Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

[PERSON] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] , жителя [ADDRESS] , в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердому грошову розмірі по 2500,00 грн. на місяць до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 21.09.2012 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. За час їхнього подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є малолітнім. 04.12.2019 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області шлюб між ними розірвано, дитину залишено на проживання з нею. Після розірвання шлюбу їй віднолено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». 15.08.2020 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, після укладення якого їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». У шлюбі з [PERSON] у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час малолітній. На даний час діти проживають з нею та її чоловіком [PERSON] та знаходяться на їхньому утриманні та вихованні. Відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу зовсім не бере участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , не піклується про його фізичний та духовний розвиток, матеріально не допомагає, жодного разу не поцікавився станом здоров`я їхньої дитини та не привітав його з Днем народження, натомість цими питаннями займається її чоловік [PERSON] . 21.02.2022 року [PERSON] написав заяву, в якій не заперечив проти позбавлення його батьківських прав відносно сина. З огляду на вищевикладене просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина та стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у зазначеному розмірі. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 11.04.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Заяву [PERSON] задоволено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, службу у справах дітей Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання по справі на 09 год. 00 хв. 10.05.2022 року. Крім цього, даною ухвалою було встановлено: відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву, а позивачу - п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву він має право пред`явити зустрічний позов. Встановлено третій особі п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання письмових пояснень щодо позову, а також, у разі подання відповідачем відзиву на позовну заяву, встановновлено десятиденний строк, з дня його отримання, для подання письмових пояснень щодо відзиву. Роз`яснено учасникам справи, що вони мають право надати відповідь на такі пояснення (ч. 2 ст. 192 ЦПК України). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак через канцелярію суду подада заяву, в якій позов підтримала з підстав зазначених в ньому, просила його задовольнити. Крім того, оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, просила її клопотання про виклик свідків не розглядати, а справу розглянути в підготовчому судовому засіданні без її участі (а.с. 33). Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, відповідно до заяви від 21.02.2022 року, посвідченої приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В., не заперечив проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Просив цивільну справу розглянути у його відсутності (а.с. 12). В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служби у справах дітей Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області Николяк З.Д. не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримала, не заперечила проти його задоволення. Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримала, просила справу розлядати без участі представника служби у справах дітей Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с. 34). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Стаття 3 Конвенції про права дитини зазначає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А статтею 150 Сімейного Кодексу України прямо передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. При вирішенні даного спору суд враховує, насамперед, інтереси неповнолітньої дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] (позивачка) з 21.09.2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (відповідач), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7) і [INFO] у них народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8), де у графі батько вказано « [PERSON] », а в графі мати - « [PERSON] ». Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 04.12.2019 року шлюб між [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач) розірвано. Місцем проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , визначено місце проживання його матері [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 9-10). 15.08.2020 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 11). За змістом частин четвертої та п`ятої ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно письмового висновку виконавчого комітету Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с. 13), затвердженого рішенням виконавчого комітету Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 12 від 24.03.2022 року «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав» (а.с. 14), враховуючи те, що батько [PERSON] (відповідач) свідомо самоусунувся від виховання та утримання свого сина та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітньої дитини, орган опіки та піклування Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] (відповідач) відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . При прийнятті рішення по даній справі суд в першу чергу, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, враховує висновок органу опіки та піклування щодо обставин спору та про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (відповідач) відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який узгоджується з фактичними обставинами справи. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] , маючи можливість утримувати і займатися вихованням сина, свої бажання не проявляє, не цікавляться дитиною, не приймають участі у його вихованні, не навідує дитину, яка проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні, не спілкується з сином особисто, не надавав і не надає на сьогоднішній день жодної матеріальної допомоги на утримання дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] (відповідач) умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , нездатний забезпечити йому нормальні умови проживання, розвитку та виховання, а тому позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. З огляду на вищенаведене, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2022 року становить - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Нормами частини 1 ст. 79 СК України встановлено, що аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З`ясувавши обставини, які згідно ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів, оцінивши матеріальне становище сторін по справі, враховуючи те, що позивач має на утриманні малолітню дитину та несе витрати на її утримання, відповідач відзиву на позовну заяву не надав, визнав позовні вимоги, є працездатною особою, тобто взмозі надавати кошти на утримання свого сина, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення та з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання однієї малолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 2500,00 грн. на дитину щомісячно, до досягнення ним повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць належить допустити до негайного виконання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір за позовною вимогою про стягнення аліментів, у встановленому законодавством розмірі. Крім того, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого нею при поданні позову, а саме 496, 20грн. (квитанція № ПН2458692 від 11.04.2022 року (а.с. 20), а решту понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 496,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved