Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

29.11.2021 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21 березня 1992 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей. Шлюбні відносини між ними припинені більш як 2,5 роки тому, вони не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Спільне життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя, вони тривалий час не спілкуються. На даний час позивач створив нову сім`ю. На думку позивачки, примирення та збереження їх сім`ї неможливе, це суперечить його інтересам. Крім того, позивач намагався розірвати шлюб з відповідачем в органах державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя, яке не має дітей, однак відповідач не йшла йому на зустріч. Тому позивач звернувся з зазначеним позовом до суду та просив їх шлюб розірвати. Ухвалою від 08.12.2021 року позовна заява була прийнята судом до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою від 25.01.2022 року зупинено розгляд справи на два місяці та надано сторонам строк для примирення. Ухвалою від 30.03.2022 року поновлено провадження у справі та призначено справу до слухання на 26.04.2022 року. Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягав /а.с.36/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак також подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала /а.с.38/. Тому справа розглянута у відсутність відповідача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 21 березня 1992 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Котовськ Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 82 /а.с.5/. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час\~ розірвання шлюбу. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, шлюбні відносини між ними припинені, позивач створив нову сім`ю. На думку позивача, примирення та збереження сім`ї неможливе. Заходи, які вживалися судом для примирення сторін, не досягли мети щодо збереження сім`ї. Тому суд дійшов висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам позивача та, згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved