Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 29.10.2021 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить: - визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] та підлягає спростуванню, поширену Товариством з обмеженою відповідальністю «Телестудія «Служба інформації», [PERSON] та [PERSON] на телевізійному каналі «НТН» у передачі «Свідок» інформацію стосовно [PERSON] (випуск о 19 год.00 хв. за 08.12.2020), а саме: «Знімайте штани та кажіть директор цар. На Черкащині селяни повстали проти керівника школи. Він принижував учнів та в приміщенні закладу варив самогон. Як зміг після скандального звільнення поновитися на посаді?!...»; «На Черкащині мешканці села Лип`янки повстали проти керівника школи. Той нібито використовував приміщення навчального закладу не за призначенням, варив там самогон і неодноразово принижував учнів»; «Окрім цього, скаржаться місцеві - педагог знущався над учнями!»; «Спілкуватись із розгніваними людьми [PERSON] відмовляється, ті продовжують шокувати своїми зізнаннями!»; .«Поставив у класі. Знімайте штани, і отак стійте і кажіть, е-е-е, цей, ректор цар, директор цар. Повторюйте, повторюйте! Оце все діти є, вони всі є!»; «Дівчаток садив на колінце, отак! Це нормально?! [PERSON] строював у кабінеті, знімав штани з них. Не-не, не знімав з них, а заставляв знімать, і вони стояли без штанів. Це було таке покарання в директора! Я не хочу до оцього педофіла пускать свого сина!»; - визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] та підлягає спростуванню, поширену Товариством з обмеженою відповідальністю «Телестудія «Служба інформації» за URL-адресою https://www.youtube.com/watch?v=FlVV2CNDTE0 під заголовком «Свідок НТН випуск 19:00 за [INFO] » на Інтернет-каналі «Свідок НТН», зареєстрованому на веб-сайті https://www.youtube.com, інформацію стосовно [PERSON] , а саме: «Знімайте штани та кажіть директор цар. На Черкащині селяни повстали проти керівника школи. Він принижував учнів та в приміщенні закладу варив самогон. Як зміг після скандального звільнення поновитися на посаді?!...»; «На Черкащині мешканці села Лип`янки повстали проти керівника школи. Той нібито використовував приміщення навчального закладу не за призначенням, варив там самогон і неодноразово принижував учнів»; «Окрім цього, скаржаться місцеві - педагог знущався над учнями!»; «Спілкуватись із розгніваними людьми [PERSON] відмовляється, ті продовжують шокувати своїми зізнаннями!»; .«Поставив у класі. Знімайте штани, і отак стійте і кажіть, е-е-е, цей, ректор цар, директор цар. Повторюйте, повторюйте! Оце все діти є, вони всі є!»; «Дівчаток садив на колінце, отак! Це нормально?! [PERSON] строював у кабінеті, знімав штани з них. Не-не, не знімав з них, а заставляв знімать, і вони стояли без штанів. Це було таке покарання в директора! Я не хочу до оцього педофіла пускать свого сина!»; -зобов`язати [PERSON] спростувати поширену недостовірну інформацію, що стосується [PERSON] , не пізніше 10-ти днів із дня набрання судовим рішенням законної сили, шляхом повідомлення на телевізійному каналі «НТН» у передачі «Свідок» про ухвалене судове рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Телестудія «Служба інформації» про захист честі, гідності і ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди, із зачитуванням наступного тексту спростування: «Поширена мною на телевізійному каналі «НТН» у передачі «Свідок» інформація стосовно директора Лип`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Лип`янської сільської ради Звенигородського району Черкаської області [PERSON] про те, що він у навчальних класах школи примушував учнів знімати штани та говорити йому, що директор цар - є такою, що не відповідає дійсності»; -зобов`язати [PERSON] спростувати поширену недостовірну інформацію, що стосується [PERSON] , не пізніше 10-ти днів із дня набрання судовим рішенням законної сили, шляхом повідомлення на телевізійному каналі «НТН» у передачі «Свідок» про ухвалене судове рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Телестудія «Служба інформації» про захист честі, гідності і ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди, із зачитуванням наступного тексту спростування: «Поширена мною на телевізійному каналі «НТН» у передачі «Свідок» інформація стосовно директора Лип`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Лип`янської сільської ради Звенигородського району Черкаської області [PERSON] про те, що він учениць школи садив собі на коліна, а учнів школи, які мали погану поведінку, у своєму кабінеті примушував знімати свої штани і вони в такому вигляді стояли перед ним, а також те, що він педофіл є такою, що не відповідає дійсності»; -зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Телестудія «Служба інформації» спростувати поширену недостовірну інформацію, що стосується [PERSON] , не пізніше 10-ти днів із дня набрання судовим рішенням законної сили, шляхом повідомлення на телевізійному каналі «НТН» у передачі «Свідок» про ухвалене судове рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Телестудія «Служба інформації» про захист честі, гідності і ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди, із зачитуванням наступного тексту спростування: « [PERSON] на телевізійному каналі «НТН» у передачі «Свідок» інформація стосовно директора Лип`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Лип`янської сільської ради Звенигородського району Черкаської області [PERSON] про те, що він в приміщенні школи варив самогон, принижував учнів школи, знущався над ними та примушував учнів знімати свої штани є такою, що не відповідає дійсності»; -зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Телестудія «Служба інформації» спростувати поширену недостовірну інформацію, що стосується [PERSON] , не пізніше 10-ти днів із дня набрання судовим рішенням законної сили, шляхом повідомлення на Інтернет-каналі «Свідок НТН», зареєстрованому на веб-сайті https://www.youtube.com, про ухвалене судове рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Телестудія «Служба інформації» про захист честі, гідності і ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди, із зачитуванням наступного тексту спростування: « [PERSON] на телевізійному каналі «НТН» у передачі «Свідок» інформація стосовно директора Лип`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Лип`янської сільської ради Звенигородського району Черкаської області [PERSON] (випуск о 19 год. 00 хв. за 08.12.2020) про те, що він в приміщенні школи варив самогон, принижував учнів школи, знущався над ними та примушував учнів знімати свої штани є такою, що не відповідає дійсності»; -стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телестудія «Служба інформації» на користь [PERSON] завдану моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.; -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] завдану моральну шкоду у розмірі 25 000 грн.; -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] завдану моральну шкоду у розмірі 25 000 грн. Свою заяву позивач мотивує тим, що 08.12.2020 о 19 год. 00 хв. у передачі «Свідок» на телевізійному каналі «НТН» Відповідачем-3 була здійснена трансляція сюжету «Скандальний директор» (фрагмент відеозапису з 00 хв. 20 сек. по 00 хв. 34 сек. та фрагмент відеозапису з 06 хв. 35 сек. по 10 хв. 49 сек.), який містить інформацію про позивача. Сюжет передачі «Свідок» на телевізійному каналі «НТН» містить в собі ряд наступних тверджень щодо особи позивача, поширених відповідачем-1: «Поставив у класі. Знімайте штани, і отак стійте і кажіть, е-е-е, цей, директор, директор цар. Повторюйте, повторюйте! Оце все діти є, вони всі є!» фрагмент відеозапису з 07 хв. 38 сек. по 07 хв. 53 сек. Сюжет передачі Свідок» на телевізійному каналі «НТН» також містить собі ряд наступних тверджень щодо особи позивача, поширених відповідачем-2: «Дівчаток садив на колінце, отак! Це нормально?! Хлопчиків вистроював у кабінеті, знімав штани з них. Не-не, не знімав з них, а заставляв знімать, і вони стояли без штанів. Це було таке покарання в директора! Я не хочу до оцього педофіла пускать свого сина!» (фрагмент відеозапису з 10 хв. 03 сек. по 10 хв. 21 сек.). Крім того, особу позивача у сюжеті «Скандальний директор» передачі «Свідок» на телевізійному каналі «НТН» відповідачем-3 було ідентифіковано шляхом неодноразового використання його імені та прізвища, демонстрацією його зображення, а також зазначенням посади позивача, на якій він, дійсно, перебував раніше з 1981 року та перебуває в теперішній час, у зв`язку із чим відсутні жодні сумніви відносно того, що інформація, яка міститься в зазначеному сюжеті, є інформацією про конкретну фізичну особу позивача. Однак, поширена інформація про позивача містить відомості про події та факти, яких не існувало взагалі. Крім того, позивач вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000, 00 грн. Від відповідача 1 надійшов до суду відзив, в якому він вказав, що наданий позивачем в якості доказу запис передачі «Свідок» на каналі «НТН», в якому [PERSON] проголошує окремі фрази не свідчить про те, що такі вислови стосувалися безпосередньо позивача. [PERSON] жодного разу не промовила прізвища позивача або інші висловлювання, які могли б пов`язати його слова безпосередньо з особою позивача. Та обставина, що передача супроводжується словами диктора із згадкою особи позивача не є доказом того, що [PERSON] вела розмову саме про позивача. Крім того, відповідно до ч. 3 ст.13 Закону України «Про авторське право і суміжні права» опублікування запису інтерв`ю допускається лише за згодою особи, яка дала інтерв`ю. Згоди на опублікування інтерв`ю в передачі «Свідок» на каналі «НТН» (випуск о 19 год. 00 хв. за 08.12.2020) відповідач [PERSON] не надавала. Таким чином, відповідач [PERSON] не розповсюджувала стосовно позивача інформацію, яка б мала ознаки недостовірної та була такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача, в зв`язку з чим позовні вимоги до такого відповідача не підлягають до задоволення. Крім того відповідач зазначає, що позивачем не доведено в чому саме полягала моральна шкода. До того ж відповідач стверджує, що інформація в передачі «Свідок» на каналі «ТНТ» в частині тверджень про те, що [PERSON] в приміщенні навчального закладу варив самогон є доведеною та встановленою судовим рішенням, яке набрало законної сили. Від відповідача 2 надійшов до суду відзив, в якому він вказав, що наданий позивачем в якості доказу запис передачі «Свідок» на каналі «НТН», в якому [PERSON] проголошує окремі фрази не свідчить про те, що такі вислови стосувалися безпосередньо позивача. [PERSON] жодного разу не промовив прізвища позивача або інші висловлювання, які могли б пов`язати його слова безпосередньо з особою позивача. Та обставина, що передача супроводжується словами диктора із згадкою особи позивача не є доказом того, що [PERSON] вів розмову саме про позивача. Крім того, відповідно до ч. 3 ст.13 Закону України «Про авторське право і суміжні права» опублікування запису інтерв`ю допускається лише за згодою особи, яка дала інтерв`ю. Згоди на опублікування інтерв`ю в передачі «Свідок» на каналі «НТН» (випуск о 19 год. 00 хв. за 08.12.2020) відповідач [PERSON] не надавав. Таким чином, відповідач [PERSON] не розповсюджував стосовно позивача інформацію, яка б мала ознаки недостовірної та була такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача, в зв`язку з чим позовні вимоги до такого відповідача не підлягають до задоволення. Крім того відповідач зазначає, що позивачем не доведено в чому саме полягала моральна шкода. До того ж відповідач стверджує, що інформація в передачі «Свідок» на каналі «ТНТ» в частині тверджень про те, що [PERSON] в приміщенні навчального закладу варив самогон є доведеною та встановленою судовим рішенням, яке набрало законної сили. Відповідач 3 надав суду відзив, в якому вказав, що, подаючи інформацію він не став на сторону жодного із учасників конфлікту та не робив власних висновків. Всі вислови здійснювалися безпосередньо мешканцями даної громади. Також після зйомок на адресу телеканалу не надходило офіційно жодних заяв чи повідомлень від позивача з проханням не показувати програму чи щось відредагувати перед ефіром, а отже позивача все влаштовувало, оскільки він знав, що на телеканалі буде показано сюжет про конфліктну ситуацію що сталася між позивачем та мешканцями громади. Також, на думку відповідача, в позовній заяві відсутнє будь яке обґрунтування розміру моральної шкоди. Позивач надав відповідь на відзиви, в яких вказав, що у своїх твердженнях відповідач -1 двічі застосував слово «директор» з викладом обставин про дії, які нібито ним вчинялись. Вказане слово, застосоване відповідачем-1, безпосередньо пов`язане з особою позивача. На початку передачі «Свідок» на телевізійному каналі «НТН», анонсуючи її зміст, ведучий відповідача-3 повідомив наступне: «Знімайте штани та кажіть директор цар. На Черкащині селяни повстали проти керівника школи. Він принижував учнів та в приміщенні закладу варив самогон. Як зміг після скандального звільнення поновитися на посаді?!...» (фрагмент відеозапису з 00 хв. 20 сек. по 00 хв. 34 сек.). «Знімайте штани та кажіть директор цар. На Черкащині мешканці села Лип`янки повстали проти керівника школи. Той нібито використовував приміщення навчального закладу не за призначенням, варив там самогон і неодноразово принижував учнів. Рік тому через аморальну поведінку директора звільнили та він поновився на посаді через суд. Тож селяни вийшли протестувати. Що розповіли нашій знімальній групі? Дивіться!...» (фрагмент відеозапису з 06 хв. 35 сек. по 07 хв. 00 сек.). Сюжет «Скандальний директор» передачі Свідок» на телевізійному каналі «НТН» також містить в собі ряд наступних тверджень щодо особи позивача, поширених відповідачем-1: - «Поставив у класі. Знімайте штани, і отак стійте і кажіть, е-е-е, цей, директор, директор цар. Повторюйте, повторюйте! Оце все діти є, вони всі є!» (фрагмент відеозапису з 07 хв. 38 сек. по 07 хв. 53 сек). Таким чином, спільними діями відповідача-1, відповідача-2 та відповідача-3 особу позивача у сюжеті «Скандальний директор» передачі «Свідок» на телевізійному каналі «НТН» (випуск о 19 год. 00 хв. за 08.12.2020) було ідентифіковано шляхом неодноразового використання його імені та прізвища, демонстрацією його зображення, а також зазначенням посади позивача, на якій він, дійсно, перебував раніше з 1981 року та перебуває в теперішній час, у зв`язку із чим відсутні жодні сумніви відносно того, що інформація, яка міститься в зазначеному сюжеті, зокрема у твердженнях відповідача-1 (фрагмент відеозапису з 07 хв. 38 сек. по 07 хв. 53 сек.), є інформацією про конкретну фізичну особу позивача. Зі змісту фактичних тверджень, здійснених відповідачем-1, відповідачем-2 та відповідачем-3, поширена ними інформація щодо позивача має обвинувальний нахил та сприймається як звинувачення його у вчиненні злочину проти статевої свободи та статевої недоторканності, який передбачений частиною першою статті 156 Кримінального кодексу України (розбещення неповнолітніх) та адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 176 Кодексу України про адміністративні правопорушення (виготовлення, зберігання самогону та апаратів для його вироблення). Заяви та клопотання. Відповідач 2 разом з відзивом поставив запитання позивачу: 1. Чи визнає позивач [PERSON] висновок Черкаського апеляційного суду викладений в постанові від 18.02.2021 у справі №710/18/20 про те, що [PERSON] як працівником, який виконує виховну функцію було вчинено аморальний проступок, який полягає у тому, що ним в приміщенні закладу освіти зберігався апарат для виготовлення самогону, а також здійснювалося виготовлення самогону? 2. Чи пов`язані стверджувані в позовній заяві у справі №710/1506/21 негативні психологічні наслідки у стані позивача з висновком Черкаського апеляційного суду у справі №710/18/20 щодо доведеності вчинення позивачем аморального проступку? 3. Чи впливають стверджувані в цій позовній заяві негативні наслідки у вигляді порушення сну, зниженні настрою, пригніченості, постійній емоційній напрузі, тривозі з приводу майбутнього, загострення хронічних хвороб позивача на його здатність виконувати обов`язки директора Лип`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів? 25.01.2022 позивач надав суду відповіді на запитання, поставлені відповідачем 2, відповідно до яких: Відповідь на запитання № 1: Позивач не визнає висновок Черкаського апеляційного суду, викладений в мотивувальній частині його постанови від 18.02.2021 у цивільній справі № 710/18/20 за вказаним відповідачем фактом. Мотивуючи такий висновок, Черкаський апеляційний суд вказав, що виключно статтею 176 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнано протиправним діянням виготовлення, зберігання самогону та апаратів для його вироблення. Відповідно до частини першої статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення справи за статтею 176 цього Кодексу підвідомчі органам Національної поліції. Частинами першою та третьою статті 265 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів Національної поліції. Вилучені самогон та інші міцні спиртні напої домашнього вироблення, апарати для їх вироблення після розгляду справи підлягають знищенню поліцейськими. Про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення. За правилами статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова органів Національної поліції за статтею 176 цього Кодексу повинна містити, зокрема: точні відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дату народження, місце проживання чи перебування, про дату, час та місце вчинення правопорушення, суть вчиненого правопорушення, відомості про характерні ознаки виявленого апарату для вироблення самогону, докази того, що ним виготовлявся саме самогон, відомості про вилучення посадовими особами органів Національної поліції самогону та апарату для його вироблення, опис інших обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення. Водночас, матеріали цивільної справи № 710/18/20, яка перебуває в архівному зберіганні в Шполянському районному суді Черкаської області, не містять постанови органів Національної поліції про притягнення мене до відповідальності за статтею 176 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка набрала законної сили. Не містить і посилання на неї мотивувальна частина постанови Черкаського апеляційного суду від 18.02.2021 у цивільній справі № 710/18/20. Відповідно до частини другої статті 78 Цивільного процесуального кодексу України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, обставини про те, що ним «в приміщенні закладу освіти зберігався апарат для виготовлення самогону, а також здійснювалося виготовлення самогону», Черкаським апеляційним судом у справі № 710/18/20 могли бути встановлені виключно на підставі постанови органів Національної поліції, винесеної щодо мене за результатами провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 176 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та якою було б встановлено мою вину у вчиненні передбачених нею діянь. Однак, як зазначалось вище, органами Національної поліції ніколи не здійснювалось щодо мене провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 176 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач вважає, що постанова Черкаського апеляційного суду від 18.02.2021 у цивільній справі № 710/18/20 від 18.02.2021 не відповідає критеріям преюдиційності (обов`язковості фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили) для суду у цій справі, оскільки Черкаський апеляційний суд в мотивувальній частині судового рішення так і не встановив конкретних фактів, які дали йому підстави для висновку, що мною «як працівником, який виконує виховну функцію було вчинено аморальний проступок, який полягає у тому, що мною в приміщенні закладу освіти зберігався апарат для виготовлення самогону, а також здійснювалося виготовлення самогону». Відповідь на запитання № 2: Ні, стверджувані позивачем в позовній заяві негативні психологічні наслідки безпосередньо пов`язані з поширенням відповідачем [PERSON] через телебачення необмеженому колу осіб недостовірної інформації про вчинення позивачем при виконанні трудових функцій на посаді керівника закладу загальної середньої освіти дій, які мають ознаки злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи (розбещення неповнолітніх), зокрема, щодо учнів, за відсутності щодо позивача обвинувального вироку суду за статтею 156 Кримінального кодексу України, який набрав законної сили. Відповідь на запитання № 3: Стверджувані позивачем в позовній заяві негативні психологічні наслідки у вигляді порушення сну, зниженні настрою, пригніченості, постійної емоційної напруги, тривозі з приводу майбутнього, загострення хронічних хвороб не впливають на його здатність виконувати обов`язки директора Лип`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 25.11.2021 було відкрито провадження в справі та задоволено клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задовольнити. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 09.02.2022 підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач 1 у суд не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив. Відповідач 2 у суд не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив. Представник відповідачів 1 та 2 до суду з`явився, проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзивах. Представник відповідача 3 у суд не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив. 2. Мотивувальна частина: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 03.12.2020 було частково задоволено позов та визнано незаконними та скасовано розпорядження голови Лип`янської сільської ради Іщенка С.Ю. від 29.11.2019 № 176/К «Про звільнення [PERSON] » та від 03.12.2019 № 179/К «Про внесення змін до розпорядження сільського голови № 176/К «Про звільнення [PERSON] » від 29.11.2019»; поновлено [PERSON] на посаді директора Лип`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Лип`янської сільської ради Шполянського району Черкаської області; зобов`язано Лип`янську сільську раду Шполянського району Черкаської області в трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] в розділі «Відомості про роботу» зробити запис № 10 наступного змісту: «Запис за № 9 є недійсним, поновлений на попередній роботі» та у графі 4 зробити посилання на розпорядження Лип`янської сільської ради Шполянського району Черкаської області про поновлення на роботі [PERSON] , жителя [ADDRESS] (на даний час Звенигородський район) Черкаської області на підставі рішення суду; вирішено стягнути з Лип`янської сільської ради Шполянського району Черкаської області на користь [PERSON] , моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень), матеріальну шкоду в розмірі 3295,80 грн (три тисячі двісті дев`яносто п`ять гривень вісімдесят копійок), середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 127903,05 грн (сто двадцять сім тисяч дев`ятсот три гривні п`ять копійок) (Т.1 а.с. 29-48). Згідно з виконавчим листом Шполянського районного суду Черкаської області від 03.12.2020 суд вирішив поновити [PERSON] на посаді директора Лип`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Лип`янської сільської ради Шполянського району Черкаської області. Рішення про поновлення [PERSON] на роботі допустити до негайного виконання, в іншій частині рішення підлягає виконанню після набрання ним законної сили (Т.1 а.с. 49). Відповідно до розпорядження сільського голови Лип`янської сільської ради Шполянського району Черкаської області Іщенка С.Ю. від 07.12.2020 за № 161/К «Про поновлення [PERSON] на посаді директора Лип`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів» було вирішено на підставі виконавчого листа Шполянського районного суду Черкаської області від 03.12.2020 у справі № 710/18/20, провадження № 2/710/121/20 поновити [PERSON] на посаді директора Лип`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Лип`янської сільської ради Шполянського району Черкаської області з 08.12.2020 (Т.1 а.с. 50). За даними розпорядження сільського голови Лип`янської сільської ради Шполянського району Черкаської області Іщенка С.Ю. від 18.10.2021 за № 158/К «Про укладення строкового договору з [PERSON] » було вирішено на виконання пункту 2 частини 3 статті 22 та п.п.1, 2 ч.3 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України укласти трудовий договір з [PERSON] на посаді директора Лип`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Лип`янської сільської ради Шполянського району Черкаської області строком 1 (один) рік з 19.10.2021 по 18.10.2022, перевести [PERSON] з безстрокового договору на строковий договір на посаді директора Лип`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Лип`янської сільської ради Шполянсього району Черкаської області з 19.10.2021 по 18.10.2022 (Т.1 а.с. 51). Відповідно до розпорядження сільського голови Лип`янської сільської ради Шполянського району Черкаської області Іщенка С.Ю. від 07.12.2020 за № 160/К «Про переведення [PERSON] з посади директора Лип`янської загальноосвітньої І-ІІІ ступенів» було вирішено на підставі виконавчого листа Шполянського районного суду Черкаської області від 03.12.2020 у справі № 710/18/20, провадження № 2/710/121/20, перевести [PERSON] з посади директора Лип`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Лип`янської сільської ради Шполянського району Черкаської області на посаду вчителя початкових класів з тижневим навантаженням 9 годин з 08.12.2020 на невизначений термін (Т.1 а.с. 52). Згідно з актом результатів огляду приміщень Лип`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 15.11.2019 було проведено огляд приміщення школи та підсобних приміщень Лип`янської ЗОШ І-ІІІ ступенів, в присутності директора [PERSON] . На час перевірки пристрою для самогоноваріння не виявлено (Т.1 а.с. 57-58). Відповідно до відеозапису з CD-диску у передачі «Свідок» на телевізійному налі «НТН» була здійснена трансляція сюжету «Скандальний директор» (фрагмент відеозапису з 00 хв. 20 сек. по 00 хв. 34 сек. та фрагмент відеозапису з 06 хв. 35 сек. по 10 хв. 49 сек.), який містить інформацію про позивача. Сюжет передачі «Свідок» на телевізійному каналі «НТН» містить в собі ряд наступних тверджень щодо особи позивача, поширених [PERSON] : «Поставив у класі. Знімайте штани, і отак стійте і кажіть, е-е-е, цей, директор, директор цар. Повторюйте, повторюйте! Оце все діти є, вони всі є!» фрагмент відеозапису з 07 хв. 38 сек. по 07 хв. 53 сек. Сюжет передачі Свідок» на телевізійному каналі «НТН» також містить собі ряд наступних тверджень щодо особи позивача, поширених [PERSON] : « [PERSON] садив на колінце, отак! Це нормально?! [PERSON] вистроював у кабінеті, знімав штани з них. Не-не, не знімав з них, а заставляв знімать, і вони стояли без штанів. Це було таке покарання в директора! Я не хочу до оцього педофіла пускать свого сина!» (фрагмент відеозапису з 10 хв. 03 сек. по 10 хв. 21 сек.) (Т.1 а.с. 66). Згідно зі скріншотом з вебсайту соціальної мережі «Фейсбук» наявний допис передачі «Свідок», до якого прикріплене фото позивача у справі. Назва допису: «На Черкащині люди повстали проти директора місцевої школи: кажуть - він варить там самогон і принижує дітей» (Т.1 а.с. 185). За змісотм скріншоту з вебсайту « [PERSON] » наявний допис передачі «Свідок»: « [PERSON] повстали проти директора школи не Черкащині» з викладом сюжету: «Знімайте штани та кажіть: «Директор цар». На Черкащині мешканці села Лип`янка повстали проти керівника школи. Той ніби використовував приміщення навчального закладу не за призначенням, варив там самогон і неодноразово принижував учнів. Рік тому через аморальну поведінку директора звільнили та він поновився на посаді через суд. Тож селяни вийшли протестувати. Що розповіли знімальній групі?». Коментарі: Киця: «Все схвачено за все проплачено. Людей жаль». Камилла [PERSON] : « [INFO] , так что это не показатель…». [PERSON] : « [INFO] , не могу. Как такое может быть? Сочувствую всему селу(((» і тд. (Т.1 а.с. 186-187). Відповідно до анонімного звернення, адресованого сільському голові Лип`янської ОТГ [PERSON] , зареєстроване в Лип`янській сільські раді від 11.11.2019 №1317/02-6, було повідомлено, що [PERSON] як директор школи використовує школу як підсобне господарство, заробляє гроші, робить людям плуги шкільною сваркою, зберігає сіно у приміщенні школи, випасає корів на території, заготовлює сіно з ділянок з резолюцією від 11.11.2019 (Т.1 а.с. 188 ). За змістом розпорядження голови Лип`янської сільської ради Іщенка С.Ю. №79 від 11.11.2019 було створено комісію для вивчення наведених фактів щодо діяльності директора Лип`янської ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] (Т.1 а.с. 189). Відповідно до акту результатів огляду приміщень Лип`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 15.11.2019 було проведено огляд приміщення школи та підсобних приміщень Лип`янської ЗОШ І-ІІІ ступенів, в присутності директора [PERSON] та він був повідомлений про письмову скаргу [PERSON] та анонімне звернення з відеоматеріалом. В акті вказано, що по факту зберігання в закладі освіти пристрою для самогоноваріння на час перевірки пристрою для самогоноваріння не виявлено (Т.1 а.с.190-191). Згідно з заявою [PERSON] від 29.11.2019, яка надійшла до Лип`янської сільської ради 29.11.2019 за реєстраційним індексом № Г-13/02-25, останній повідомив Лип`янського сільського голову [PERSON] про те, що надане ним письмове пояснення від 15.11.2019 з приводу його дій чи бездіяльності, які викладені у анонімному зверненні, є нікчемним та відмовився від своїх показань, оскільки воно складене ним всупереч справжній волі в стані сильного душевного хвилювання під психічним тиском з боку членів комісії, призначеної розпорядженням від 11.11.2019 № 79 «Про створення комісії з розгляду звернення». Також цією ж заявою позивач повідомив Лип`янського сільського голову [PERSON] про порушення його права, гарантованого статтею 63 Конституції України, не надавати жодних пояснень щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом, та не нести за це жодної відповідальності. Оскільки про таке право 15.11.2019 члени комісії не проінформували позивача, а лише вимагали надати пояснення з коментуванням відомостей, викладених в анонімному зверненні, які під час огляду приміщень Лип`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів фактично не підтвердились, зокрема, щодо виготовлення позивачем самогону у приміщеннях школи та зберігання апарату для його вироблення (Т.1 а.с. 192-193). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. ст. 28,\~32\~Конституції України кожен має право на повагу до його гідності: кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Разом з тим згідно з ч. 1 ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Згідно з ч. 1 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Відповідно до ст. 270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична\~особа має\~право на\~життя,\~право на\~охорону здоров`я,\~право на\~безпечне для\~життя і\~здоров`я\~довкілля,\~право на\~свободу та\~особисту недоторканність,\~право на\~недоторканність особистого\~і сімейного\~життя,\~право на\~повагу до\~гідності та\~честі,\~право на\~таємницю листування,\~телефонних розмов,\~телеграфної та\~іншої кореспонденції,\~право на\~недоторканність житла,\~право на\~вільний вибір\~місця проживання\~та на\~свободу пересування,\~право на\~свободу літературної,\~художньої,\~наукової і\~технічної творчості. Цим\~Кодексом та\~іншим законом\~можуть бути\~передбачені й\~інші особисті\~немайнові права\~фізичної особи. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним. Статтею 275 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього\~Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Згідно з ч.1, 3 ст.297\~ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Фізична особа має право звернутись до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст. ч.1, 4, 6, 7 ст. 277\~ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та(або)членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. За змістом ст.\~299\~ЦК України фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації і може звернутись до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Відповідно до п.п.15, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні, перекручені), а негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно з п. 19 №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України\~«Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст.10 Конвенції. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Європейський суд з прав людини наголосив у рішенні в справі «Скудаєва проти Росії» (заява № 24014/07) від 05.03.2019, що в силу істотної функції, яку преса виконує в демократичному суспільстві, стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечує захист журналістів за умови, що вони діють сумлінно з метою надання точної і достовірної інформації. Політики і державні службовці, що діють як офіційні особи, піддаються більш широкій критиці, ніж приватні особи. При цьому необхідно проводити чітке розмежування між фактами та оціночними судженнями. При розгляді питання про необхідність втручання в свободу слова в демократичному суспільстві в інтересах «захисту репутації ... інших», національні влади повинні встановити справедливий баланс при захисті двох суперечливих цінностей, які гарантовані Конвенцією, а саме, з одного боку, право на свободу вираження думки, що захищається статтею 10, і, з іншого боку, право на повагу до приватного життя, закріплене в статті 8. Однак для посилання на порушення статті 8 Конвенції «напад» на репутацію особи повинно досягати визначеного рівня серйозності. Крім того, при поширенні недостовірної інформації стосовно публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12.02.2004 на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 11.02.2022 у справі №\~761/15576/18. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, позивачем заявлені позовні вимоги: визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] та підлягає спростуванню, поширену відповідачами інформацію стосовно [PERSON] . Як уже роз`яснювалось судом, відповідно до положень чинного законодавства, враховуючи й висновки Європейського суду, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Тобто, для встановлення істини в даній справі, маючи на меті всебічне, повне та об`єктивне встановлення всіх обставин справи, суд має визначити контекст тверджень, в яких зазначається оскаржувана інформація, визначити характер такої інформації та форму, в якій вона викладена. Відповідно до відеозапису з CD-диску у передачі «Свідок» на телевізійному каналі «НТН» була здійснена трансляція сюжету «Скандальний ректор» (фрагмент відеозапису з 00 хв. 20 сек. по 00 хв. 34 сек. та фрагмент відеозапису з 06 хв. 35 сек. по 10 хв. 49 сек.), який містить інформацію про позивача. Сюжет передачі «Свідок» на телевізійному каналі «НТН» містить в собі ряд наступних тверджень, поширених [PERSON] : «Поставив у класі. Знімайте штани, і отак стійте і кажіть, е-е-е, цей, директор, директор цар. Повторюйте, повторюйте! Оце все діти є, вони всі є!» фрагмент відеозапису з 07 хв. 38 сек. по 07 хв. 53 сек. Сюжет передачі «Свідок» на телевізійному каналі «НТН» також містить собі ряд наступних тверджень, поширених [PERSON] : « [PERSON] садив на колінце, отак! Це нормально?! Хлопчиків вистроював у кабінеті, знімав штани з них. Не-не, не знімав з них, а заставляв знімать, і вони стояли без штанів. Це було таке покарання в директора! Я не хочу до оцього педофіла пускать свого сина!» (фрагмент відеозапису з 10 хв. 03 сек. по 10 хв. 21 сек.). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] вказали, що те, що вони промовили окремі фрази не свідчить про те, що такі вислови стосувалися безпосередньо позивача, в той же час вони жодного разу не промовили прізвище позивача або інші висловлювання, які могли б пов`язати їхні слова безпосередньо з особою позивача. Та обставина, що передача супроводжується словами диктора із згадкою особи позивача не є доказом того, що [PERSON] та [PERSON] вели розмову саме про нього. Такі твердження відповідачів не відповідають дійсності. Оскільки вказаними особами було ідентифіковано позивача шляхом зазначення його посади, яку позивач обіймав раніше з 1981 року та перебуває на ній і в теперішній час. До того ж у зазначеному сюжеті перед інтерв`ю з [PERSON] наявний фрагмент, де останній перешкоджає в пересуванні [PERSON] , якого було ідентифіковано, шляхом зазначення його ім`я та прізвища. Відразу після цього, в цій же локації, в колі тих самих людей, що і на попередньому фрагменті, [PERSON] висловлюється про особу, яка обіймає посаду директора Лип`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Лип`янської сільської ради Шполянського району Черкаської області, так само як і позивач. У зв`язку із чим відсутні сумніви відносно того, що інформація, яка міститься в зазначеному сюжеті, зокрема у твердженнях [PERSON] та [PERSON] , є інформацією про конкретну фізичну особу позивача. Зі змісту фактичних тверджень, здійснених відповідачами, поширена ними інформація щодо позивача має обвинувальний нахил та сприймається як звинувачення його у вчиненні правопорушень як кримінальних так і адміністративних. Водночас відповідачі не надали відомостей про притягнення позивача до кримінальної чи адміністративної відповідальності. Відповідно до принципу презумпції невинуватості, закріпленого положеннями статті 62 Конституції України, частини другої статті 2 Кримінального кодексу України та статті 17 Кримінального процесуального кодексу України, факт вчинення особою злочину може бути встановлений виключно обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. За змістом Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп /2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості. Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV. У рішенні Європейського суду з прав людини Сіреджук проти України від 21.04.2016 (заява N 16901/03) у черговий раз зазначено, що критичні оціночні судження не підлягають доведенню. Проте, якщо поширена інформація має форму обвинувачення, сформульованого як пряме твердження про потенційні кримінальні зловживання, це є досить серйозним. У разі тверджень однієї особи щодо поведінки іншої особи може бути важко встановити різницю між твердженнями щодо фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав. Тобто, слід розрізняти критику діяльності та стверджувальні висловлювання щодо вчинення кримінальних правопорушень, які мають місце у цій справі. Критикуючи будь-чию діяльність, особа висловлює свою оцінку дій та вчинків іншої особи і така інформація дійсно є оціночними судженнями. Разом із тим, інформація, повідомлена відповідачами, є фактичними твердженнями про вчинення позивачем злочинних дій, а не оцінкою його діяльності при виконанні посадових обов`язків, тому правдивість такої інформація є предметом перевірки судом. Разом з тим, відповідачі не надали суду доказів того, що позивач вчиняв адміністративні чи кримінальні правопорушення, про які стверджується в поширеному сюжеті, чи що наразі існують вироки суду або ж постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, які набрали законної сили та встановлювали б вину позивача у скоєнні цих кримінальних чи адміністративних правопорушень. Однак, відповідно до рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 03.12.2020 було частково задоволено позов та визнано незаконними та скасовано розпорядження голови Лип`янської сільської ради Іщенка С.Ю. від 29.11.2019 № 176/К «Про звільнення [PERSON] » та від 03.12.2019 № 179/К «Про внесення змін до розпорядження сільського голови № 176/К «Про звільнення [PERSON] » від 29.11.2019» і поновлено [PERSON] на посаді директора Лип`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Лип`янської сільської ради Шполянського району Черкаської області. Постановою Черкаського апеляційного суду від 18.02.2021 апеляційну скаргу відповідача було задоволено частково та в частині позовних вимог [PERSON] до Лип`янської сільської ради, третя особа Лип`янська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Лип`янської сільської ради Шполянського району Черкаської області про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, стягнення моральної шкоди рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 03.12.2020 змінено, виклавши мотивувальну частину щодо мотивів задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення позивача в редакції цієї постанови. Зокрема вказано, що суд прийшов до висновку, що [PERSON] як працівником, який виконує виховну функцію було вчинено аморальний проступок, який полягає у тому, що ним в приміщенні закладу освіти зберігався апарат для виготовлення самогону, а також здійснювалося виготовлення самогону. Такий проступок судом розцінюється як аморальний, з огляду на те, що він порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, щодо формування у дітей навичок здорового способу життя, шкідливого впливу алкоголю на людський організм, в тому числі небезпечний вплив алкоголю на організм дитини, недопущення та профілактика розвитку дитячого алкоголізму, тощо. Вказана постанова Черкаського апеляційного суду від 18.02.2021 у цивільній справі № 710/18/20 в частині зміни підстав задоволення позову була оскаржена позивачем в касаційному порядку та 10.11.2021 винесено постанову в даній справі. Верховний Суд взагалі не робив по суті жодних висновків щодо доведеності чи недоведеності у діях позивача аморального проступку, який полягає у тому, що позивачем в приміщенні закладу освіти зберігався апарат для виготовлення самогону, а також здійснювалося виготовлення самогону. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Таким чином, факт вчинення позивачем аморального проступку, який полягає у тому, що ним в приміщенні закладу освіти зберігався апарат для виготовлення самогону, а також здійснювалося виготовлення самогону встановлений апеляційним судом, відтак визнанню недостовірним дана інформація не підлягає. Відповідно до ч. 4 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК ( 435-15 ) та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення") ( 3759-12 ) у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Законом України «Про телебачення і радіомовлення», зокрема ч.1 ст.59 визначено, що телерадіоорганізація зобов`язана: б) виконувати рішення Національної ради та судових органів; в) поширювати об`єктивну інформацію; з) не поширювати матеріали, які порушують презумпцію невинуватості підозрюваного, обвинуваченого або упереджують рішення суду; і) розмістити спростування поширеної інформації, визнаної недостовірною, наклепницькою тощо. Право на спростування поширених у програмі телерадіоорганізації інформації передбачено ст.64 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», зокрема громадянин або юридична особа мають право вимагати від телерадіоорганізації спростування поширених у її програмі чи передачі відомостей, які не відповідають дійсності та/або принижують честь і гідність особи. Якщо в телерадіоорганізації відсутні достатні докази того, що поширені нею відомості відповідають дійсності, вона зобов`язана терміново їх спростувати. Спростування повинно бути поширено тією ж телерадіоорганізацією і в такій же програмі чи передачі, що й відомості, які не відповідають дійсності, або в інший час за домовленістю з особою, права якої були порушені. У спростуванні має бути зазначено, які відомості не відповідають дійсності, коли і в якій програмі чи передачі вони були поширені телерадіоорганізацією. Якщо громадянин чи юридична особа надали текст спростування, то він підлягає поширенню за умови його відповідності вимогам цього Закону. Скорочення чи інші зміни в тексті спростування, поданого заявником, без його згоди не допускаються. Телерадіоорганізація, яка зобов`язана поширити текст спростування, на вимогу громадянина чи представника юридичної особи може надати йому можливість зачитати власний текст і передати його в запису. Про передбачуваний термін поширення та зміст тексту спростування телерадіоорганізація зобов`язана повідомити заявника. У разі відмови телерадіоорганізації від спростування вона зобов`язана терміново повідомити про це заявника. У разі винесення судом рішення про спростування текст спростування поширюється телерадіоорганізацією в порядку, визначеному цим Законом. Твердження представника відповідачів про неможливість спростування поширеної інформації відповідачем 1 та 2 у спосіб вказаний в позовних вимогах позивачем шляхом зачитування тексту спростування суд оцінює критично з огляду на вимоги ст. 64 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», зокрема телерадіоорганізація, яка зобов`язана поширити текст спростування, на вимогу громадянина чи представника юридичної особи може надати йому можливість зачитати власний текст і передати його в запису. Громадянин або юридична особа, стосовно якого (якої) у програмі чи передачі телерадіоорганізації було поширено відомості, які не відповідають дійсності або порушують його (її) права і законні інтереси, має право на відповідь (коментар чи власне тлумачення обставин справи) у програмах та передачах даної телерадіоорганізації незалежно від того, було подано заяву з вимогою спростування чи ні. Порядок подачі заяви на відповідь (коментар чи власне тлумачення обставин справи) визначається статтею 64 цього Закону (ст. 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення»). Підстави звільнення\~від відповідальності\~за поширення\~інформації,\~що не\~відповідає дійсності\~визначені ст.\~67\~Закону України\~ «Про\~телебачення ірадіомовлення», зокрема телерадіоорганізація та її працівники не несуть відповідальності за поширення інформації, що не відповідає дійсності, у разі: а) якщо ця інформація містилася в офіційних повідомленнях або одержана від органів державної влади, органів місцевого самоврядування у письмовій формі; б) якщо ця інформація є дослівним цитуванням заяв і виступів (усних і друкованих) посадових осіб органів державної влади та органів місцевого самоврядування, народних депутатів України, кандидатів на пост Президента України, кандидатів у народні депутати України та у депутати рад усіх рівнів, кандидатів на посади сільських, селищних, міських голів; в) якщо ця інформація розповсюджувалася без попереднього запису та містилася у виступах осіб, які не є працівниками телерадіоорганізації; г) якщо вона є дослівним відтворенням матеріалів, поширених іншим засобом масової інформації або інформаційним агентством, з посиланням на нього; ґ) якщо звільнення від відповідальності передбачено іншим законом. Відповідачем 3 не надано доказів та не вказано підстав для звільнення від відповідальності за поширення інформації в порядку ст. 67 Закону України «Про телебачення і радіомовлення». Відтак підлягають задоволенню вимоги позивача щодо зобов`язання відповідачів спростувати поширену недостовірну інформацію, що стосується [PERSON] у спосіб визначений позивачем. Крім того, встановлене Конституцією та законами право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Згідно з п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Поширення відповідачами в мережі Інтернет та на телеканалі НТН недостовірної інформації про вчинення позивачем при виконанні трудових функцій на посаді керівника закладу загальної середньої освіти дій, які мають ознаки злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, зокрема, таких як розбещення неповнолітніх, а саме учнів, має своїм наслідком безпідставне створення у необмеженого кола осіб негативної оцінки особистості позивача як людини, громадянина та учасника суспільних відносин, що в свою чергу підтверджується коментарями користувачів мережі Інтернет, створеними під відео-фрагментом за посиланням [INFO] , яке має необмежений доступ. Отже, з урахуванням засад розумності та справедливості, суд задовольняє позовні вимоги стосовно стягнення з відповідачів 1, 2 на користь позивача моральної шкоди з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості в розмірі по 5000, 00 грн. та з відповідача 3 на користь позивача моральної шкоди з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості в розмірі по 10000, 00 грн. Відповідно до\~ч.1,\~6\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з\~ч.ч.\~1-4\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 25.11.2021 було звільнено [PERSON] від сплати судового збору при поданні даної заяви, оскільки позивач обставинами й фактами, що викладені у заяві та додатках до неї, довів суду наявність важкого матеріального стану позивача. Вказаною ухвалою було встановлено, що при поданні позовної заяви [PERSON] мав сплатити судовий збір у розмірі 6448,00 грн (5448,00 грн. - за шість вимог немайнового характеру та 1000,00 грн. за три вимоги майнового характеру в розрахунку 1% від ціни позову). Таким чином, відповідачам потрібно сплатити судовий збір пропорційно у розмірі по 2149,33 гривень.

Outcome: partial