Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житлом. Позивачі посилаються на те, що вони є власниками квартири [ADDRESS] . Водночас [PERSON] в зазначеній квартирі зареєстрований з 30.07.2004 року разом з донькою позивачів як її чоловік. Після розірвання шлюбу з донькою позивачів [PERSON] [INFO] її колишній чоловік [PERSON] фактично не проживає у вказаній квартирі. Де на сьогоднішній день перебуває [PERSON] позивачам невідомо. Реєстрація [PERSON] в їх квартирі покладає на них додаткові зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, перешкоджає належно розпоряджатися своїм житлом. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 березня 2022 року відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житлом та призначено справу розглянути в порядку загального позовного провадження. У судове засідання призначене на 10 травня 2022 року сторони не з`явились. Представник позивачів надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивачів та їх представника. Представник позивача позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився. Згідно з відміткою ТОВ «КК Сервіс Плюс`вручити повістку неможливо через те, що [PERSON] за вказаною адресою не проживає. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач не з`явився в судове засідання, не надав суду відзиву на позов, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20001235 від 26.08.2008 року та Договору дарування від 24.05.2012 року зареєстрованого в реєстрі за № 3-958. За відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № П1-208287-ф/л від 20.08.2021 року. за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На підтвердження факту непроживання відповідача за зазначеною адресою позивачем до матеріалів справи надано акт від 10 січня 2022 року, підписаний сусідами [PERSON] із квартири [ADDRESS] , [PERSON] із квартири [ADDRESS] і [PERSON] із квартири [ADDRESS] , які підтвердили факт непроживання відповідача в квартирі [ADDRESS] , починаючи з 2005 року. Також на підтвердження факту непроживання відповідачів надано заяви [PERSON] проживаючої за адресою [ADDRESS] , [PERSON] проживаючої за адресою [ADDRESS] , та [PERSON] проживаючої за адресою [ADDRESS] . які підтверджують факт не проживання відповідача за адресою [ADDRESS] . Таким чином, достеменно встановлено, що відповідач за адресою: [ADDRESS] не проживає тривалий час, проте залишається в ній зареєстрованим. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 753/481/15-ц (провадження № 6-13113цс16), від 09 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16-ц, (провадження № 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 523/12186/13-ц (провадження № 61-17372св18) зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Із вищевстановлених фактів і обставин вбачається, що право власності позивачів порушується наявністю реєстрації [PERSON] у квартирі, яка належить позивачам. На позивачів покладається обов`язок по сплаті за відповідача комунальних послуг, які фактично ним не використовуються. Водночас обмежуються і інші розпорядчі повноваження власника щодо свого майна. За приписами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закону № 1382-IV) реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно ст. 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з п. 26 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] є сторонньою особою для позивачів, тривалий час не проживає за місцем реєстрації, що створює власнику перешкоди в здійсненні свого права власності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved