Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що 28.07.2005 року позивач зареєстрував шлюб із [PERSON] ,який рішенням суду від 21.10.2011 року було розірвано . З самого початку одруження сімейне життя у них не склалося через легковажну поведінку відповідачки. [INFO] відповідачка народила дочку [PERSON] . Згідно актових записів про народження дитини його було записано батьком дитини .Батьківство дитини він не визнає,оскільки за його підрахунками та аналізом подій в момент зачаття він не мав жодних статевих стосунків з відповідачкою ,оскільки на той момент перебував за кордоном , тому між ним та народженою відповідачкою дитиною відсутнє кровне споріднення. А тому позивач вважає, що він не є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду для вирішення питання про виключення із актового запису відомостей про нього як батька дитини. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 09.09.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у вказаній справі, визначено справу розглядати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.11.2021 р. у справі зупинено провадження та призначено молекулярно - генетичну експертизу. Ухвалою суду від 26.01.2022 р. у справі провадження поновлено та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 06.04.2022 р. закрито підготовче провадження.Справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в місті Калуш в приміщенні Калуського міськрайонного суду з викликом учасників справи 06.04.2022 представник позивача подав письмову заяву про проведення судового засідання у його відсутності, позов підтримав,не заперечують щодо заочного розгляду справи у відсутності відповідачки. Від відповідачки будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень не поступало, як і не повідомляла вона про причини своєї неявки в судове засідання. Відповідачка будучи присутньою в попередньому судовому засіданні, про наступне судове засідання була належним чином повідомлена,однак з невідомих для суду причин повторно на судовий розгляд не з`явилася, відзиву на позов не подала, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у передбаченому законом порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачка, хоча і була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву на позов не подавала, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу, який укладений 28.07.2005 року та рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.10.2011 шлюб між сторонами розірвано (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження [INFO] народилася [PERSON] , у графі батько зазначений [PERSON] , у графі мати - [PERSON] (а.с.6). Права та обов`язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 та 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття. Із зазначених положень цивільного законодавства встановлено, що позивач у відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України записаний батьком [PERSON] , [INFO] , однак вказує, що він не є батьком дитини, а отже він має право ставити на вирішення суду питання про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Отже підставою для внесення до актових записів цивільного стану, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про батьківство мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Підставою для висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи, що оцінюється судом в сукупності з іншими доказами у справі. За клопотанням представника позивача було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої було доручено Івано-Франківському НДЕКЦ МВС України. З експертного висновку №СЕ-19/109-21/13295-БД від 12.01.2022 виплаває, що [PERSON] , не може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.36-45). Таким чином вказане свідчить про те, що біологічне батьківство [PERSON] , відносно [PERSON] , не підтверджено. При цьому Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що необхідною умовою задоволення вказаних позовних вимог, є відсутність кровного споріднення дитини від батька. Висновки суду: Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки батьківство [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] не підтверджено належними та допустимими доказами. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З матеріалів справи вбачається, що позивач уклав з адвокатом Родіковим І.С. договір про надання правової допомоги та сплатив вартість послуг в загальній сумі 4000,00 грн., що підтверджено квитанцією від 15.02.2022 (а.с.56), а також позивач оплатив витрати на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи в сумі 7614,00 грн. (а.с.57). За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 4000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги та 908 грн. судового збору та 7614,00 грн. витрат на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. На підставі викладеного,

Outcome: approved