Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем розірвано. 24.06.2009 року Глибоцьким районним судом винесено рішення, яким зобов`язано відповідача сплачувати аліменти на її користь на утримання їхнього сина у розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час прожитковий мінімум для дитини відповідного віку збільшився, розмір аліментів, визначений рішенням суду від 24.06.2009 року є мізерним. А тому зважаючи на вищевикладене просить суд позов задовольнити та змінити розмір аліментів, які повинен сплачувати [PERSON] на утримання сина, з 500 гривень на 3000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 5500 гривень, а також судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляд справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] народився [INFO] і його батьками вказані сторони по справі. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] 11.08.2010 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 15.07.2014 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після шлюбу « [PERSON] ». Як вбачається із копії заочного рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 червня 2009 року, з [PERSON] , [INFO] , вирішено стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 06.05.2009 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №22972/22.3-36 від 07.07.2021 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів, визначених у вищевказаному рішенні суду, станом на 07.07.2021 року становить 93242,5 грн. Відповідно до довідки № 278 від 23.03.2022 року, виданої Тарашанською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області та акту №1185 обстеження матеріально - побутових умов сім`ї [PERSON] проживає в [ADDRESS] та має на утриманні неповнолітнього сина - [PERSON] , 2008 року народження, який проживає з нею. Згідно довідки, виданої Турятським НВК Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] навчається у Турятському НВК з 5 класу. Зарекомендував себе як хороший учень. Мати приділяє належну увагу вихованню сина. Систематично відвідує батьківські збори прислуховується до рекомендацій вчителів. Батько дитини жодного разу в школі не з`являвся та не цікавився успіхами дитини в школі. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) і справедливості, майновий стан сторін, розмір їх доходів та їх стан здоров`я, наявність захворювань дитини. За таких обставин суд дійшов висновку збільшити розмір стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з 500 гривень щомісячно на 1900 гривень щомісячно, починаючи з дня набранням судовим рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, оскільки встановлений рішенням суду від 24.06.2009 року розмір аліментів на даний час не здатний забезпечити базових потреб дитини. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів аліменти у новому розмірі стягуються з дня набрання чинності рішенням суду. За правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого звільнений позивач, в розмірі, передбаченому ст.4 Закону України «Про судовий збір». Щодо судових витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків. Так, частиною 1-3статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, що стосується понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу по даній справі, то суд виходить із вимог ст. 137 ЦПК України, та враховуючи надані представником позивача договір про надання професійної правничої допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також попередній розрахунок витрат, вважає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 5500 грн. було підтверджено, однак із врахування часткового задоволення позовних вимог та беручи до уваги, що дана категорія справ не може бути внесена до категорії складних справ, враховуючи вимоги співмірності, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача розмір витрат на правову допомогу у сумі 2000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial