Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

04 січня 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Луговой В.В., до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому позивач, з урахуванням уточнень, зазначив, що згідно договору купівлі-продажу від 19 серпня 2021 року вона придбала квартиру [ADDRESS] . Згідно із довідкою КП «СЄЗ» від 25 серпня 2021 року у зазначеній квартирі зареєстрований відповідач по справі. Водночас з 19 серпня 2021 року у відповідача [PERSON] було припинено право на зазначену квартиру у зв`язку з її продажем, що підтверджується договором купівлі-продажу. Реєстрація [PERSON] у квартирі заважає позивачу у повному обсязі здійснювати її права власності, а саме володіти, користуватися, розпоряджатися квартирою. У зв`язку з чим позивач [PERSON] просить визнати відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . В судове засідання позивач, представник позивача адвокат Луговой В.В. не з`явились, стороною позивача до суду подано заяви про розгляд справи у їх відсутність, в якій зазначено, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, при цьому звернувся до суду засобами електронного зв`язку із заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі не заперечує у їх задоволенні. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на це, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. З`ясувавши позицію сторони позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивачу [PERSON] , [INFO] , на підставі договору купівлі-продажу від 19 серпня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Ізмайловою В.Б. зареєстрованого в реєстрі за № 943, належить квартира [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб КП «СЄЗ №1» б/н від 25 серпня 2021 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , 1987 року народження. Проте, як вбачається з актів про перевірку паспортного режиму КП «СЄЗ №7» від 30 вересня 2020 року, від 12 березня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , але проживає в Росії в м. Єкатеринбург з 2014 року. Особистих речей в квартирі немає, за комунальні послуги не оплачує. Відсутність [PERSON] підтверджують сусіди що своїми підписами засвідчили [PERSON] , [PERSON] . Зі свідоцтва 1505 про реєстрацію за місцем перебування [PERSON] вбачається, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на термін з 15 жовтня 2021 року по 15 жовтня 2024 року. Вказаними доказами підтверджується відсутність відповідача за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 2014 року. Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом із ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, що відповідає правовій позиції, висловленій 16 листопада 2016 року Верховним Судом України у постанові № 6-709цс16. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстави стверджувати, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб відсутні; також у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності визнаних відповідачем обставин або добровільності їх визнання. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, з власної волі з 2014 року не проживає у квартирі [ADDRESS] , без поважних причин, відсутні підстави вважати, що між сторонами існують будь-які домовленості стосовно збереження за відповідачем права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням зазначеної квартири. Таким чином, позов підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі ст.150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України,

Outcome: approved