Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 29.09.2012 року він перебував з відповідачем в шлюбі, під час якого у сторін народилися двоє дітей, а саме: [INFO] - [PERSON] , а [INFO] - [PERSON] . Однак, рішенням Коломийського міськрайонного суду від 14.02.2022 року шлюб між сторонами розірвано. На даний час діти проживають разом з позивачем і їх місце проживання зареєстроване за його місцем проживання, оскільки їхня матір (відповідач) неналежним чином виконує батьківські обов`язки, не доглядає за ними та зловживає спиртними напоями. Так, 27.10.2021 року її притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Тому позивач просить ухвалити рішення про визначення місця проживання вказаних дітей з ним. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав із зазначених підстав. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила, оскільки ці діти фактично проживають з позивачем. Тому відповідно до положень ч.3 ст.200 ЦПК України наявні підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Представник третьої особи в судовому засіданні також пояснила, що малолітні діти на даний час проживають з позивачем. Вони забезпечені необхідними речами повсякденного вжитку, їм створено належні умови для проживання, навчання та розвитку. До того діти проживали з відповідачкою, однак, в зв`язку з неналежним виконанням нею своїх батьківських обов`язків дітей взято на облік, як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах, та тимчасово влаштовано в сім`ю діда позивача. Отже, в такій ситуації проживати малолітнім дітям буде краще з їхнім батьком. Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 29.09.2012 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 422 (а.с.10). Відповідно до даних свідоцтв про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.11-12). Згідно з даними довідки № 42, виданої 14.01.2022 року виконкомом Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, місце проживання зазначених дітей зареєстроване разом з їхнім батьком (позивачем) в [ADDRESS] (а.с. 13). Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.02.2022 року, яке набрало законної сили, шлюб між тронами розірвано. Згідно з даними акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 18.02.2022 року, складеного комісією з питань захисту прав дитини вказаної селищної ради, на момент перевірки місця проживання позивача, діти забезпечені необхідними речами повсякденного вжитку, є одяг відповідно до сезону, у дітей є особиста кімната для відпочинку та місце для навчання. Матеріально-побутові умови задовільні (а.с.14). Крім того, 18.02.2022 року цією ж комісією обстежено матеріально-побутові умови проживання відповідача. Комісія встановила, що на момент перевірки мати дітей була у тверезому стані, діти прийшли зі школи чисті та охайні, в хаті прибрано, була приготована гаряча їжа та інші продукти харчування. Однак, на даний час відповідач відвідує нарколога та психолога (а.с. 15). Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.10.2021 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених ст.150 СК України обов`язків щодо виховання її малолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] , а саме залишення 06 та 19 вересня 2021 року відповідачкою вказаних дітей без нагляду та її перебування в стані алкогольного сп`яніння (а.с.16,17). Актами проведення оцінки рівня безпеки малолітніх дітей, складеними представниками служби у справах дітей зазначеної селищної ради, встановлено, що на момент виявлення дітей в квартирі відповідача, діти були голодні, налякані, в квартирі перебували сторонні особи чоловічої статі в стані сильного алкогольного сп'яніння, а матір в цей час спала, також перебуваючи в стані сильного алкогольного сп'яніння (а.с.18-29). Відповідно до наказів начальника служби у справах дітей вказаної селищної ради №.4/11-28 та № 5-111 від 02.02.2022 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , взято на облік як дітей, що опинилися в складних життєвих обставинах, та тимчасово, до ухвалення судового рішення про визначення місця проживання дітей влаштовано у сім`ю діда позивача (а.с.30, 31). Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до положень частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Згідно із статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Судом встановлено, що вказані діти сторін проживають з позивачем. Взявши до уваги вищенаведені докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що цих малолітніх дітей слід залишити і надалі проживати з їх батьком, що відповідатиме інтересам цих дітей, враховуючи вищевказану негативну поведінку відповідача. При цьому суд враховує, що відповідно до положень ч.4 ст. 206 у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а, навпаки, відповідає інтересам позивача та дітей сторін. Отже, позовні вимоги слід задовольнити. На підставі ст.ст. 141, 157, 160, 161 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved