Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. У листопаді 2021 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 7 жовтня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис, зареєстрований за №32904, про стягнення з неї на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості в сумі 9872 гривень 98 копійок. Однак, нотаріусом були порушені правила вчинення виконавчого напису, оскільки вона не укладала нотаріально завірених договорів на таку суму, відсутня безспірність заборгованості, крім того порушений строк для звернення до нотаріуса. Зазначає, що вчинення вказаного виконавчого напису було незаконним, у зв`язку із чим просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. 2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2021 було забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій під номером 32904, вчиненого 7 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, про стягнення із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» грошових коштів, до ухвалення судового рішення у справі (а.с.17-19 провадження №2-з/359/211/2021). Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2021 справа була прийнята до провадження, відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.25). 27.01.2022 на адресу суду надійшла заява (а.с.46) представника відповідача АТ «Перший український міжнародний банк» Височина Є.М., в якій зазначено про те, що АТ «Перший український міжнародний банк» визнає позов [PERSON] , просить його задовольнити. Зі змісту довіреності від 26.04.2021 (а.с.47) вбачається, що представник Височин Є.М. має право визнавати позов повністю або частково. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. направив на адресу суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.49). Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Микитин О.С. не з`явилась у судове засідання, вона у встановленому порядку повідомлялась про час та місце розгляду цивільної справи. Позивач подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позов задовольнити. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 27 червня 2017 року [PERSON] уклала з ПАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником якого є АТ «Перший український міжнародний банк» кредитний договір №300831070701. 7 жовтня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис, зареєстрований за №32904, про звернення стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості в сумі 9872 гривень 98 копійок, що складається з: прострочена заборгованість за комісією - 3670,51 грн, прострочена заборгованість за процентами - 0,18 грн, неустойка за порушення зобов`язань по кредиту - 3207,56 грн, плата за вчинення виконавчого напису 250,00 грн. Стягнення проводиться за період з 09.08.2020 по 09.08.2021 (а.с.15). 3 листопада 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Микитин О.С. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження у ВП №67349658 з примусового виконання виконавчого напису №32904, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 07.10.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості в розмірі 9872 гривень 98 копійок (а.с.17-18). Спірні правовідносини регулюються главою 14 «Вчинення виконавчих написів» Закону України «Про нотаріат» та главою 16 розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс2) Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. А порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 11 квітня 2019 року у справі №746/45737/ 17 (провадження №61-46127св18), боржник, який має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника. Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 7 жовтня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між товариством та позивачем кредитний договір, який наданий відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а отже такий договір не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. А отже нотаріусом було порушено порядок вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, вчинення виконавчого напису нотаріусу з істотними порушеннями закону призвело до свавільного втручання у право позивача на мирне володіння його майном. Ця обставина свідчить про порушення ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Також судом не встановлено, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем. З огляду на це, та з урахуванням визнання позову відповідачем АТ «Перший український міжнародний банк» суд вважає, що з метою відновлення законності та припинення порушення майнових прав позивача належить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 7 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. зареєстрований за №32904, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості в сумі 9872 гривень 98 копійок. 6. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 908,00 грн за подання позову та 454,00 грн за подання заяви про забезпечення позову, в загальному розмірі 1362 гривень 00 копійок. Ці обставини підтверджуються квитанціями від 21 листопада 2021 року №69937 (а.с.21 провадження №2/359/1177/2022) та №69948 (а.с.14 провадження №2-з/359/211/2021). Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, що становить 681 грн. 00 коп., та інші 50 відсотків у розмірі 681 грн. 00 коп. стягнути з АТ «Перший український міжнародний банк».

Outcome: approved