Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 19.10.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 35000,00 доларів США. Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 553-556 ЦК України. Ухвалою від 02.11.2021року провадження у справі відкрито. Ухвалою суду від 17.02.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті спору. 06.04.2022 року від [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутністю позивача та її представника. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористався, до судового засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що 31.08.2007 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 35000,00 доларів США, в якості позики, та зобов`язався повернути вищевказану суму до 28.09.2007 року, у підтвердження чого власноруч склав відповідну розписку. 02.09.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язалась відповідати перед Кредитором за виконання всіх зобов`язань [PERSON] , що виникли з розписки від 31.08.2007 року. На виконання вказаного договору позивач особисто сплатила 35000,00 доларів США, у підтвердження чого [PERSON] склав відповідну розписку від 13.09.2021 року. Позивач [PERSON] зазначає, що таким чином вона набула права кредитора у зобов`язанні, що виникли у відповідача за розпискою від 31.08.2007 року, та вважає за необхідне захистити свої права шляхом стягнення на її користь грошових коштів в сумі 35000 доларів США. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористався. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Відповідно до розписки від 31.08.2007 року [PERSON] взяв у [PERSON] в борг суму в розмірі 35000 дол. США /а.с.3/. Розписка містить зазначення про те, що [PERSON] зобов`язується повернути до 28.09.2007 року. Написав власноруч. В розписці проставлені дата 31.08.2007 року та підпис [PERSON] . Окрім того, розписка містить наступні примітки (рос. мовою). Расписка продлена до 31.12.2007. Выступаю как сведетель [PERSON] . Договор продлен в моем присутствии. 25.09.07. Договор подтверждаю. [PERSON] . Також з досліджуваної копії розписки вбачається, що у її верхній частині міститься припис (рос. мовою): Я [PERSON] получил в качестве частичного погашения долга пятьсот доларов США по курсу НБУ. 21.02.2019. Відповідно до Договору поруки від 02.09.2020 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання всіх зобов`язань [PERSON] , що виникли з Розписки від 31.08.2017 року, який був укладений між Кредитором та Боржником /а.с.4/. Пунктом 4.1. Договору поруки визначено, що поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язання Боржником згідно Основного Договору у сумі, що дорівнює 35000 доларів США. Згідно з п. 5.3.1. Договору поруки після виконання зобов`язання Боржника за Основним Договором до Поручителя, який виконав таке зобов`язання, переходять усі права Кредитора за Основним Договором. З матеріалів справи вбачається, що 07.09.2021 року позивач [PERSON] направляла [PERSON] повідомлення щодо негайного повернення боргу /а.с.5-6/. Доказів щодо отримання [PERSON] вказаного повідомлення суду не надано. Згідно з Розпискою [PERSON] підтвердив, що 13.09.2021 року отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 35000,00 доларів США в рахунок погашення заборгованості [PERSON] , що виникла в останнього з Розписки від 31.08.2007 року та за якого [PERSON] поручилась відповідно до Договору поруки від 02.09.2020 року. Жодних претензій до [PERSON] та [PERSON] щодо виконання зобов`язань за Розпискою від 31.08.2007 року та Договором поруки від 02.09.2020 року не має /а.с.7/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов`язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора. Частиною 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що 31.08.2007 року особа - [PERSON] (інших анкетних даних в розписці не зазначено) - взяла в борг у [PERSON] та зобов`язалась повернути до 28.09.2007 року 35000 дол. США. Щодо доводів сторони позивача [PERSON] , що до неї перейшли права кредитора у зобов`язанні, що виникли у відповідача за розпискою від 31.08.2007 року, суд зазначає наступне. Особою, яка склала розписку від 31.08.2007 року, копію якої позивач додає до позову, є [PERSON] . Дати народження, РНОКПП, місця проживання вказаної особи розписка не містить. Відповідачем у справі позивач зазначає особу, якою є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] . В Договорі поруки від 02.09.2020 року зазначено, що Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання всіх зобов`язань [PERSON] , що виникли з Розписки від 31.08.2007 року. За таких обставин, враховуючи різне написання прізвища боржника в наданих суду письмових доказах, зокрема в розписці та договору поруки, та відсутність інших анкетних даних боржника за вказаною розпискою, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України не доведено, що саме відповідач [PERSON] є боржником за договором позики, що був оформлений розпискою від 31.08.2007 року. Також суд критично ставиться до наявних в розписці приписів щодо продовження строку дії договору до 31.12.2007 року та часткового погашення боргу в розмірі 500 доларів США за курсом НБУ. При цьому суд звертає увагу на те, що позивач [PERSON] подає до суду розписку щодо повернення нею на користь [PERSON] суми боргу в розмірі 35000 доларів США, тобто без урахування часткової сплати 500 доларів США 21.02.2019 року. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Outcome: dismissed