Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що у її власності знаходиться будинок по [ADDRESS] . У будинку зареєстрована, але не проживали та не проживають її сестра [PERSON] та племінник [PERSON] , місце перебування якої на даний час не відомо. Добровільно знятися із реєстрації вони не бажають, у зв`язку з чим позивач несе додаткові витрати на утримання квартири по сплаті комунальних послуг, тому вимушена була звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового розгляду, направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали у повному обсязі та не заперечували проти задоволення позову. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Шубою А.Ф., належить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] (а.с.11), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №31735664 від 26.12.2014 року (а.с.12-13). Згідно довідки Виконавчого комітету Ланнівської сільської ради №76 від 23.02.2022 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , її син [PERSON] , мати [PERSON] , сестра [PERSON] та племінник [PERSON] (а.с.14). Далі встановлено, що актом обстеження від 24.03.2022 року, складеного депутатом Ланнівської сільської ради Полтавського району Полтавської області восьмого скликання [PERSON] та підписано сусідами [PERSON] і [PERSON] , зафіксовано, що у домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] фактично не проживають [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Разом з цим, згідно з положеннями\~статті 391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати\~\~будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~\~цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. (Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, Справа № 6-709цс16) Відтак, за порівняльним аналізом статей\~383,\~391,\~405 Цивільного кодексу України та\~статей 150, 156 у поєднанні зі\~статтею 64 Житлового кодексу України\~слід дійти до висновку що положення статей\~383,\~391 Цивільного кодексу України, передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення\~статей 405 Цивільного кодексу України, статей\~150,\~156 Житлового кодексу України\~регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. (Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, Справа № 6-709цс16) Верховний Суд України у Постанові від 15 травня 2017 року, Справа № 734/387/15-ц, зауважив, що «право користування житловим приміщенням може виникати та існувати лише в членів сім`ї власника будинку»; «право відповідачки на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2\~ст. 406 Цивільного кодексу України». Аналогічна правова позиція вбачається у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року по справі справа № 357/7940/16-ц. Як вбачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивачки про позбавлення права користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] , її сестри та племінника, які понад сім років не проживають у будинку та не несуть тягар утримання житла, що порушує право позивачки як власника нерухомого майна на реалізацію нею права користування належним на праві власності майном. Згідно із ч. 1\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини першої\~статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та враховуючи визнання позову відповідачами,

Outcome: approved