Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, відносно дитини [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, що є підставою для внесення Царичанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) змін до актового запису № 72 про народження [PERSON] , [INFO] , який зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області 15 травня 2007 року, із зазначенням [PERSON] батьком дитини, змінивши прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] » та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. На обґрунтування позову зазначила, що вона та [PERSON] з 2006 року мешкали однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, за його зареєстрованим місцем проживання у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі також була зареєстрована та мешкала мати [PERSON] - [PERSON] , з якою у її цивільного чоловіка склалися напружені стосунки та постійно виникали спори з приводу користування вказаною квартирою. Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 травня 2005 року, що було ухвалено у цивільній справі № 2-1599-2005 г., було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про вселення та зміну умов договору найму жилого приміщення. [PERSON] був вселений в квартиру за адресою: [ADDRESS] та йому було виділено в користування у вказаній квартирі кімнату, також зобов`язано виконком Дніпровської райради м. Дніпродзержинська прийняти рішення про зміну договору найму жилого приміщення та укладення окремого договору найму з [PERSON] та [PERSON] на виділені їм житлові кімнати, а ТОВ «Крона» зобов`язано укласти договори найму з [PERSON] на кімнату розміром 12,0 кв.м., з [PERSON] на кімнату, розміром 17,1 кв.м. [INFO] в позивача та [PERSON] народився син [PERSON] , оскільки на момент народження дитини вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, то запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було вчинено за її вказівкою у відповідності зі ст. 135 СК України. [PERSON] завжди визнавав себе батьком їх сина [PERSON] , дуже радів його народженню, він особисто забирав позивача та їх новонародженого сина з пологового будинку, з перших днів народження піклувався про дитину, доглядав за малюком, виховував та утримував сина, що підтверджується сімейними фотокарточками. 04 серпня 2021 року позивач та [PERSON] зареєстрували шлюб в Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), проте, її чоловік [PERSON] не встиг подати заяву про визнання його батьком їх неповнолітнього сина [PERSON] , бо [INFO] [PERSON] , перебуваючи вдома за своїм місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , раптово помер. Позивач займалася всіма питаннями, пов`язаними з похованням чоловіка, організацією поминального обіду та сплачувала кошти за надання послуг з організації поховання чоловіка. Після смерті чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді належної йому частки квартири по [ADDRESS] , в якій чоловік був зареєстрований з 29 березня 1994 року до дня своєї смерті. Позивач та її та син [PERSON] , хоча і не були зареєстровані в цій квартирі, але постійно мешкали разом з [PERSON] до дня його смерті, що підтверджується актом про проживання від 27 вересня 2021 року. Але після смерті чоловіка його мати - [PERSON] вигнала її та їх неповнолітнього сина [PERSON] , тобто свого онука, з квартири, самовільно змінивши замки на вхідних дверях, і до теперішнього часу не дозволяє їй та сину користуватися часткою квартири, що належала її чоловікові, не дозволяє забрати з квартири її особисті речі та речі дитини, що було придбано нею та її чоловіком під час фактичних шлюбних відносин. 13 вересня 2021 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Бурдік С.С. із заявою про прийняття спадщини після свого померлого чоловіка [PERSON] , на підставі якої була заведена спадкова справа № 19/2021, яка зареєстрована у Спадковому реєстрі за № 68290915, але вона не має можливості подати заяву про прийняття спадщини, як законний представник неповнолітнього [PERSON] , батьком якого є померлий, оскільки в актовому записі про народження відсутні відомості про померлого [PERSON] , як про батька дитини. Ухвалою суду від 14 грудня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 21 лютого 2022 року підготовче провадження закрите та призначене справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Царичанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надав суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із позовною заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Судом встановлено, що згідно з копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого 15 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, а/з № 72, батьками дитини зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). 04 серпня 2021 року позивач [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб в Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), а/з № 238, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 23). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 08 вересня 2021 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), а/з № 1342, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 25), причина смерті атеросклеротична хвороба серця, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 1026 від 08.09.2021 року (а.с. 27). Згідно довідки про кількість зареєстрованих осіб виданої 13 вересня 2021 року ТОВ «Абонент ХХІ» [PERSON] був зареєстрований з 29.03.1994 року по день смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с. 33). Як вбачається із копій актів про проживання КП КМР «УКОЖФ» від 12.12.2019 року та від 27.09.2021 року позивач [PERSON] та неповнолітній [PERSON] , [INFO] фактично проживали без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними проживав та був зареєстрований по день смерті чоловік позивачки [PERSON] , з яким вона вела спільне господарство, виховувала їх дитину [PERSON] , що підтверджується сусідами буд. [ADDRESS] . [PERSON] та кв. № 105 [PERSON] та сплачували комунальні послуги по квартирі, що підтверджується дублікатами чеків (а.с. 34, 35, 67-70). Крім того, маються достатні підстави вважати, що [PERSON] , який помер [INFO] , був батьком [PERSON] , [INFO] та виховував останнього, що підтверджується інформаційною довідкою № 105 від 23.09.2021 року КЗ «Заклад дошкільної освіти (Ясла-Садок) комбінованого типу № 32 «Дельфін» КМР та характеристикою на [PERSON] , листом про розгляд звернення № Л-211 від 28.11.2017 року Служби у справах дітей адміністрації Дніпровського району КМР, листом про розгляд звернення № Л-180 від 18.10.2017 року Служби у справах дітей адміністрації Дніпровського району КМР, висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 693 від 13.06.2016 року та фотокартками з сімейного архіву (а.с. 42, 43, 64, 65, 66, 71-81). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 передбачено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до змісту ч. 1, ч. 2 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.128 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Як роз`яснено в п.7 даної постанови, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. На підтвердження даної обставини позивачка подала суду копію свідоцтва про народження та копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громад про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 СК України № 00033207543 від 19 жовтня 2021 року щодо [PERSON] , [INFO] (а.с. 22). Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється. Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Тлумачення норм статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Оскільки позивачем [PERSON] , як представником неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , подано до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бурдік С.С. заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 31, 32), а тому вбачається спір про право та позивач обрала спосіб захисту своїх прав в порядку позовного провадження. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20). Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини (постанова Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 201/3963/16-ц). У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, № 3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно наданих позивачем результатів дослідження № 34365 від 21.01.2022 року Медико-генетичного центру «Мама папа» порівнянням У-хромосом встановлено, що третя особа по справі [PERSON] та дитина [PERSON] є дядьком та племінником за батьківською лінією (а.с. 96). Факт родинних відносин між померлим [PERSON] та його рідним братом [PERSON] , підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 30.10.1972 року та копією актового запису про народження [PERSON] № 3481 від 26.12.1973 року (а.с. 106, 120). Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Пунктом 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Таким чином, судом отримані достатні докази, які підтверджують факт походження [PERSON] від [PERSON] , що також підтверджено наявними у матеріалах справи документами, фотокарточками, на яких зображені в різних роках позивач разом з померлим [PERSON] , їх сином [PERSON] та їх родичами, встановлення факту батьківства має для позивача, яка діє від імені свого неповнолітнього сина, юридичне значення, оскільки необхідне для прийняття спадщини, в іншому порядку встановити факт батьківства неможливо, судом не встановлено осіб, права та інтереси, яких можуть бути порушені у випадку встановлення факту батьківства, а відтак позов слід задовольнити. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд при вирішенні питання розподілу судових витрат, присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 908 грн. 00 копійок.

Outcome: approved