Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

Позивач, ФОП [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд: стягнути на свою користь з [PERSON] завдані збитки в порядку регресу у розмірі 49 228,19 грн; покласти на відповідача витрати по сплаті судовому збору в розмірі 908,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 12 485,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.09.2020 між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] (страхувальником) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №11676780-02-10-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , та за яким страховик ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 08.12.2020 о 18 год. 06 хв. на проспекті Тичини, 5-А у м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault 21», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача, та автомобіля «Lexus», д.н.з. [NUMBER] . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , а постановою суду відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно з рахунком № СМУ0035031 від 22.12.2020 та рахунком-фактурою вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , склала 176 728,19 грн. Вказана ДТП була визнана ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується страховими актами, на підставі яких ПрАТ СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування. За заявою потерпілої особи та, виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору добровільного страхування, на підставі страхових актів №2082355-1 від 05.01.2021 та № 2082355-02 від 15.01.2021 ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 176 728,19 грн. Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 05.01.2021. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «Renault 21», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована за полісом ОСЦПВ №АО/6718042 в ПрАТ «СК «ТАС». ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПрАТ «СК «ТАС з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу, яким було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту передбаченого полісом №АО/6718042 в розмірі 127 500,00 грн з врахуванням франшизи. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 49 228,19 грн. Між ПрАТ «СК» ВУСО» (Первісний кредитор) та фізичною особою - підприємцем « [PERSON] » (Новий кредитор) укладено договір № 22/12/2021 від 22.02.2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування № 1167680-02-10-01 від 11.09.2020. З метою досудового врегулювання спору 11.03.2021 відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.05.2021 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та визначено відповідні строки. Ухвалу про відкриття провадження разом із позовною заявою та доданими до неї документами відповідачем отримано не було, а конверт зі вказаними документами повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Позивач та його представник ухвалу суду про відкриття провадження отримали в електронному вигляді шляхом доставки на електронну пошту, зазначену у позові. Відповідач правом на подання відзиву не скористалася, від позивача інших заяв по суті справи не надійшло. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, 11.09.2020 між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», страховиком, та [PERSON] , страхувальником, був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 11676780-02-10-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Lexus», д.н.з. [NUMBER] . За умовами Договору страховик взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування (а.с. 14-17). Відповідно до картки ДТП в системі НПУ з ідентифікатором № 3020357410277728 08.12.2020 о 18:06 год. у м. Києві по проспекту Павла Тичини, 5-А, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , та транспортного засобу «Renault 21», д.н.з. [NUMBER] , під керування [PERSON] . В результаті вказаної ДТП транспортний засіб «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , отримав наступні пошкодження: задня центральна частина, задня права частина (а.с. 19, 20). [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» актом (протоколом) огляду ТЗ - заявою на виплату від 14.12.2020, у якій було зафіксовано пошкодження, які автомобіль «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , отримав під час ДТП, що сталася 08.12.2020 (а.с. 26). Згідно з рахунком № СМУ00035031 від 22.12.2020 ТОВ «Саміт Моторз Україна» та рахунком-фактурою ФОП [PERSON] вартість автозапчастин та послуг по ремонту транспортного засобу «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , загалом складає 176 728,19 грн (а.с. 36, 37). Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування сума страхового відшкодування, належного до сплати ПрАТ «СК «ВУСО» [PERSON] , складає 156 015,65 грн, без урахування КПР 20 712,54 грн (а.с. 38). Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 21.01.2021 відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови суду убачається, що [PERSON] 08.12.2020 о 18 год. 06 хв. керуючи транспортним засобом «Renault 21», номерний знак [NUMBER] , по пр-ту П. Тичини, 5А в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Lexus UX 200», номерний знак [NUMBER] , який зупинився попереду, в наслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, у зв`язку з чим своїми діями порушив п. 13.1. Правил дорожнього руху України. ПрАТ «СК «ВУСО» було складено страхові акти № 2082355-1 від 05012021 та № 20823-55-2 від 15.01.2021 за Договором страхування наземного транспорту № 11676780-02-10-01 11.09.2020, якими погоджено виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 176 728,19 грн на користь [PERSON] , сплата якого підтверджується платіжними дорученням №141 від 05.01.2021, № 162 від 05.01.2021, № 1518 від 15.01.2021 (а.с. 39, 40). Станом на 08.12.2020, дату настання ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , як водія транспортного засобу «Renault 21», номерний знак [NUMBER] , була застрахована в АТ «СГ «ТАС» за полісом №АО/6718042, за умовами якого франшиза складає 500 грн, ліміт за шкоду майну становить 130 000,00 грн (а.с. 41, 42). Відповідно до листа АТ «СГ «ТАС» належна ПрАТ «СК «ВУСО» сума страхового відшкодування 127 500 грн була перерахована 26.03.2021 на реквізити, вказані у Регресній вимозі (платіжне доручення № 170533 від 26.03.2021) (а.с. 42). Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування(подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. У відповідності до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Яка саме подія визнається страховим випадком має бути детально зазначено у договорі страхування (ст. 8 Закону України «Про страхування»). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. У ст. 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. За приписами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода) відшкодовується у повному обсязі. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесу розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. В силу ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. У відповідності до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За нормою ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на викладене, суд доходить висновку про правомірність стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 49 228,19 грн (176 728,19 грн - 127 500,00 грн). 22.02.2021 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 22/02/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого, та Додатку № 1 до вказаного Договору, первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, зокрема за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 11676780-02-10-01 від 11.09.2020 (а.с. 9-12). У відповідності до п.п. 4.1 Договору його ціна складає 118 006,78 грн, які були сплачені ФОП [PERSON] відповідно до платіжного доручення № 55 від 24.02.2021 (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Оскільки передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом, то такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду, зокрема із позовною заявою про відшкодування збитків у порядку регресу. Таким чином, ФОП [PERSON] є належним позивачем у справі та в силу викладених вище положень ЦК України та Закону України «Про страхування» у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах різниці сплаченого ПрАТ «СК «ВУСО» страхового відшкодування та компенсацією АТ «СГ «ТАС», що становить 49 228,19 грн. Позивачем було направлено відповідачу повідомлення від 25.02.2021 про відступлення права вимоги (а.с. 44). З метою досудового врегулювання спору, 28.02.2021 ФОП [PERSON] звернувся до відповідача з Актом (вимогою) № 2082355-1 про відшкодування збитків в порядку регресу, відповідного до якого різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 49 228,19 грн (а.с. 43). На час розгляду справи у суді вказана сума відповідачем на користь позивача не сплачена. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову ФОП [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення завданих збитків в порядку регресу у розмірі 49 228,19 грн, оскільки постановою суду відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, матеріалами справи підтверджується настання страхового випадку, вартість матеріального збитку, його відшкодування страховиком та виникнення права регресної вимоги до винної особи, яку відповідно до договору відступлення права вимоги передано позивачу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України та вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по оплаті судові збору у розмірі 908,00 грн, а також, витрати на правничу допомогу у розмірі 12 485,00 грн, що підтверджуються платіжним дорученням № 56 від 19.03.2021, Договором №1 про надання правової (правничої) допомоги від 10.12.2019, Додатковою угодою № 2 Актом приймання-передачі правової (правничої) допомоги до вказаного Договору (а.с. 45-49). Враховуючи наведене та

Outcome: approved