Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Мотивуючи свої позовні вимоги, вказує на те, що 11 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району видано Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 11.08.2017 року, актовий запис № 40. Від спільного шлюбу у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 24.10.2008 року видано свідоцтво про народження, серія [NUMBER] , відповідний актовий запис № 1343; Син - [PERSON] , [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 08.05.2014 року видано свідоцтво про народження, серія [NUMBER] , відповідний актовий запис № 474. Позивачка вказує, що протягом останнього періоду часу вони разом з відповідачем не проживають, фактичні шлюбні відносини не підтримують, проте шлюб офіційно ще не розірвали, судова справа про розірвання шлюбу № 308/12675/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] перебуває на розгляді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Вказує, що на даний час спільні діти сторін проживають з позивачкою, спору щодо місця їх проживання у сторін не має, діти і надалі після розірвання шлюбу будуть проживати з матір`ю. Про способи виконання обов`язку утримувати дітей в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Зазначає, що відповідач протягом тривалого часу проживає за кордоном, періодично перераховує на картковий рахунок позивачки грошові кошти на утримання дітей, проте відповідних коштів не достатньо для належного їх утримання, сторони не обумовлювали між собою мінімальний розмір таких платежів, а також їх періодичність, у зв`язку з чим позивачка повинна постійно просити відповідача перераховувати їй необхідні грошові кошти, однак, не завжди відповідач це робить вчасно та у тому розмірі, який є необхідним, що створює не тільки додаткові незручності для позивачки але й прямо вливає на обов`язок відповідача, як батька дітей, брати участь в належному утриманні та забезпеченні власних малолітніх дітей, оскільки діти потребують матеріального забезпечення постійно. Позивачка вказує, що має постійний заробіток, працює на посаді заступника керуючого магазином в ТОВ «СТИЛЬ Д», однак її дохід не дозволяє самостійно утримувати спільних дітей, її заробітна плата є близькою до мінімальної, що підтверджується довідкою про доходи, що видана 11.11.2021 року за № 1315. Звертає увагу, що позивачка самостійно займається розвитком спільних дітей, відвозить та забирає їх з школи, на гуртки та спортивні секції, тощо, що забирає багато часу та не дає змогу позивачці знайти додатковий заробіток, який дасть змогу утримувати спільних дітей самостійно. Відомостей про місце роботи відповідача та розмір його заробітку позивачка не має, їй тільки відомо, що він працює в Королівстві Бельгії, де на даний час і проживає, а тому позивачка просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 5000,00 (П`ять тисяч гривень) щомісячно, на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення ним повноліття. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Однак, представник позивача адвокат Михалків Б.С. надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 11.08.2007 року. Від даного шлюбу народилися донька - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 24.10.2008 року) та син - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 06.05.2014 року). Відповідно до Довідки №1315 від 11.11.2021 року [PERSON] працює в ТОВ «СТИЛЬ Д» з 02.04.2021 року, займає посаду Заступник керуючого магазином та її дохід за період з 01.05.2021 по 31.10.2021 склав 34 267,34 грн. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.191 ч.1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи наявні у справі докази, та враховуючи те, що діти перебувають на повному утриманні матері, хоча обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний нести витрати на утримання своїх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 гривень щомісячно на кожну дитину. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Таким чином, з огляду на вищенаведені обставини суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до часткового задоволення. Оскільки з позовом позивач звернулася 18.11.2021 року, то аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з цієї дати. Водночас, за змістом статті 141ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial