Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

09.11.2021 року, (згідно поштового конверту), позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 494 від 26.08.2016 року «Про вилучення об`єктів житлового та нежитлового фонду, обєктів благоустрою та обладнання з господарського відання МКП «Основаніє» та передачу в господарське відання комунального підприємства «Наше місто» та затвердження актів приймання-передачі» затверджено акти приймання-передачі об`єктів житлового та нежитлового фонду з господарського відання МКП «Основаніє» до господарського відання КП «Наше місто» згідно з додатками 1, 2, 3. 24.06.2016 року виконавчим комітетом Запорізької міської ради прийняте рішення № 311 «При визначення виконавця житлового-комунальних послуг», відповідно до якого комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради з 01.09.2016 року є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Відповідач проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] . КП «Наше місто» у період з 01.09.2016 року по 01.09.2021 року надав відповідачу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за вказаною адресою на загальну суму 40 827,89 грн., яка складається з утримання будинку у сумі 10 042,64 грн., відшкодування за спожиту електроенергію у розмірі 23 052,10 грн., відшкодування за послугу з газопостачання у сумі 7 467,46 грн., за послугу з розподілу газу в сумі 265,69 грн. Відповідачем за вказаний період оплати не здійснювались, субсидія не отримувалась. В результаті зазначено за період з 01.09.2016 року по 01.09.2021 року утворилась заборгованість в сумі 40 827,89 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також суму сплаченого судового збору. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2022 року, по справі відкрите провадження та визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився. Подав суду заяву про розгляд справи без участі представника Концерну «Міські теплові мережі» Запорізької міської ради, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись судом належним чином шляхом надіслання ухвали та повістки рекомендованими листами із повідомленнями за адресою, зазначеною у позовній заяві, за останньою відомою адресою відповідача, а також шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-порталі Судової влади України. Проте, конверт із поштовим відправленням ухвали суду повернувся на адресу суду з відміткою пошти про невручення «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. За вимогами п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Оскільки ухвала суду та судові повістки надсилались відповідачу за останньою відомою адресою проживання та шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-порталі Судової влади України, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомила, відзиву, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Частиною 2 статті 247ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25.06.2016 року Запорізькою міською радою було прийняте рішення № 25 про створення комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради. Відповідно до Статуту підприємства метою діяльності є здійснення відповідно до вимог чинного законодавства функцій управління та утримання в господарському віданні, переданих йому за договором з власником житлових будинків, споруд та іншого майна; забезпечення належного рівня житлово-комунального обслуговування населення, створення відповідних умов проживання; забезпечення безперебійної роботи технічного обладнання житлових будинків; забезпечення дотримання квартиронаймачами, власниками приватизованих квартир, орендарями та власниками нежилих приміщень обов`язків, передбачених відповідними договорами. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 494 від 26.08.2016 року «Про вилучення об`єктів житлового та нежитлового фонду, об`єктів благоустрою та обладнання з господарського відання МКП «Основаніє» та передачу в господарське відання комунального підприємства «Наше місто» та затвердження актів приймання-передачі» затверджено акти приймання-передачі об`єктів житлового та нежитлового фонду з господарського відання МКП «Основаніє» до господарського відання КП «Наше місто» згідно з додатками 1,2,3. 24.06.2016 року виконавчим комітетом Запорізької міської ради прийняте рішення № 311 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг», відповідно до якого комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради з 01.09.2016 року є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, виконавцем яких є комунальне підприємство «Наше місто», тобто межі надання послуг Комунальним підприємством «Наше місто», в свою чергу, також визначено органом; місцевого самоврядування відповідним рішенням № 441 від 15.08.2016 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для будинків (гуртожитків) житлового фонду комунальної власності м. Запоріжжя». Згідно інформації начальника відділу реєстрації фізичних осіб по Вознесенівському району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Руденко С. від 24.01.2022 року № 04-47/698, вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , гуртожиток з 14.07.2005 року по теперішній час. Відповідно до копії особового рахунку № [NUMBER] , останній відкритого на ім`я [PERSON] [INFO] , адреса надання послуг [ADDRESS] . На адресу позивача з боку відповідача не надходило в письмовій формі відмови від укладення договору, що свідчить про прийняття пропозиції з боку відповідача на укладення договору згідно з ч. 3 ст. 205 ЦК України. Відповідач прямих договорів з постачальником послуг електроенергії та постачальниками послуг природного газу немає, договори на постачання природного газу та електроенергії укладені з постачальником даних послуг та КП «Наше місто» в господарському віданні якого знаходиться даний будинок, у зв`язку із чим КП «Наше місто» виставляє рахунки на компенсацію вартості електроенергії та спожитому природному газу, відповідно до «Правил користування електричною енергією» та «Правил постачання природного газу». Згідно з п. 5 ч. 3 ст.20, ч. 1-2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в повному обсязі, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язання вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Пунктом 5 типового публічного договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць, у разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. У відповідності до підпункту 1 п. 11 типового публічного договору, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем у період з вересня 2016 року по вересень 2021 року було надано послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за адресою місця мешкання відповідача, а саме: [ADDRESS] , [ADDRESS] , на загальну суму 40 827,89 грн., яка складається з утримання будинку у сумі 10 042,64 грн., відшкодування за спожиту електроенергію у розмірі 23 052,10 грн., відшкодування за послугу з газопостачання у сумі 7 467,46 грн., за послугу з розподілу газу в сумі 265,69 грн. Відповідачем за вказаний період оплати не здійснювались, субсидія не отримувалась, остаточна сума заборгованості становить 40 827, 89 грн. Відповідачем зобов`язання по своєчасному внесенню оплати за отримані послуги належним чином не виконується. Вказане достовірно підтверджується розрахунком позивача про утворення заборгованості відповідача (особовий рахунок № [NUMBER] ). При цьому, суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що доказів про погашення суми боргу, на спростування факту наявності заборгованості чи її розміру станом на час розгляду справи відповідач не надала, чим на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Заперечення з боку споживача на неналежну якість надання послуг в матеріалах справи - відсутні. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, в порядку ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача і відповідний судовий збір.

Outcome: approved