Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту також - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі по тексту також - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Райгородецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, в якому просить ухвалити рішення про позбавлення відповідача батьківських прав відносно їхніх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що перебувала у шлюбі із відповідачем, який було розірвано рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.09.2019, а також даним рішенням з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання вищевказаних дітей. На даний час діти проживають разом з нею, перебувають на її повному утриманні, вона сама займається їх вихованням і навчанням, забезпечує житлом, одягом, їжею, гідними умовами життя, піклується про їх духовний, фізичний, розумовий розвиток, дбає про їх здоров`я. Позивачка стверджує, що весь цей час, з дня розлучення, відповідач життям дітей не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні та утриманні, аліменти на утримання дітей він не сплачує, внаслідок чого утворилася заборгованість. Вона не перешкоджає батькові у спілкуванні з дітьми, не обмежує та ніколи не обмежувала відповідача в спілкуванні з ними, але відповідач самоусунувся від виховання дітей і їх життям не цікавиться, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, позивачка надіслала заяву на адресу суду, в якій просила засідання проводити без її участі. Позовні вимоги підтримує. Представник служби у справах дітей Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області в засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання щодо проведення засідання без участі представника служби. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, однак від нього не надійшло повідомлення про причину неявки, відзив на позов також не подавав, а тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України дійшов висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження. Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників, суд вважає, що у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов переконання про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] від 16 липня 2012 року та серії [NUMBER] від 15 червня 2015 року. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області №274/4070/19 від 18.09.2019 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Даним рішенням також вирішено питання про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей. З свідоцтва про шлюб слідує, що 11 липня 2020 року Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після чого останній присвоєно прізвище [PERSON] , актовий запис №174. Згідно довідки №453 від 03.08.2021, виданої відділом НАП Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області до складу сім`ї [PERSON] входять її діти: [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 2015 року народження, [PERSON] , 2021 року народження. З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 08.12.2021 вбачається, що за адресою [ADDRESS] , де позивачка проживає разом із своїми дітьми, соціально-побутові умови сім`ї - відмінні, будинок займає житлову площу 29,2 кв.м., має 2 житлові кімнати, будинок обладнаний природним газом, в будинку чисто та охайно. Матеріали справи вказують, що відповідач не приділяє уваги по вихованню малолітніх дітей, їх життям та вихованням взагалі не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Так, згідно інформації про виконавче провадження №61067302, відкритого 27.01.2020 року на підставі виконавчого листа №274/4070/19, виданого Бердичівським міськрайонним судом 17.12.2019 року, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей, за боржником станом на 12.08.2021, рахується заборгованість в сумі 32960,50 грн. Згідно висновку виконавчого комітету Райгородоцької сільської ради Бердичівського району, затвердженого рішенням виконавчого комітету №116 від 09.12.2021 вбачається, що [PERSON] повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не турбується про фізичний і духовний розвиток своїх малолітніх дітей, не займається їх вихованням, не надає ніякої допомоги на утримання, не виявляє бажання спілкуватися та бачитися з ними, а тому виконавчий комітет Райгородоцької сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька - [PERSON] , [INFO] , по відношенню до його малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції «Про права дитини» держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про неї. У відповідності із ст.164 Сімейного Кодексу України однією із підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків, чи когось одного з них від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення, і поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи батьком дітей повністю ухиляється від виконання передбачених законом обов`язків, не надає будь-якої матеріальної допомоги на їх утримання, не відвідує їх, не турбується про фізичний і духовний розвиток, не займається вихованням та навчанням, то суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved