Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, закріплення житла. Позов мотивований тим, що на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, з підстави проживання в сім`ї, в якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської знаходиться малолітня [PERSON] , [INFO] . Мати дитини - [PERSON] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Вперше родина потрапила в поле зору Служби у справах дітей по Московському району у зв`язку із рапортом Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області щодо сімейних конфліктів, з якого вбачалось, що батьки дитини посварились, батько забрав дитину та пішов, матір`ю була викликана патрульна поліція. Під час проведення відповідної роботи, було встановлено, що в родині наявні складні життєві обставини, дитина була взята на облік. Згідно отриманої інформації від комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 12» Харківської міської ради, під спостереженням якого перебуває дитина, мати рекомендації виконувала в повному обсязі, скарг на родину немає. Родина перебувала під соціальним супроводом з 09.11.2020 по 09.02.2021, та отримувала послуги відповідно до державних стандартів надання соціальних послуг. Батько дитини, [PERSON] , притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності за ст.ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство), за ч. 3 ст. 357 КК України (незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом), двічі за ч. 1 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження), мати дитини притягалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей). До ССД по Московському району 09.11.2021 надійшла інформація у зв`язку з відео записом, оприлюдненим у Телеграм каналі про [PERSON] , матір дитини, яка ймовірно перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння впала разом з малолітньою дитиною. Робоча група оперативного реагування на повідомлення та заяви з приводу жорстокого поводження з дітьми або загрози щодо його вчинення 09.11.2021 відвідала сім`ю дитини за адресою: [ADDRESS] . У житловому приміщенні порушені умови проживання, розкидані речі, брудний посуд, брудна постільна білизна, електрична проводка в аварійному стані, вхідні двері не придатні для використання, будинок потребує ремонту. На підставі результатів проведення оцінки рівня безпеки дитини робоча група склала протокол про тимчасове вилучення дитини з небезпечного середовища. Після складання відповідного протоколу вдома з`явилась мати дитини, яка була з ознаками алкогольного сп`яніння, вела себе неадекватно. З метою медичного обстеження, малолітню [PERSON] було влаштовано до комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова». Після обстеження дитини дитина була переведена до комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» Харківської міської ради. Відповідно до пояснення неповнолітньої [PERSON] від 11.11.2021 вбачається, що її мати, [PERSON] та батько [PERSON] , [PERSON] , часто вживають алкоголем, внаслідок чого відбуваються в родині конфлікти. Виконавчим комітетом Харківської міської ради 17.11.2021 прийняте рішення про негайне відібрання дитини у батьків. Позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Закріпити право на житло за відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Московського районного суду м.Харкова відкрито провадження у справі. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова провадження у справі за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та закріплення житла - закрито. На виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» цивільну справу № 643/20471/21( провадження № 2/643/2379/22) за позовом Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради, в інтересах малолітньої [PERSON] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, закріплення житла направлено до Октябрського районного суду м. Полтави. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 04.05.2022 року прийнято справу до провадження. 04.05.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідачки, згідно якого остання просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на необгрунтованість позову, просила суд звернути увагу на те, що дитина була поставлена на облік через складні умови проживання, проте зараз життєві обставини кардинально змінились, вона має гарні та постійні умови проживання в Литві, має постійну роботу, не має шкідливих звичок, благополучно виховує двох інших дітей. 05.05.2022 року директор Департаменту служби у справах дітей на електронну адресу суду надіслав заяву з проханням розглянути справу без участі їх представника, про вирішення спору просили прийняти рішення в інтересах малолітньої [PERSON] [INFO] . Відповідач [PERSON] просила суд відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини - [PERSON] [INFO] . Батько малолітньої дитини [PERSON] згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 січня 2022 року Валківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) помер [INFO] . На обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, з підстави проживання в сім`ї, в якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської знаходиться малолітня [PERSON] , [INFO] . Виконавчим комітетом Харківської міської ради 17.11.2021 року прийняте рішення про негайне відібрання дитини у батьків. Згідно висновку Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради № 670 від 06.12.2021 року останні вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] [INFO] . Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав не є обов`язковим для суду (ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Суд критично оцінює вказаний висновок, оскільки такий є недостатньо обґрунтованим, не містить належних доказів на підтвердження свідомого ухилення відповідача відвиконання батьківських обов`язків щодо його малолітньої доньки. Зі змісту висновку органу опіки та піклування не слідує, в чому саме полягає захист інтересів малолітньої дитини позбавленням батьківських прав батька. Позбавлення батьківських прав допускається лише коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків, проте як встановлено в судовому засіданні відповідач працює, має стабільну заробітну плату, постійне місце проживання, прагне забрати дитину та належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітньої доньки. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом не встановлено, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо неї. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Також у своїй практиці, зокрема у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками та наявність в її діях вини. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, а також, що неналежне виконання [PERSON] її батьківських обов`язків створило загрозу життю дитини, про що суду не надано жодного доказу. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю, однак, враховуючи в минулому протиправну поведінку відповідача щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, по відношенню малолітньої дитини, яка виражається в неналежному догляді за дитиною, його слід попередити, що у разі продовження протиправної поведінки вона буде позбавлена батьківських прав. Також, суд вважає, що позбавлення батьківських не забезпечуватиме інтересів самої дитини та може стати психотравмуючим фактором для дитини, питання щодо належного виховання дитини можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання з матір`ю. Крім того судом врахована думка іншої дитини відповідачки [PERSON] . За таких обставин суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Разом з тим, враховуючи що вимоги позивача про закріплення житла є похідними від позовних вимог про позбавлення батьківських прав, в задоволенні яких суд відмовив, тому відповідно і підстав для їх задоволення немає. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», останній підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed