Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів посилаючись на наступне. 30 червня 2016 року позивач уклала з відповідачем договір позики у формі розписки за яким передала грошові кошти в сумі 1400000 гривень, які відповідач зобов`язувався повернути у строк до 01.07.2019 року. У зазначені строки відповідач борг не сплатив. З 02.07.2019 року відповідач фактично прострочив сплату основного боргу. Сума процентів у розмірі облікової ставки НБУ за весь час користування позикою, тобто з 01.07.2016 року по 02.07.2019 року відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України становить 665370,88 грн. Збитки позивача від інфляції за час прострочення відповідачем виконання зобов`язання у період з 02.07.2019 року по 20.11.2021 року становлять 200978,19 грн. Відповідач прострочив виконання зобов`язання в частині повернення позики на 876 днів, внаслідок чого з нього підлягають стягненню три відсотки річних від простроченої суми, що становить станом на 23.11.2021 року 100684,93 грн. В зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити повністю та стягнути судові витрати, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи належним чином був повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Від відповідача надійшов відзив з якого слідує, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, являється безробітним, не має стабільного доходу, просить розстрочити виконання судового рішення на три роки. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку з наступного. Згідно копії розписки від 30.06.2016 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] кошти в сумі 1400000 (один мільйон чотириста тисяч) гривень, які зобов`язувався повернути до 01.07.2019 року (а.с.7) Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі\~ст.15\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вищевказаного правила, розписка про отримання позики є тим належним та допустимим доказом, що посвідчує передання позикодавцем позичальнику визначеної грошової суми. \~ \~ \~ \~Згідно з\~ч.1\~ст.\~1048\~ЦК України,\~ позикодавець\~має право\~на одержання\~від позичальника\~процентів від\~суми позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч.2 ст.625 ЦК України слідує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зокрема, проценти від простроченої суми зобов`язання забезпечують захист майнового інтересу кредитора, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З огляду на встановлені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення коштів. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню кошти за борговою розпискою від 30.06.2016 року на загальну суму 1400000 (один мільйон чотириста тисяч) гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позивних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved