Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

В січні 2022 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої вимоги мотивує тим, що 10.02.2020 року о 13 год. 00 хв. на автомобільній дорозі Львів-Рава-Руська сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортних засобів: 1) «Volkswagen Transporter» (номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] (далі - відповідач); 2) «Volkswagen Jetta» (номерний знак [NUMBER] ) (надалі - автомобіль потерпілого), яким керувала [PERSON] . Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 22.07.2020 року по справі № 444/1603/20 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №АО/4376209). Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування від 07.09.2020 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 31 979 грн. 07 коп. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводились на основі: 1) Звіту №3071/20 про оцінку автомобіля Volkswagen Jetta 1.6 реєстраційний номер [NUMBER] від 30.09.2020 року; 2) Наказу №3.1/1499 від 21.10.2020 року; 3) Довідки №1 від 19.10.2020 року. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає: 33 709 грн. 07 коп. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 31 979 грн. 07 коп., що підтверджується платіжним дорученням №2543544 від 22.10.2020 року, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1730 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №2544432 від 13.11.2020 року (Рахунок-фактура №3071 від 30.09.2020 року, акт виконаних робіт від 30.098.2020 року). Згідно з п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння6 транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, особою, відповідальною за завдані потерпілому збитки, у даному випадку є відповідач. Оскільки на момент завдання шкоди потерпілому цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно з приписами ст. 38.2 Закону у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому, виникло право регресної вимоги до відповідача у розмірі 33709 грн. 07 коп. У зв`язку з наведеним, МТСБУ просить позов задовольнити. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 02.03.2022 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, розгляд справи призначено на 06.04.2022 року (арк. спр. 41-42). 06.04.2022 року розгляд справи відкладено на 12.05.2022 року о 10 год. 00 хв., повторно здійснено виклик сторін в судове засідання (арк. спр. 47). Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Від відповідача [PERSON] повернулась поштова кореспонденція із відміткою на конверті причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою адресату. Відповідач про час, дату та місце проведення судового засідання на 06.04.2022 року та на 12.04.2022 року був повідомлений належним чином (арк. спр. 46, 51), в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без участі представника позивача та не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення у справі (арк. спр. 52). У зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК України. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Ураховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В постанові Жовківського районного суду Львівської області від 22.07.2020 року у справі №444/1603/20 зазначено, що [PERSON] , 10.02.2020 року о 13 год.00 хв. на автомобільній дорозі Львів-Рава-Руська (поворот на с.Панчишини) керував автомобілем марки "VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. [NUMBER] , був неуважним, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався дистанції та допустив зіткнення із транспортним засобом "Фольксваген Джетта", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням гр. [PERSON] внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим своїми діями порушив вимоги п.1.5., 2.3 "б", 12.1, 13.1 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з цією постановою, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП. Положеннями статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу (пункт 21.3 статті 21 Закону). Згідно з підпунктом «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 6 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Згідно з п. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Статтею 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, відповідно до ст.1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону, після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. 07.09.2020 року [PERSON] звернулась із заявою до МТСБУ, в якій просила здійснити відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 10 лютого 2020 року за участю транспортного засобу "VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. [NUMBER] , та подала копію полісу №АО/4376209 (арк. спр. 6,7). Як встановлено з матеріалів справи на час скоєння цієї пригоди транспортний засіб «Volkswagen Transporter», номерний знак [NUMBER] не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про що зазначено в наказі МТСБУ від 21.10.2020 року та Довідці МТСБУ №1 від 19.10.2020 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (арк. спр. 25, 26). Відповідно до Звіту №3071/20 про оцінку автомобіля Volkswagen Jetta 1.6, реєстраційний номер [NUMBER] складеного 30 вересня 2020 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля Volkswagen Jetta, реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівним дійсним (ринковій) вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 58275,35 грн. (арк. спр. 9-11). Згідно з Довідкою №1 від 19.10.2020 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, [PERSON] визначено суму до сплати в розмірі 31979,07 грн. (арк. спр. 26). Відповідно до Наказу МТСБУ «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » від 21.10.2020 року, [PERSON] визначено суму до сплати 31 979, 07 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (арк. спр. 25). З матеріалів справи встановлено, що МТСБУ виконало покладений Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] - власнику транспортного засобу Volkswagen Jetta 1.6, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням №2543544 від 22.10.2020 року (арк. спр. 27). З огляду на наведене вище, аналізуючи вищевказані норми Закону, суд дійшов висновку, що у відповідача виникло зобов`язання перед МТСБУ відшкодувати завдані збитки в порядку регресу в розмірі фактично понесених позивачем витрат, оскільки транспортний засіб, яким керував відповідач не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а МТСБУ виконало покладений законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної внаслідок ДТП. Згідно з платіжним дорученням №2544432 від 13.11.2020 року, МТСБУ сплатило за послуги аваркома (експерта) по справі №70454, згідно рах. №3074/20 від 30.09.2020р., т.з. [NUMBER] кошти в сумі 1730 грн. (арк. спр. 28). А відтак, вищевказані витрати, які пов`язані з регламентною виплатою, належить відшкодувати відповідачу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що у відповідача виникло зобов`язання перед МТСБУ відшкодувати завдані збитки в порядку регресу в розмірі фактично понесених позивачем витрат, а тому позовні вимоги МТСБУ належить задовольнити в повному обсязі. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні в суд з позовом позивачем сплачено 2481 грн. 00 коп. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням №299131 (арк.спр. 3). А тому, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2481 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved