Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку належних йому виплат при звільненні у розмірі 126 880, 00 грн за період з 12.04.2021 року по 31.08.2021 року. Заявлені позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 07.10.2015 по 22.01.2018 перебував у трудових відносинах із Комунальною 3-ою стоматологічною поліклінікою м. Льовова, зокрема працював на посаді сторожа. Оскільки у день звільнення із ним не було проведено розрахунку всіх належних йому виплат, рішенням Залізничного районного суду м. Льовова від 11.04.2018 задоволено його позов до Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова та стягнуто на його користь 18 481,99 грн заборгованості по заробітній платі, 5 221, 53 грн компенсації за невикористану відпустку та 8 334,92 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.01.2018 по 11.04.2018, а всього 32 038,44 грн. Вказане рішення на час звернення із даним позовом не виконане, належні йому суми не виплачені. На його звернення щодо виконання рішення суду листами Управління державної казначейської служби України у Залізничному районі м. Львова від 11.01.2019 № 39/04-04 та 14.09.2021 № 01-20-06/740 повідомлено, що стягнення із боржника - Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова не здійснюється через відсутність бюджетних асигнувань та кошторисних призначень по рахунках боржника. Так, як Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір мінімальної заробітної плати становив 3 200 грн., рішенням суду задоволено його позов про стягнення заборгованості по належній йому заробітній платі, при цьому рішення суду відповідачем не виконується, заборгованість не виплачена станом на час звернення до суду із даним позовом, тому просить стягнути середній заробіток за період з 12.04.2018 по 31.08.2021 у сумі 126 880,00 грн. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 24.09.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, у зв`язку із чим двічі скеровувались ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви, окрім того, судове поштове відправлення на адресу відповідача переадресовувалось за належністю також Управлінням охорони здоров`я. Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах із Комунальною 3-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова, а саме працював на посаді сторожа. Згідно наказу № 1-к/тр. від 22.01.2018 [PERSON] звільнений з роботи 22.01.2018 року за власним бажанням. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2018 року у справі № 462/6197/17 стягнуто з відповідача Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь позивача 18 481,99 грн. заборгованості по заробітній платі, 5 221,53 компенсації за невикористану відпустку та 8 334,92 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а всього 32 038, 44 грн. Вказане рішення не оскаржувалось, набрало законної сили та підлягає до виконання. Позивач вказує, що рішення суду від 11 квітня 2018 року на час звернення до суду із позовом про стягнення середнього заробітку не виконано. Як вбачається із відповідей Управління державної казначейської служби України у Залізничному районі м. Львова Львівської області від 11.01.2019 та 14.09.2021 на виконанні в Управлінні Казначейства знаходиться виконавчий лист Залізничного районного суду м. Львова від 01 червня 2018 року № 462/6197/17 про стягнення з Комунальної 3-ої стоматолоігчної поліклініки м. Львова на користь [PERSON] заборгованості на загальну суму 32 038, 44 грн. У зв`язку із бездіяльністю боржника щодо добровільного виконання виконавчих документів та відсутністю у боржника бюджетних асигнувань та кошторисних призначень орган Казначейства позбавлений можливості беспірного списання коштів на підставі виконавчих документів на їх виконання. При цьому, Казначейство продовжує здійснювати в межах своїх повноважень здійснює всі можливі заходи для виконання виконавчого документа про стягнення коштів з боржника - Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова. Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що при звільненні з позивачем не було здійснено розрахунку. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11.04.2018 року встановлено, що у відповідності до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» розмір мінімальної заробітної плати становив 3 200 грн., відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної середньої зарообітної плати становив 3 723 грн. та відповідно заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період з 01 серпня 2017 по 22 січня 2018 становила 18 481,99 грн. (3 200 грн. х 5 місяців) + (3 723 грн. : 21 роб. дн. х кількість відпрацьованих днів). Згідно розрахунку позивача, проведеного за період з 12.04.2021 року по 31.08.2021 середній заробіток становить 126 800,00 грн. Відповідачем відзиву по справі не подано, розрахунок не оспорено та не спростувано. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Як вбачається із роз`яснень, даних в пункті 20, частині 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст. 117 КЗпП України. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таке ж роз`яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач дійсно перебував у трудових відносинах із відповідачем, Залізничним районним судом м. Львова 11 квітня 2018 року винесено рішення, яким стягнуто із Комунальної 3-тої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь позивача заборгованість по заробітній платі на загальну суму 32 038,44 грн., яке відповідачем не виконано, тому з відповідача слід стягнути середній заробіток за період з 12.04.2018 по 31.08.2021 р. у розмірі 126 880,00 грн.

Outcome: approved