Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Заяву мотивує тим, що вони є власниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований [PERSON] , який є відповідачем по даній справі. З 2018 року відповідач не проживає за місцем реєстрації, а саме у будинку, що належить позивачам. Реєстрація відповідача у вищезазначеному будинку перешкоджає позивача у реалізації їх права на користування та розпорядження належним їм майном. Тому позивачі просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивачі та їх представник подали заяву в якій позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити та справу слухати у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини його неявки суду невідомі. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин і не повідомив причини неявки та не подав відзив на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить по Ѕ частці [PERSON] та [PERSON] , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 289212511 від 09.12.2021; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10 грудня 2003 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2372017 від 22.12.2003. Згідно витягу № 1298 про зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб від 02.12.2021 та акту обстеження № 48 від 07.12.2021, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак з 2018 року не проживає за вказаною адресою, перебуває на постійній основі за кордоном. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] з 2018 року, без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved