Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

У червні 2021 року позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами у складі: житлового будинку А (літ. А1, під А1, а2, а3, а4), сараю Б (літ. Б1, б2), вбиральні Г (літ. Г1), споруд №1-14, І, загальною площею 41,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування даного позову зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторним) серії [NUMBER] від 16 травня 1995 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська. [PERSON] була матір`ю чоловіка позивачки - [PERSON] , що вбачається зі посвідки про народження серії [NUMBER] від 23 квітня 1940 року та свідоцтва про народження (повторного) серії [NUMBER] від 06 серпня 1954 року. Факт того, що позивачка [PERSON] є дружною [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] від 18.09.1965 року. [PERSON] за життя належав житловий будинок з належними до нього спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 03 липня 1992 року, виданим Виконавчим комітетом Красногвардійської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вказаний житловий будинок з належними до нього спорудами. Заповіт [PERSON] не складався, тому спадкування відбувалося за законом та чоловік позивачки - [PERSON] , як син померлої, є спадкоємцем першої черги. Відповідно до довідки від 31 квітня 1995 року, виданої головою квартального комітету Красногвардійського району м. Дніпропетровська, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з 1990 року. З дня смерті його матері здійснює капітальний ремонт домоволодіння, а також регулярно вносить плату за земельну ділянку, електроенергію, страховку, воду та інше. Отже, чоловік позивача [PERSON] , в межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном - житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , тому вважається спадкоємцем першої черги, що прийняв спадщину після смерті своєї матері - [PERSON] . Однак, право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, чоловік позивачки належним чином не оформив та свідоцтва про право на спадщину не отримав. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.07.2013 року, виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Іншим спадкоємцем першої черги, після смерті чоловіка позивачки, є їх спільний син - [PERSON] , [INFO] . Факт того, що [PERSON] був батьком відповідача [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 27.06.1966. Після смерті чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому за життя майно та майнові права, зокрема прийняту спадщину, після смерті його матері - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у складі: житлового будинку А (літ. А1, під А1, а2, а3, а4), сараю Б (літ. Б1, 62), вбиральні Г (літ.ГІ), споруд №1-14. І, загальною площею 41,3 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] . 10 лютого 2021 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевої І.О. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON] . 05 квітня 2021 року, позивачка подала до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевої І.О. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] . В той же час, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 квітня 2021 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті її чоловіка, у зв`язку з ненаданням нотаріусу документа, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Таким чином, факт не оформлення чоловіком позивачки права власності на спадкове майно, яке він отримав після смерті своєї матері, перешкоджає [PERSON] у реалізації її спадкових прав та оформленню спадщини нотаріусом. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позовну заяву та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ній. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовну заяву визнав. Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Вислухавши сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторним) серії [NUMBER] від 16 травня 1995 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська (а.с. 14). [PERSON] була матір`ю [PERSON] , що вбачається зі посвідки про народження серії [NUMBER] від 23 квітня 1940 року та свідоцтва про народження (повторного) серії [NUMBER] від 06 серпня 1954 року (а.с. 15-16). Позивачка [PERSON] є дружною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] від 18.09.1965 року (а.с. 17). [PERSON] за життя належав житловий будинок з належними до нього спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 03 липня 1992 року, виданим Виконавчим комітетом Красногвардійської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська (а.с. 18). Як вказує, позивачка, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вказаний житловий будинок з належними до нього спорудами. Заповіт [PERSON] не складався, тому спадкування відбувалося за законом та чоловік позивачки - [PERSON] , як син померлої, є спадкоємцем першої черги. Відповідно до довідки від 31 квітня 1995 року, виданої головою квартального комітету Красногвардійського району м. Дніпропетровська, [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] з 1990 року. З дня смерті його матері здійснював капітальний ремонт домоволодіння, а також регулярно вносив плату за земельну ділянку, електроенергію, страховку, воду та інше (а.с. 19). Отже, чоловік позивачки [PERSON] , фактично вступив в управління та володіння спадковим майном - житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , тому вважається спадкоємцем першої черги, що прийняв спадщину після смерті своєї матері - [PERSON] . Однак, право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, чоловік позивачки належним чином не оформив та свідоцтва про право на спадщину не отримав. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.07.2013 року, виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 20). Після смерті чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому за життя майно та майнові права, зокрема прийняту спадщину, після смерті його матері - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у складі: житлового будинку А (літ. А1, під А1, а2, а3, а4), сараю Б (літ. Б1, 62), вбиральні Г (літ.ГІ), споруд №1-14. І, загальною площею 41,3 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] . На запит суду приватним нотаріусом Румянцевою І.О. була надана копія спадкової справи № 07/2021 (а.с. 49-68). Як вбачається із постанови приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевої І.О. від 05.04.2021 року, 10 лютого 2021 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевої І.О. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON] . 05 квітня 2021 року, позивачка подала до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевої І.О. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] . В той же час, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 квітня 2021 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті її чоловіка, у зв`язку з ненаданням нотаріусу документа, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно (а.с. 25). Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. У відповідності до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] , як син покійної, був спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. Згідно з ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Статтею 561 ЦК УРСР визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Дана стаття не встановлює граничного строку, протягом якого спадкоємець, який прийняв спадщину повинен звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва. З досліджених матеріалів справи, судом встановлено, що після смерті [PERSON] прийняв спадщину її син, [PERSON] , а отже і право на житловий будинок [ADDRESS] , ввійшло до спадкової маси після її смерті. Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим також набула права на зазначений житловий будинок [ADDRESS] , оскільки відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON] , але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадкований житловий будинок [ADDRESS] , через відсутність правовстановчого документа на зазначене майно. Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст.548, 549 ЦК України (в ред. 1963 р.), ст.ст. 1217, 1223, 1258, 1264 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 315, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved