Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Просить суд солідарно стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 200 000 гривень, з них 90 000 гривень сума позики та 110\~000 гривень неустойку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між нею та відповідачами був укладений договір позики від 15.09.2020 року, згідно якого [PERSON] та [PERSON] отримали від [PERSON] грошові кошти в сумі 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень до 15.12.2020 року. Позичальники станом на 15.11.2021 року борг не повернули. З 16.12.2020 року по 15.11.2021 року пройшло 333 дні. З зв`язку з чим вона бажає застосувати період який прострочений з 16.12.2020 року по 19.04.2021 року, тобто 123 дні. 900 грн (1% від суми боргу) х 123 дні = 110\~000 грн. Таким чином неустойка від суми позики складають 110\~000 грн. Позивач надала суду заяву в якій прохала розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Відповідачі надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Також надали відзив на позовну заяву в якому зазначили, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, мотивуючи це тим, що розписка не є дійсною, а грошові кошти однією сумою в розмірі 90\~000 грн вони в борг від позивачки не отримували. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що згідно розписки та договору позики від 15.09.2020 року [PERSON] та [PERSON] отримали від [PERSON] грошові кошти в сумі 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень зі строком повернення до 15.12.2020 року. Згідно пункту 3.1 вказаного договору вбачається, що у випадку неповернення суми позики в зазначений строк позичальник сплачує неустойку у розмірі 1% від суми позики за кожний день прострочення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі N 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). У відповідність ч.ч.1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Статтею 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи викладене борг у розмірі 90 000,00 гривень, а також неустойку у розмірі 110\~000,00 гривень слід солідарно стягнути з [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] , а також на підставі ст.141 ЦПК України стягнути судовий збір в сумі 2000,00 гривень. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved