Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

У лютому 2022 року, КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідачки заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2014р. по 01.12.2021 року у сумі 28201,02 грн., з яких 24201,80 грн. сума основного боргу, 3034,93 грн. - інфляційні нарахування, 964,29 грн. - три відсотки річних та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що квартира [ADDRESS] є приватною власністю відповідача на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до рішення Жовтоводського міськвиконкому №410/1 від 29.11.2000р. функції по збору платежів від населення за послуги гарячого водопостачання та опалення перейшли від ВЖРЕО м. Жовті Води до КП «Жовтоводськтепломережа». Невиконання відповідачкою, яка є власником квартири [ADDRESS] зобов`язань по оплаті в повному обсязі за централізоване опалення призвело до виникнення заборгованості, що змусило позивача звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року по справі було відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач про розгляд справи судом повідомлений належним чином. Відповідачка ухвалу про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками отримала 17.03.2022, однак відзиву на позов до суду не направляла. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про слухання справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідачка не подала відзив, суд вважає за необхідне розглянути справу підставі наявних у ній письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до довідки виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, наданої на запит суду [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . (а.с. 23) Комунальним підприємством «Жовтоводськтепломережа» ЖМР на відповідачку було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за вищезазначеною адресою. Доказів того, що відповідачка є власником квартири [ADDRESS] та про те, що позивач укладав з нею договір про надання послуг суду не надано. Однак, відповідачка не спростувала того, що вона є споживачем наданих їй послуг позивачем з централізованого опалення за вищезазначеною адресою. Відповідно до рішення Жовтоводського міськвиконкому №410/1 від 29.11.2000 року функції по збору платежів від населення за послуги гарячого водопостачання та опалення перейшли від ВЖРЕО м. Жовті Води до КП «Жовтоводськтепломережа» (а.с. 12). Відповідно до розрахунку заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] [PERSON] за період з 01.11.2014р. по 01.12.2021 року має заборгованість в сумі 28201,02 грн., з яких 24201,80 грн. сума основного боргу, 3034,93 грн. - інфляційні нарахування, 964,29 грн. - три відсотки річних та судові витрати по справі. (а.с.5-11) Правовідносини, які виникли у сфері надання комунальних послуг, регулюються спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630. Надання послуг з централізованого опалення та підігріву води є специфічним видом господарювання, яке регулюється окремими нормативно-правовими актами. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно з п. 10 «Правил надання населенню послуг з водо-, теплозабезпечення та водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 30.12.1997 року за №1497 та п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630, оплата за надані послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За вимогою ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Поряд з цим згідно з ч. 1, 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором, або законом. Як вбачається з розрахунку, заборгованість відповідачки за послуги централізованого опалення становить 24201,80 грн. Розрахунок послуг здійснений на підставі тарифів та відповідно до опалювальної площі квартири. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є зобов`язанням, у якому серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно з вимогами Закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, тобто не є підставою для невиконання зобов`язань. Така позиція ж підтверджена Постановою Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі 6-2951цс15, в якій зазначено, що відсутність договору з позивачем не позбавляє обов`язку оплатити надані послуги. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з централізованого опалення є обґрунтованою, а обов`язок відповідача оплачувати дані послуги випливає з вимог закону. Суд звертає увагу на те, що доказів, які б спростовували факт надання та отримання послуг з централізованого опалення щодо квартири відповідача, як і доказів невірності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості відповідача, останнім не надано. В ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми. Верховним Судом України в листі №62-97 від 03.04.1997 року надані рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ. Відповідно до розрахунку інфляційних витрат та 3% річних, здійсненого позивачем у зв`язку з невиконанням з боку відповідача обов`язку, щодо оплати за надані послуги - інфляційні витрати складають 3034,93 грн. та 964,29 грн. - 3% річних. При цьому суд погоджується з розрахунком заборгованості, зробленим позивачем та вважає, що він відповідає вимогам закону. Таким чином суд знаходить доведеною вимогу позивача про стягнення заборгованості та вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2014р. по 01.12.2021 року у сумі 28201,02 грн., з яких 24201,80 грн. сума основного боргу, 3034,93 грн. - інфляційні нарахування, 964,29 грн. - три відсотки річних та судові витрати по справі. Відповідно до ст.133,141 ЦПК України із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 2481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved