Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

11.01.2022 [PERSON] звернулась в суд вищевказаною заявою, в які просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності її матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , сертифікату на право на земельну частку (пай) виданого на підставі рішення Старовижівської районної державної адміністрації №14 від 21.01.1997 виданого на ім`я [PERSON] . Заявлену вимогу мотивувала тим, що у даному державному акті прізвище матері заявника зазначено із помилкою « [PERSON] », натомість вірним є зазначення прізвища як « [PERSON] ». Припускає, що помилка у написанні прізвища виникла у зв`язку із допущенням технічної помилки при зазначенні відомостей про особу органом, яким було видано такий сертифікат. Вказує, що метою звернення до суду із вищевказаною заявою є необхідність реалізації заявником спадкових прав на земельну частку (пай), що увійшла до складу спадщини, яка відкрилась після смерті матері заявника. Ухвалою суду від 14.01.2022 відкрито окреме провадження у справі. До початку судового засідання заявником було подано до суду заяву, відповідно до змісту якої вона просила розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи до суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений судом про час, дату та місце розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [INFO] у с. Сереховичі Старовижівського району Волинської області померла мати заявника [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Факт родинних відносин заявника та померлої як дочки та матері встановлено рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2014 у справі №161/20805/13-ц (провадження №2-о/161/39/14) (а.с.8). Проте, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0091497 видано 23.02.1997 головою Старовижівської районної державної адміністрації члену КСП «Нове життя», що знаходиться у с.Сереховичі Старовижівського району Волинської області на ім`я [PERSON] на підставі Старовижівської районної державної адміністрації №14 від 21.01.1997. Земельна частка (пай) розташована у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Нове життя» розміром 4,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 24.03.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №482 (а.с.5). Одночасно з цим, з дослідженого в судовому засіданні рішення Луцького міськрайонного суду від 23.01.2014 у справі №161/20805/13-ц (провадження №2-о/161/39/14), копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.05.2013 судом встановлено, що дані особи, право власності якої зареєстровано щодо вищевказаної земельної частки (паю) на підставі сертифікату р.№482 від 24.03.1997, вказано відповідно даних громадянина України [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.5-8). Так встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0091497 виданий на ім`я « [PERSON] » належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Так, досліджені в ході розгляду докази, які були надані заявником, у своїй сукупності, дають підстави для висновку, що сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0091497 виданому на ім`я « [PERSON] », та інших документах померлої [PERSON] наявні розбіжності у написанні прізвища матері заявника, внаслідок допущення помилки в сертифікаті, яка виникла при його оформленні, що позбавляє останню можливості усунути її в позасудовому порядку, а тому суд приходить до висновку про те, що саме [PERSON] , яка померла [INFO] , належить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0091497 виданий на ім`я « [PERSON] ». Встановлення належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення та породжує юридичні наслідки. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] про\~встановлення факту\~належності правовстановлюючого\~документу є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved