84. Від шлюбу мають малолітнього сина -\~\~ [PERSON] [INFO] . Внаслідок постійних сварок, різних поглядів на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства життя, втрати почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки вони припинили шлюбні відносини. Як вказує позивач, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди про шлюб і сім`ю. Окрім дитини між ними не існує нічого спільного. Шлюбні відносини фактично припинилися з грудня 2020 року. За спільною домовленістю між сторонами, син залишиться проживати з матір`ю. Спору про матеріальне утримання дитини та про розподіл майна не мають. Час на примирення з метою збереження шлюбних відносин не потрібен, оскільки тривалий час сторони мешкають окремо та не підтримують стосунків. Ухвалою суду від 08.12.2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву, згідно із якою позовні вимоги визнала та прохала вирішити у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 24.03.2012 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 84. Від шлюбу мають малолітнього сина -\~\~ [PERSON] [INFO] . Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем у судовому засіданні, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем, ведення ними спільного господарства та проживання, припинені. Причиною цього стали постійні сварки, різі погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства життя, втрата почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Час на примирення з метою збереження шлюбних відносин не потрібен, оскільки сторони мешкають окремо, та не підтримують стосунків, шлюбні відносини фактично припинилися з грудня 2020 року, внаслідок чого, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливими. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Оскільки, як встановлено судом, примирення між сторонами не можливе, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами, а тому позов\~ [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, понесений позивачем при поданні позову до суду судовий збір підлягає стягненню з відповідача. При зверненні до суду з позовною [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією від 15.11.2021 року № 1021579235, що міститься у матеріалах справи. До початку розгляду справи по суті відповідач надала заяву про визнання позову. Внаслідок того, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, позивачу належить повернути 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто у сумі 454 грн. 00 коп. Решту судового збору у сумі 454 грн. 00 коп. належить стягнути з відповідача на користь позивача, позовні вимоги якого задоволені. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved