Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Комунального закладу "Сарненська дитяча музична школа" Сарненської міської ради Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Сарненський міський голова Серпенінов Руслан Петрович та просять: - визнати незаконним наказ директора Комунального закладу "Сарненська дитяча музична школа" Сарненської міської ради Рівненської області Мирончук Т.П. від 08 листопада 2021 року №31-О.Д. «Про відсторонення від роботи [PERSON] » та стягнути з Комунального закладу "Сарненська дитяча музична школа" Сарненської міської ради Рівненської області на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 09 листопада 2021 року по день ухвалення судового рішення, а також допустити негайне виконання рішення в межах суми стягнення за один місяць. - визнати незаконним наказ директора Комунального закладу "Сарненська дитяча музична школа" Сарненської міської ради Рівненської області Мирончук Т.П. від 08 листопада 2021 року №32-0.Д. «Про відсторонення від роботи [PERSON] » та стягнути з Комунального закладу "Сарненська дитяча музична школа" Сарненської міської ради Рівненської області на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 09 листопада 2021 року по день ухвалення судового рішення, а також допустити негайне виконання рішення в межах суми стягнення за один місяць. - визнати незаконним наказ директора Комунального закладу "Сарненська дитяча музична школа" Сарненської міської ради Рівненської області Мирончук Т.П. від 08 листопада 2021 року №33-О.Д. «Про відсторонення від роботи [PERSON] » та стягнути з Комунального закладу "Сарненська дитяча музична школа" Сарненської міської ради Рівненської області на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 09 листопада 2021 року по день ухвалення судового рішення, а також допустити негайне виконання рішення в межах суми стягнення за один місяць. - стягнути з Комунального закладу "Сарненська дитяча музична школа" Сарненської міської ради Рівненської області на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 100000,00 (сто тисяч) грн. - стягнути з Комунального закладу "Сарненська дитяча музична школа" Сарненської міської ради Рівненської області на користь [PERSON] 2270,00 грн. витрат по сплаті судового збору. Позовні вимоги обгрунтовують тим, що, перебуваючи у трудових відносинах з КЗ «Сарненська дитяча музична школа» Сарненської міської ради Рівненської області, наказами директора [PERSON] від 08 листопада 2021 року №31-О.Д., №32-О.Д. та №33-О.Д. їх було відсторонено від роботи з посади викладачів школи з 09 листопада 2021 року на час відсутності щеплення проти СОVID-19 без збереження заробітної плати, підставою для відсторонення було повідомлення про профілактичне щеплення проти СОVID-19. Засновником і власником комунального закладу «Сарненська дитяча музична школа» є Сарненська міська територіальна громада в особі Сарненської міської ради, де міський голова є головною посадовою особою та діє лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керується Конституцією і законами України. Вказують, що відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством. Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Проте, такої підстави відсторонення, як відсутність саме щеплення проти COVID-19, нормами будь-якого Закону України не передбачено. Також зазначають, що є безпідставними посилання в оскаржуваних наказах на ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року, оскільки лише у порядку встановленому Законом, а не наказом МОЗ України чи постановою Кабінету Міністрів України, працівники відсторонюються від виконання робіт, а такого порядку в жодному законі немає. При цьому, примусову вакцинацію населення, може вводити тільки головний санітарний лікар країни, а тому наказ від 04 жовтня 2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» є протиправним та нечинним. Закони України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя», передбачають обов`язковість щеплень лише від туберкульозу, поліомієліту, дифтерії, коклюшу, правця та кору. Вказаний Закон допускає відмову від профілактичного щеплення лише за медичними показниками. Наразі, вакцинація від COVID-19 в Україні є добровільною і обов`язкової чи примусової вакцинації від COVID-19 Законами в Україні на сьогоднішній не передбачено. Також посилаються на ст.43 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я", ст.284 ЦК України, а також ч.6 ст.12 Закону України "Про захист від інфекційних хвороб", оскільки пацієнт повинен дати згоду на будь-яку медичну допомогу, зокрема і на щеплення. Щеплення проводяться після надання об`єктивної інформації про щеплення, наслідки відмови від них та можливі поствакцинальні ускладнення. Крім того, дорожньою картою з впровадження вакцини від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і проведення масової вакцинації у відповідь на пандемію COVID-19 в Україні у 2021 - 2022 роках, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я від 24 грудня 2020 року № 3018 встановлено, що вакцинація від коронавірусної хвороби COVID-19 в Україні, буде добровільною для усіх груп населення та професійних груп. Також з посиланням на ст.43 Конституції України та ст.2-1 КЗпП, вказують, що кожному гарантоване право на працю та забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці. З цих підстав у роботодавця були відсутні правові підстави примушувати працівників вакцинуватися від коронавірусної хвороби COVID-19 та/або відстороняти їх від роботи за відмову вакцинуватися від цієї хвороби. Крім того, позивачі зазначають, що середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 18202,07 грн., а її середньоденна заробітна плата становить 866,76 грн. Середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 15865,54 грн., а її середньоденна заробітна плата становить 746,93 грн. Середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 7867,69 грн., оскільки працювала один місяць, а її середньоденна заробітна плата становить 393,38 грн. Тому, з посиланням на ст.46 КЗпП України, просять стягнути з відповідача Комунального закладу\~"Сарненська\~дитяча музична\~школа"\~Сарненської міської\~ради Рівненської\~області, середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 09 листопада 2021 року по день ухвалення судового рішення. Також, позивач [PERSON] вказала, що, у зв`язку з відстороненням її від роботи, невиплатою грошових коштів та звернення до суду із позовом, вона зазнала моральної шкоди, яку оцінює у 100000,00 грн. Додавши, що тривала боротьба за захистом своїх прав її виснажує, у зв`язку з очікуванням рішення, викликає психічне напруження та розчарування в діяльності посадових осіб. Вона є публічною особою, викладає у Сарненської дитячій музичній школі, є оперною співачкою, займалася з дітьми вокалом і намагалася довести їх хоча б до грудневого академконцерту, щоб діти здали іспит, які її люблять та прив`язані до неї. Наведені обставини, спричинили їй душевні страждання, що виразилося у переживаннях, невиплаті грошей, стресу, відчуттях невизначеності та необхідності звертатися до суду. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали частково та відмовилися від позовних вимог в частині поновлення їх на роботі, оскільки з 01 березня 2022 року їх вже допущено до роботи. Інші позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. При цьому, позивач [PERSON] в судовому засіданні стосовно позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди додатково пояснила, що вона є публічною особою, є оперною співачкою, викладає у Сарненській дитячій музичній школі, займалася з дітьми вокалом, які до неї прив`язані. Через відсторонення від роботи, вона не припинила навчати дітей та продовжила займатися з ними вдома, що було для неї незручно. Вказані обставини спричинили їй душевні страждання та створили психічне напруження, а тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди також просила задоволити. Позивач [PERSON] на розгляд справи не з`явилася, проте адвокат Семейко В.В. в судовому засіданні просив розглядати справу за його участі, як представника позивачки, оскільки така позиція узгоджена з нею. В судовому\~засіданні представник\~позивачів -\~адвокат Семейко\~В.В.\~відмовився від\~позовної вимоги\~в частині\~поновлення позивачів\~на роботі\~та підтримав\~позовні вимоги\~позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання незаконними наказів про відсторонення позивачів від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також про стягнення моральної шкоди на користь [PERSON] . У своїх письмових поясненнях він вказав, що позивачі були відсторонені від роботи "на час відсутності щеплень від COVID-19", хоча таке щеплення відповідно до наказу МОЗ України від 04 жовтня 2021 року №2153 є обов`язковим лише на період дії відповідного карантину та в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень. Запровадження вказаного щеплення в якості обов`язкового та наступне запровадження широкого обмеження прав осіб, у зв`язку із відсутністю такого щеплення має відбуватися у порядку, встановленому Конституцією та законами України. Рішення про відсторонення працівників було прийнято у формі Постанови Кабінету Міністрів України та в спосіб, що не відповідає вимогам пункту 1 статті 92 Конституції та статті 12 Закону, і поза межами конституційних повноважень Кабінету Міністрів України. Вказує, що профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням є обов`язковими на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні. Обов`язковим профілактичні щеплення для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників, у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. При цьому, профілактичні щеплення проводяться після медичного огляду особи в разі відсутності у неї відповідних медичних протипоказань. У разі необгрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються. Особами, які відмовляються або ухиляються від профілактичних щеплень, визнаються громадяни та неповнолітні діти, а також окремі категорії працівників, у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи, які необгрунтовано відмовились від профілактичного щеплення, передбаченого Календарем профілактичних щеплень в Україні. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я від 04 жовтня 2021 року за №2153. Право внесення подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності надано головному державному санітарному лікарю, а також іншим посадовим особам державної санітарно-епідеміологічної служби. Відповідне подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності складають у двох примірниках, один з яких направляється роботодавцю, що зобов`язаний забезпечити його виконання, а другий зберігається у посадової особи, яка внесла подання. Таким чином, відсторонення позивачів від роботи не є правомірним, а тому накази щодо відсторонення їх від роботи підлягають скасуванню. Також вказує, що 01 березня 2022 року позивачів допущено до роботи, а тому просив задоволити позовні вимоги, зменшивши період за який необхідно стягнути середній заробіток, тобто по день фактичного допуску до роботи. Від представника відповідача [PERSON] до початку розгляду справи надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вказує, що накази про відсторонення від роботи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є законними та обґрунтованими, а позовну заяву вважає безпідставною, виходячи з наступного. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється Міністерством охорони здоров`я України. Наразі наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» (зі змінами) на період дії карантину, обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають працівники: Центральних органів виконавчої влади та їхніх територіальних органів; Місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; Закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності; Підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади; Установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів; Підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83. Щеплення є обов`язковим в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року № 595 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року № 1161/19899. На виконання вимог постанови КМУ № 1236, директором комунального закладу «Сарненська дитяча музична школа» Сарненської міської ради були вручені повідомлення від 01 листопада 2021 року № 93 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19» викладачам школи [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відповідно до яких позивачам у термін до 08 листопада 2021 року, необхідно було надати документ про профілактичне щеплення від COVID-19, або довідку про абсолютні протипоказання. Оскільки, на вказану дату, позивачі не надали вищевказаних документів, тому були видані накази від 08 листопада 2021 року №33-О.Д. «Про відсторонення від роботи [PERSON] », №32-О.Д. «Про відсторонення від роботи [PERSON] » та № 31-О.Д. «Про відсторонення від роботи [PERSON] ». Також вказує, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди є необгрунтованими та недоведеними. В судовому засіданні представник відповідача Комунального закладу "Сарненська дитяча\~музична школа"\~Сарненської міської\~ради Рівненської\~області Мирончук Т.П. просила в задоволенні позовну відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Також підтвердила, що позивачів з 01 березня 2022 року допущено до роботи. \~ \~ \~ \~Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Сарненський міський голова Серпенінов Руслан Петрович в судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином (а.с.137, 153). Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до статті 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 01 вересня 2019 року працює викладачем по класу вокалу у Комунальному закладі "Сарненська дитяча музична школа" Сарненської міської ради, що підтверджується записом у її трудовій книжці серії [NUMBER] (а.с.28-30); позивач [PERSON] з 01 вересня 2016 року працює викладачем по класу скрипки у Комунальному закладі "Сарненська дитяча музична школа" Сарненської міської ради, що підтверджується записом у трудовій книжці серії [NUMBER] (а.с.16-20); позивач [PERSON] з 04 жовтня 2021 року працює викладачем по класу бандури у Комунальному закладі "Сарненська дитяча музична школа" Сарненської міської ради, що підтверджується записом у трудовій книжці серії [NUMBER] (а.с.24-25). 01 листопада 2021 року директором комунального закладу «Сарненська дитяча музична школа» Сарненської міської ради позивачам були вручені повідомлення за № 93 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19», відповідно до яких позивачам у термін до 08 листопада 2021 року, необхідно було надати документ про профілактичне щеплення від COVID-19, або довідку про абсолютні протипоказання, відповідно до переліку протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16 вересня 2011 року №595, та попереджено, що у випадку ненадання одного із зазначених документів до 08 листопада 2021 року, їх буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст.46 КЗпП та на підставі 12 ЗУ "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06 квітня 2000 року №1645-ІІІ. Із вказаними повідомленнями позивачі були ознайомлені, про що свідчать їхні підписи на них (а.с.88. 89, 90). Як вбачається з наказів директора Комунального закладу "Сарненська дитяча музична школа" Сарненської міської ради Мирончук Т.П. № 32-О.Д. від 08\~листопада 2021\~року «Про\~відсторонення від\~роботи [PERSON] »,\~ № 31-О.Д. від 08 листопада 2021 року «Про відсторонення від роботи [PERSON] », а також № 33-О.Д. від 08\~листопада 2021\~року «Про відсторонення від роботи [PERSON] », позивачів, викладачів школи, відсторонено від роботи з 09 листопада 2021 року на час відсутності щеплення проти СOVID-19 без збереження заробітної плати. Підставою для відсторонення було повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти СOVID-19 від 01 листопада 2021 року №93 (а.с.21, 27, 32). Підставою оспорюваного наказу зазначено ст. 46 КЗпП, ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000р. №1645-ІІІ, Наказ Міністерства охорони здоров`я «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04 жовтня 2021р. №2153, п. 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236. Між сторонами виник спір з приводу законності відсторонення працівника від роботи через відмову вакцинуватися. Згідно ч.1 ст.3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до статті 4 КЗпП України, законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. За змістом пунктів «а» і «б» статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» громадяни України зобов`язані піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення. Відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством (частина 1 статті 46 КЗпП України). До інших передбачених законодавством випадків належить, зокрема, відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим. Відсторонення працівника від роботи полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання. Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігти негативним наслідкам. Частинами 1 і 2 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень ці працівники у порядку, встановленому законом, відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Відповідно до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04жовтня 2021року №2153 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07жовтня 2021 року за № 1306/36928, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники: 1. Центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; 2. Місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; 3. Закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності; 4. Підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади; 5. Установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів; 6. Підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83. Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19. Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то за загальним правилом такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством. Пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій визначено забезпечити: 1)контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена Переліком № 2153 та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; 3) взяти до відома, що на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 КЗпП України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Отже, в наказі про відсторонення працівника від роботи зазначаються підстави та строки такого відсторонення. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце. Керівник зобов`язаний ознайомити працівника з наказом про відсторонення від роботи. Таким чином, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, надавши оцінку аргументам і доводам сторін, суд приходить до висновку, що при відстороненні позивачів від роботи, роботодавець діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений діючим законодавством, і підстав для визнання оскаржуваних наказів незаконними немає. Крім того, наказом Міністерства охорони здоров`я України №380 від 25 лютого 2022 року «Про зупинення дії наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року №2153», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 лютого 2022 року за № 256/37592, зупинено дію наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» до завершення воєнного стану в Україні. Як встановлено судом, що також підтвердили сторони в судовому засіданні з 01 березня 2022 року, позивачів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] допущено до роботи. З огляду на викладене не заслуговують на увагу доводи позовної заяви про невідповідність наказів про відсторонення від роботи вимогам діючого законодавства. Відповідно відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачів заробітної заробітної плати за час вимушеного прогулу, а також моральної шкоди на користь позивача [PERSON] . При вирішенні спору суд враховує також практику ЄСПЛ та висновки Верховного Суду у справах у подібних правовідносинах. Щодо доводів позивачів про порушення позивачів права на працю та заборони будь-якої дискримінації у сфері праці, суд вважає за необхідне зазначити, що відсторонення від роботи означає втрату заробітної плати, проте це було наслідком рішення позивачів свідомо обрати цей шлях, відмовившись від проведення вакцинації. Обов`язок зробити щеплення ґрунтується на законі, має об`єктивні підстави і є виправданим. Тимчасове обмеження права позивачів на працю, які відмовилися від вакцинації за власним бажанням та були відсторонені від роботи, не є проявом дискримінації, оскільки такі дії вчинені в інтересах суспільства, які превалюють над інтересом однієї особи, ґрунтуються на законі та переслідують законні цілі. Також слід зазначити, що в даному випадку, порушення права позивачів на працю, суд не вбачає, оскільки за ними зберігалося робоче місце, а трудовий договір не припинений. Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Отже, не праця, а саме, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнається найвищою соціальною цінністю, а тому не має підстав визнати пріоритетність права особи на працю та домінування інтересів однієї особи над інтересами суспільства, а саме в інтересах суспільства було прийнято нормативно-правові акти, які забезпечували захист проти гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, шляхом встановлення обов`язкового щеплення для певної категорії працівників, отже в інтересах суспільства відповідно до законодавства видано оскражувані накази. Посилання позивачів на порушення норм статті 12 Закону України «Про захист від інфекційних хвороб», ст. 43 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», а також на ст.284 ЦК України, які передбачають можливість проведення профілактичних щеплень виключно за згодою осіб, не впливають на вирішення спору, оскільки виходячи із змісту наведених норм, інформована згода відбирається медичним закладом (медичним працівником) у пацієнта, який виявив бажання пройти профілактичне щеплення. Відповідач у даній справі є закладом позашкільної освіти, до повноважень якого не віднесено отримання будь якої згоди на щеплення та проведення самого щеплення, а позивачі, працюючи на посаді викладачів, не виявили бажання пройти профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, як цього вимагало законодавство, а тому до медичної установи не зверталась. За таких обставин не виникли підстави проводити медичний огляд позивачів та відбирати інформовану згоду на щеплення. Можливість відсторонення від роботи у зв`язку з не проходженням щеплення також підтверджується висновками ЄСПЛ у подібних справах, а саме у серпні 2021 року ЄСПЛ відхилив запит про вжиття тимчасових заходів, поданий 672 французькими пожежниками, щодо закону, який передбачає вимогу про обов`язкову вакцинацію для ряду професій, з подальшим відстороненням від роботи в разі її недотримання (Abgrall and 671 Others v. France, запит під заявою № 41950/21). У вересні 2021 року ЄСПЛ розглянув два запити про вжиття тимчасових заходів, які подані медичними працівниками, щодо їхнього обов`язку вакцинації проти Covid-19 для того, щоб мати змогу продовжувати працювати. Згідно з правилом № 39 Регламенту Суду медики просили застосувати тимчасові заходи та негайно зупинити впровадження закону. Проте, ЄСПЛ відхилив ці прохання, аргументуючи задоволення подібних запитів лише у тих випадках, якщо заявники можуть зіткнутися з реальним ризиком нанесення шкоди (Kakaletri and Others v. Greece, запит під заявою № 43375/21, Theofanopoulou and Others v. Greece, запит під заявою № 43910/21). Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 року у подібних правовідносинах у справі № 337/3087/17 висловив позицію про те, що завданням держави є забезпечення дотримання оптимального балансу між реалізацією права дитини на дошкільну освіту та інтересами інших дітей. У спорі, що розглядався, індивідуальне право (інтерес) батьків дитини відмовитися від щеплення при збереженні обсягу права дитини на здобуття освіти, в тому числі в дошкільних закладах, протиставляється загальному праву (інтересу) інших батьків та їх дітей, які провели щеплення перед направленням дитини для здобуття освіти в дошкільних закладах, з метою забезпечення загального блага у формі права на охорону здоров`я, що, крім іншого, гарантоване статтями 3, 27 та 49 Конституції України. У постанові від 17.04.2019 року у справі№ 682/1692/17 Верховний Суд дійшов висновку, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави - тобто було виправданим. Виходячи з того, що унаслідок тимчасового відсторонення позивачів від роботи відбулось у певній мірі втручання у право позивачів на працю, суд вважає, що таке втручання було доцільним і виправданим, оскільки, рішення про відсторонення ґрунтується на національному законодавстві, яке чітко визначає підстави для обов`язкового профілактичного щеплення, Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, наслідки ухилення від обов`язкового профілактичного щеплення, а тому є «виправданим відповідно до закону», має на меті законні цілі, оскільки проводиться з метою охорони здоров`я населення країни та необхідності контролювати поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, а також є виправданим в демократичному суспільстві з огляду на домінування інтересів держави в питанні забезпечення безпеки життя і здоров`я її громадян. Інші доводи позивачів зводяться до суб`єктивного тлумачення норм законодавства, а тому є безпідставними. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачами, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed