Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

05.08.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому прохала суд стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 08.08.2021 року і до досягнення [PERSON] 23-х річного віку. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] навчається на третьому курсі денного відділення Відокремленого структурного підрозділу «Полтавський фаховий коледж Національного університету харчових технологій», термін навчання по 30.06.2022 р. Враховуючи те, що дитина продовжує навчання та потребує допомоги, а вона не в змозі самостійно її надавати, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. У відзиві на позовну заяву відповідач позов визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися, однак заперечував проти стягнення їх у сумі ј від усіх видів заробітку (доходу) .На даний час він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2010 року народження та 2013 року народження. Дружина ніде не працює. Крім того, вказує, що твердження позивача, що він на праві власності має житловий будинок та квартиру, не відповідає дійсності. Квартира надана в оплатне користування Філією «Будівельно-монтажної фірми «УКРГАЗПРОМБУД» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ», де відповідач на даний час працює. У зв`язку з цим, просив позовні вимоги задовольнити частково та стягнути на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до закінчення навчання 30.06.2022 року. У судовому засіданні представник позивача адвокат Паскевич О.Г. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Звернув увагу на те, що відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу). На той час відповідач вже перебував у зареєстрованому шлюбі та мав двох неповнолітніх дітей. При цьому, відповідач не ставив питання про зменшення розміру аліментів. Дружина відповідача [PERSON] весь цей час не працювала, не мала статусу безробітної. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Євграфова О.О. не заперечувала щодо сплати аліментів на дитину, але просила з урахуванням того, що на утриманні відповідача є малолітні діти, дружина, яка не працює, а також ті обставини, які зазначені у відзиві до позовної заяви, просила визначити розмір аліментів 1/8 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача. У судовому засіданні третя особа [PERSON] просила визначити розмір аліментів 1/8 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача та третю особу [PERSON] , дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що відповідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського районного управління юстиції м.Полтави, [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , про що 13.08.2003 року зроблено актовий запис №647 (а.с.4). Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з продовженням навчання останнього. Згідно з Довідкою №312 від 13.07.2021 [PERSON] навчається на третьому курсі денного відділення Відокремленого структурного підрозділу «Полтавський фаховий коледж Національного університету харчових технологій», термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року (а.с.6). Відповідно до довідки про доходи [PERSON] працює БМФ «УКРГАЗПРОМБУД» СБМУ на посаді тракториста, загальна сума доходу за період з 01.01.2021 року по 30.06.2021 року становить 113357,25 грн. (а.с.7), за період з 01.05.2021 року по 31.10.2021 року становить 169193,74 грн. (а.с.124). Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов`язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Конвенцією про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримає захист та допомогу. Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до\~ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень, викладених у\~Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до вимог\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими доказами. Згідно ч.1, 2\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що відповідач працює та отримує постійний дохід, що ним не оспорювалося у судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання. При цьому, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач хоча і працює, але має на утриманні двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 70,71). При цьому, суд відкидає твердження позивача, що відповідач [PERSON] має у приватній власності житловий будинок та квартиру, що не доведено належними та допустимими доказами. Водночас, суд не бере до уваги аргументи відповідача, що на його утриманні знаходиться дружина, оскільки вбачається, що [PERSON] є працездатною, але не має статусу особи, що шукає роботи, а також не зверталася до Державного Центру зайнятості про пошук роботи продовж всього часу перебування у шлюбу, що не оспорювалося самою третьою особою у судовому засіданні. Суд також враховуючи право повнолітнього сина, який продовжує навчання на матеріальну допомогу від батьків, та з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд дійшов до висновку, що слід стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/6 його доходу, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. Проте, суд вважає, що стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини за своєю правовою природою відрізняється від стягнення аліментів на неповнолітню дитину, та має свої обмеження. Так, право на утримання невід`ємно пов`язано із навчанням. Такі обставини, як закінчення навчання, тимчасова перерва у навчанні, виключення з навчального закладу автоматично припиняють це право. Тому прохання позивача стягувати аліменти до досягнення сином 23-х річного віку не можуть бути задоволенні, а обмежуються лише часом його навчання. Якщо до досягнення 23-х річного віку син після припинення навчання знову продовжить навчання, для стягнення аліментів потрібне нове рішення суду. Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, що був встановлений вказаним Законом на період пред`явлення позову до суду, що становить 908,00 грн. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial