Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

До Зачепилівського районного суду Харківської області надійшов позов [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на свою користь на період навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду і до закінчення навчання чи до досягнення ним 23 років - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що відповідач [PERSON] являється його батьком, до досягнення повноліття останній сплачував аліменти на його утримання. Після досягнення повноліття у зв`язку з навчанням у ДПТНЗ «Дніпровське вище професійно-технічне училище будівництва» рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 10.03.2020 з відповідача було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі 1300 грн. на період навчання - до 15.06.2021. Після закінчення вищевказаного навчального закладу він почав навчатися на денному відділенні Вищого професійного училища №17 м. Дніпро, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги на період навчання. На даний час всі витрати по його утриманню та навчанню несе матір, однак відповідач, як батько, на думку позивача, зобов`язаний утримувати свою дитину в період її навчання, так як він є фізично здоровою працездатною особою та працює без офіційного оформлення. Представник відповідача, адвокат Муха С.С., подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що з вказаним позовом не погоджується та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі, вказавши, що при зверненні до суду позивач не обґрунтував свої позовні вимоги, так як ним не доведено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на період навчання повнолітнього сина, оскільки на його утриманні знаходиться неповнолітній син від іншого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . Крім того відповідач не має постійного доходу, має нерегулярний характер заробітку, на обліку у центрі зайнятості не перебуває та допомоги по безробіттю не отримує. Натомість позивач навчається за денною формою навчання та знаходиться на повному державному утриманні. Таким чином відповідач за своїм майновим станом не зможе сплачувати аліменти на період навчання в розмірі ј частини заробітку, який буде визначатися із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а саме Дніпровського району Дніпропетровської області, що становитиме 3 312,25 грн.. У відповіді на відзив позивач вказав, що заперечує проти аргументів, вказаних представником відповідача у відзиві на позов. Зокрема зазначив, що у зв`язку з навчанням на денній формі він позбавлений можливості працювати, тому вимушений просити суд зобов`язати відповідача виконати свій батьківський обов`язок по наданню допомоги на період навчання. Відповідач є фізично здоровою та працездатною людиною віком 42 роки, тому має можливість працювати, що він і робить, але без належного офіційного оформлення. На думку позивача не перебування відповідача на обліку та не отримання допомоги по безробіттю, а також наявність дитини від іншого шлюбу, не може бути підставою для звільнення від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу. Весь час з моменту його народження тільки мати утримувала його повністю, а батько лише сплачував аліменти в розмірі 1000 грн. до повноліття та 1300 грн. на період навчання, при цьому жодного разу додатково нічим не допоміг та постійно шукає якісь надумані підстави для ухилення від свого законного батьківського обов`язку по утриманню дитини. Тому позивач просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач надав в судове засідання заяву про розгляд справи без його участі, в якій наполягав на позовних вимогах та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача Муха С.С. проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог [PERSON] враховуючи наступне. Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 14.12.2017 з відповідача [PERSON] присуджено стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього на той час сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1500,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 10.04.2018 рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 14.12.2017 було змінено в частині розміру аліментів та визначено новий розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1000,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. 10.03.2020 Зачепилівським районним судом Харківської області ухвалено рішення, яким з відповідача [PERSON] присуджено стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1300,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону на період його навчання - до 15.06.2021, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Також судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається на денному відділенні Вищого професійного училища №17 м. Дніпро (наказ про зарахування №16 «З-УДЗ» від 29.07.2021), термін закінчення навчання 30.06.2023. Здобувач освіти перебуває на повному державному утриманні. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Ст. 199 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Згідно із ч. 1 цієї статті Кодексу, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При цьому на відміну від правовідносин щодо участі батьків в утриманні неповнолітніх дітей, як у формі сплати аліментів, так і у формі сплати додаткових витрат, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які є непрацездатними або продовжують навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, у ст. 199 цього Кодексу передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначається відповідно до положень ст. 200 СК України. Визначаючи розмір аліментів, які стягуються на утримання повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (постанова ВСУ від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та від 24 грудня 2014 року у справі № 6-186цс14). Згідно із положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 24.04.2010 відповідач уклав шлюб з [PERSON] , від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). Згідно довідки Підгородненьської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 0001 від 04.01.2022 відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає в м. Підгородне Дніпропетровської області та має наступний склад сім`ї: дружина [PERSON] та син [PERSON] . Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за період з 2 кварталу 2021 року по 3 квартал 2021 року інформація про доходи [PERSON] відсутня. Згідно довідки № 1281 від 20.11.2021 виданої Дніпровською районною філією Дніпропетровського ОЦЗ [PERSON] в центрі зайнятості на обліку не перебуває та допомогу по безробіттю не одержує. Як вбачається з відзиву та наданих документів матеріальний та сімейний стан відповідача не змінився з часу присудження аліментів на період навчання і по теперішній час. При цьому аліменти в твердій грошовій сумі 1300,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону відповідачем сплачувалися в повному обсязі до досягнення закінчення дитиною навчання. Вищенаведене спростовує ту обставину, що відповідач не в змозі надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів у незначному розмірі. Однак в той же час позивачем не надано суду беззаперечних доказів наявності у позивача такого матеріального стану, який би дозволяв йому сплачувати аліменти на період навчання у розмірі ј частини заробітку. Визначаючи розмір стягуваних аліментів судом враховується те, що аліменти, які сплачуються на утримання повнолітніх дочки (сина) це платіж на утримання цих осіб, який повинен бути спрямований на покриття матеріальної допомоги, якої вони потребують, зокрема, у зв`язку із продовженням навчання. Разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням цієї мети, та обов`язку, який є в обох із батьків і має бути рівним, а розмір аліментів має бути обґрунтованим та доведеним. Враховуючи дані обставини, матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я, наявність утриманців, вимоги ст. ст. 182, 183, 200, 141, 199 СК України, та враховуючи, що повнолітній син потребує коштів на проїзд до навчального закладу, необхідних канцелярських засобів та матеріалів для процесу навчання, а також продуктів харчування, одягу та інших речей, що забезпечить безперешкодний процес його навчання та розвитку та те, що незалежно від форми навчання визначений обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка навчається. Крім цього, СК України передбачає стягнення витрат на навчання. За таких обставин, суд, слідуючи принципам розумності та справедливості, доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на його утримання на період навчання в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до завершення навчання, тобто до 30.06.2023, але не довше ніж до досягнення ним 23-річного віку. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України Про судовий збір з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial