Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь МТСБ України 13331,30 грн. в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позову вказував, що 18.02.2018 о 16:00 год. в м. Кривому Розі на пл. Перемоги, біля е/о №19/07 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки Scoda Super В д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу марки «ВАЗ» 211040, д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.02.2018 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні дорожньо-транспортного пригоди. В момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] по керуванню вказаним транспортним засобом не була застрахована. Відповідно до звіту про оцінку майна № 020/МУ-18 від 10.04.2018 року шкода завдана майну потерпілого [PERSON] - автомобілю марки «ВАЗ» 211040, д.н.з. [NUMBER] склала 12865,96 грн., яка визначена як оціночна вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «ВАЗ». Вартість послуг з оцінки завданої шкоди склала 600 грн. Зазначена шкода особисто відповідачем потерпілому не відшкодована. 20.03.2018 року потерпіла особа подала позивачу повідомлення про ДТП від 20.02.2018 року та заяву про відшкодування шкоди, на підставі якої, відповідно до наказу №8878 від 21.09.2018 року позивач відшкодував потерпілому майном у шкоду в розмірі 12731,30 грн., яка з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру заподіяної шкоди становить 13331,30 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. та витрати на правову допомогу 2666, 26 грн. Позивач будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, участь свого представника у розгляді справи не забезпечив. В заяві від 02.02.2021 року просив суд розглядати справу за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 46). Відповідач [PERSON] будучи обізнаним про перебування на розгляді суду данного позову, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Заяв з процесуальних питань, в тому числі про відкладення розгляду справи не надійшло, відзиву не подано. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, встановивши правовідносини, які існують між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.02.2018 о 16:00 год. в м. Кривому Розі на пл. 30-річчя Перемоги, біля е/о №19/07 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки ScodaSuper В днз [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу марки «ВАЗ» 211040, днз [NUMBER] , що належить [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 7). На підставі постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.02.2018 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням стягнення (а.с. 12). Постанова суду набрала законної сили 13.03.2018. Потерпілий [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 18.02.2018, з інформацією щодо учасників ДТП, відповідно до якої цивільно-правова відповідальність [PERSON] в момент ДТП не була застрахована (а.с. 8, 9-11). Той факт, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] в момент ДТП не була застрахована, підтверджується даними щодо поліса на ТЗ [NUMBER] , яка містить інформацію про відсутність такого поліса (а.с. 8). Даний факт відповідач не заперечив. Відповідно до звіту про оцінку майна № 020/МУ-18 від 10.04.2018 з калькуляцією, щодо визначення вартості матеріального збитку спричиненого власнику автомобілю ВАЗ-211040, реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок пошкодження, ринкова вартість вказаного автомобілю на дату ДТП складає 110281,86 грн., вартість відновлювального ремонту складає 13814,45 грн., коефіцієнт фізичного зносу склав 0,54, а тому оціночна вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта зносу склала 12865,96 грн. (а.с. 14-20). 20.03.2018 потерпілий [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті вказаної ДТП (а.с. 9-11). На підставі наказу МТСБУ у справі № 8878 від 21.09.2018, [PERSON] здійснено виплату відшкодування оціненої шкоди в розмірі 12731,30 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 993510 від 24.09.2018 (а.с. 25, 26). Крім цього, на підставі рахунка № 904966 від 16.05.2018, МТСБУ проведено оплату вартості оцінки майна № 020/МУ-18 від 10.04.2018, щодо визначення вартості матеріального збитку спричиненого власнику автомобілю ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , яка склала 600 грн. (а.с. 14, 21-22). Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. . Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», положення якого спрямовані на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 28, 29 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це, серед іншого, шкода пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. При цьому, відповідно до ст. 30 Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Однак, в даному випадку, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] по керуванню вищевказаним транспортним засобом, в результаті чого було завдано шкоди потерпілій, не була застрахована. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Згідно з п. 21.4 ст. 21 Закону, у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом. Відповідно до ст. 39 Закону, моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Одним з основних завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п. 39.2.1). Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з п. 40.3 ст. 40 Закону, МТСБУ має право залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Пункт 41.4 ст. 41 Закону визначає, що МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. Відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Беручи до уваги викладене, зокрема доведення перед судом факту заподіяння шкоди потерпілому в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, при цьому відповідальність [PERSON] який винний у вчинені вказаної ДТП в момент ДТП не була застрахована, у зв`язку з чим шкода завдана потерпілому відшкодована МТСБУ, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право регресу до відповідача [PERSON] . У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь МТСБУ 13331,30 грн., які складають витрати МТСБУ з виплати відшкодування в сумі 12731,30 грн. (а.с. 26) та витрати з оцінки завданого збитку 600 грн. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір у розмірі 2270,00 гривень (а.с. 4). Крім того, позивачем перед судом доведено факт понесення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 2666, 26 грн. (а.с. 28-34), в розумінні ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, може бути зменшено судом за клопотанням іншої сторони, на яку покладається обов`язок доведення неспівмірності таких витрат. Оскільки позивачем доведено перед судом факт понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 2666,26 грн., відповідач вказаний розмір витрат не заперечив, клопотання про його зменшення не подав, тому суд,

Outcome: approved