Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

24.12.2021 року, заступник керівника Черкаської окружної прокуратури звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що рішенням Свидівоцької сільської ради «Про надання дозволу громадянам на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність для індивідуального дачного будівництва» від 02.12.2014 р. № 46-7 надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] загальною площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва. У подальшому, рішенням сесії Свидівоцької сільської ради від 27.04.2015 р. № 50-23 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки площею 30000 га в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради в межах населеного пункту с. Свидівок Черкаського району, розроблену ФОП [PERSON] . Відповідно до п. 3.1 рішення Свидівоцької сільської ради від 27.04.2015 р. № 50-23 земельну ділянку загальною площею 3,0000 га переведено із земель загального користування (штучні водосховища) та земель, не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту (інші захисні насадження) до земель не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту (угіддя піски). За рахунок вказаної земельної ділянки загальною площею 3,0000 га сформовано земельну ділянку, у тому числі і за кадастровим номером 7124986000:04:005:0198 площею 0,1000 га, яка розташована по [ADDRESS] . Рішенням сесії Свидівоцької сільської ради «Про затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам» від 10.07.2015 № 53-18, затверджено проект землеустрою та надано [PERSON] у власність земельну ділянку за кадастровим номером 7124986000:04:005:0198 площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва, розташовану по [ADDRESS] , а п. 31 вказаного рішення земельну ділянку віднесено до категорії земель рекреаційного призначення, яка буде використовуватись для індивідуального дачного будівництва. На підтвердження реєстрації права власності Черкаським районним управлінням юстиції видано [PERSON] свідоцтво на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га серії САК №318003 від 24.07.2015, а на підставі рішення державного реєстратора Черкаського районного управління юстиції Марікуци О.В. №23114511 від 24.07.2015 за [PERSON] зареєстроване речове право № 10535363 від 21.07.2015 на земельну ділянку за кадастровим номером 7124986000:04:005:0198 площею 0,1000 га. Рішенням Черкаського районного суду від 12.04.2021 у справі № 707/1299/18, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду 15.07.2021, частково задоволено позов прокурора, визнано незаконним та скасовано рішення Свидівоцької сільської ради «Про затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам» від 10.07.2015 № 53-18, в частині відведення [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:04:005:0198 площею 0,1000 га, що розташована в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, в межах населеного пункту с. Свидівок. Водночас, на підставі договору купівлі-продажу №5744 від 16.06.2017 посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. до [PERSON] перейшло речове право на земельну ділянку за кадастровим номером 7124986000:04:005:0198. На посвідчення переходу відповідного речового права від [PERSON] до [PERSON] державним реєстратором реєстру речових прав на нерухоме майно, в особі приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. на підставі рішення № 35720484 від 16.06.2017 за [PERSON] зареєстровано право власності № 20955507 від 16.06.2017. Земельна ділянка, яка є предметом спору у цій справі, має спеціальний правовий титул, оскільки за своїми характеристиками належить до земель водного фонду, тому законом визначено особливий порядок передачі їх у користуванні, ця обставина вже встановлена судовим рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 12.04.2021 та постановою Черкаського апеляційного суду від 15.07.2021 у справі №707/1299/18. Земельна ділянка водного фонду за кадастровим номером 7124986000:04:005:0198 площею 0,1000 гадо цього часу перебуває у приватній власності [PERSON] з порушенням норм земельного та водного законодавства, тому право держави, в особі титульного володільця Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ та територіальної громади с. Свидівок, в особі Будищенської сільської ради, як невід`ємної складової частини держави в цілому, на реалізацію усіх правомочностей щодо цієї земельної ділянки, а саме користування і розпорядження нею, підлягають захисту шляхом зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди у користуванні та розпорядження Черкаським управлінням захисних масивів дніпровських водосховищ та громадою с. Свидівок шляхом зобов`язання повернути ділянку на їх користь. Відповідно до рішення Будищенської сільської ради від 16.11.2020 № 1-6/VIII, з урахуванням розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження перспективного плану формування територій громад Черкаської області» від 06.05.2020 № 541-р розпочато процедуру реорганізації Свидівоцької сільської ради шляхом приєднання до Будищенської сільської ради. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 23.12.2021 Свидівоцька сільська рада перебуває в стані припинення. З огляду на вказане, Будищенську сільську раду визначено в статусі позивача, як фактичного представника територіальної громади с. Свидівок. Тому обґрунтованим є втручання прокурора у спірні правовідносини за для захисту порушеного держави та територіальної громади с. Свидівок шляхом подачі позовної заяви, у тому числі в особі Будищенської сільської ради про скасування державної реєстрації права приватної власності та усунення перешкод шляхом зобов`язання повернути земельну ділянку водного фонду, оскільки заходи реагування Будищенською сільською радою, як представником громади с. Свидівок та фактичним правонаступником Свидівоцької сільської ради, у продовж розумного строку не вжито та вживатись не будуть, що підтверджується листом № 02-17/4782 від 09.11.2021. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить суд усунути перешкоди територіальній громаді с. Свидівок в особі Будищенської сільської ради у користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку водного фонду за кадастровим номером 7124986000:04:005:0198 площею 0,1000 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, в межах населеного пункту, з одночасним припиненням речового права на неї та зобов`язання [PERSON] у поверненні земельної ділянки водного фонду за кадастровим номером 7124986000:04:005:0198 на користь територіальної громади с. Свидівок в особі Будищенської сільської ради. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 12.01.2022 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, яким роз`яснено право подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, а тому суд, у відповідності до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачами Черкаським управлінням захисних масивів дніпровських водосховищ, Будищенською сільською радою Черкаського району Черкаської області ухвалу про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками отримано, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення про вручення поштової кореспонденції, заяв та клопотань не надходило. Від третіх осіб [PERSON] та Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, якими копії позовної заяви з додатками отримано, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення про вручення поштової кореспонденції, письмові пояснення по суті справи не надходили. Перевіривши докази по справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 12.04.2021 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду 15.07.2021, \~визнано незаконним та скасовано рішення Свидівоцької сільської ради Черкаського району «Про затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам» № 53-18 від 10.07.2015, в частині відведення [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:04:005:0198, загальною площею 0,1000 га, що розташована в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, в межах населеного пункту с. Свидівок. Вказаним судовим рішенням встановлено, що рішенням Свидівоцької сільської ради Черкаського району №46-7 від 02.12.2014 року надано дозволи громадянам, в тому числі - [PERSON] на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, розташованих по [ADDRESS] , загальною площею по 0,10 га кожна для індивідуального дачного будівництва. В подальшому, рішенням сесії Свидівоцької сільської ради Черкаського району №53-18 від 10.07.2015 року було затверджено проект землеустрою та надано у власність громадянам для індивідуального дачного будівництва земельні ділянки, розташовані по [ADDRESS] , у тому числі: [PERSON] , за кадастровим номером 7124986000:04:005:0198, загальною площею 0,1000 га. Відповідно до п.31 спірного рішення земельні ділянки віднесено до категорії земель рекреаційного призначення, які будуть використовуватись для індивідуального дачного будівництва. Установлено, що рішенням сесії Свидівоцької сільської ради Черкаського району №50-23 від 27.04.2015 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки площею 1,6000 га в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради в межах населеного пункту с. Свидівок Черкаського району Черкаської області, розроблену ТОВ «Геоземпроект». На підтвердження реєстрації права власності Черкаським районним управлінням юстиції видано свідоцтва на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, серії [NUMBER] від 24.07.2015 року. Судом встановлено, що спірна земельна ділянка, що передана [PERSON] , за оскаржуваним рішенням Свидівоцької сільської ради, належать до земель водного фонду, щодо яких установлено спеціальний правовий режим (статті 20, 21, 60, 61 ЗК України та статті 88, 89 ВК України). Крім того, вище встановлені обставини справи свідчать про те, що оскаржуваним рішенням Свидівоцької сільської ради змінено категорію земель та їх цільове призначення із земель водного фонду на землі рекреаційного призначення без передбаченої законом процедури, оскільки не була проведена обов`язкова державна експертиза землевпорядної документації. Свидівоцькою сільською радою Черкаського району Черкаської області був порушений порядок надання у власність [PERSON] земельної ділянки, оскільки було недотримано вимоги чинного на той час законодавства. Зазначені вище обставини доводять, що Свидівоцька сільська рада не мала правових підстав для передачі у власність [PERSON] первинної земельної ділянки (підтверджується рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 12.04.2021 року та постановою Черкаського апеляційного суду 15.07.2021 у справі №707/1299/18), а тому володіння [PERSON] спірною земельною ділянкою за кадастровим номером \~7124986000:04:005:0198 є юридичною перешкодою у реалізації територіальною громадою правомочностей користування та розпорядження нею. Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який, серед іншого, передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини»). Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили. Згідно з преамбулою та ст. 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі № 48553/99 за заявою «Совтрансавто-Холдінг» проти України», від 28.10.1999 у справі № 28342/95 за заявою «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна , на підставі договору купівлі-продажу №5744 від 16.06.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А., право власності на спірну земельну ділянку перейшло до [PERSON] , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №35720484 від 16.06.2017 року із одночасним внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та за [PERSON] , зареєстровано право власності №20955507 від 16.06.2017 року. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття. Відповідно до ст. ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відтак, відновлення порушеного права держави на земельну ділянку неможливо без скасування відповідного права, що здійснено на підставі оскарженого рішення Свидівоцької сільської ради. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п. п. а п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому\~\~п. п. а п. 2 ч. 6 ст. 37\~\~цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Враховуючи те, що рішення Свидівоцької сільської ради від 10.07.2015 № 53-18, яким відведено [PERSON] земельну ділянку за кадастровим номером 7124986000:04:005:0198 площею 0,1000 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, в межах населеного пункту с. Свидівок визнано незаконним та скасовано, добросовісність набуття [PERSON] речових прав на спірну земельну ділянку ставиться під обґрунтований сумнів, а тому підлягає скасуванню державна реєстрація права власності за [PERSON] на незаконно передану земельну ділянку за кадастровим номером 7124986000:04:005:0198, із одночасним припиненням речового права на неї. Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, а за змістом ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до рішення Будищенської сільської ради від 16.11.2020 № 1-6/VIII, з урахуванням розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження перспективного плану формування територій громад Черкаської області» від 06.05.2020 № 541-р розпочато процедуру реорганізації Свидівоцької сільської ради шляхом приєднання до Будищенської сільської ради. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 23.12.2021 Свидівоцька сільська рада перебуває в стані припинення. Відповідно до листа № 02-17/4782 від 09.11.2021 р., заходи реагування Будищенською сільською радою, як представником громади с. Свидівок та фактичним правонаступником Свидівоцької сільської ради, у продовж розумного строку не вжито та вживатись не будуть, тому обґрунтованим є втручання прокурора у спірні правовідносини за для захисту порушеного держави та територіальної громади с. Свидівок шляхом подачі позовної заяви, у тому числі в особі Будищенської сільської ради про скасування державної реєстрації права приватної власності та усунення перешкод шляхом зобов`язання повернути земельну ділянку водного фонду. Право власності держави або територіальної громади на обмежені в обороті об`єкти установлене законом, тому не потребує доказування правового титулу. У разі протиправної передачі цих об`єктів у приватну власність відповідне порушення, ураховуючи їх правовий титул, необхідно розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, тобто позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном та факти, які підтверджують дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення цих правомочностей. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки, яка має закріплений у законодавстві статус обмежено оборотоздатної. При цьому поняття перешкод у реалізації прав користування і розпорядження є загальним поняттям і може включати не лише фактичну відсутність доступу до земельної ділянки та можливості використати її за цільовим призначенням, а й будь-які інші неправомірні дії порушника прав, а також рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, договори, інші правочини, у зв`язку з якими розпорядження і користування майном ускладнене або повністю унеможливлене. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справах № 487/10128/14 та від 15.09.2020 у № 469/1044/17 викладено правову позицію щодо можливих способів усунення порушень, які може вимагати законний власник, а саме оспорення відповідних рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договорів або інші правочинів, а також вимагати повернути земельну ділянку. Крім того, згідно з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 910/13356/17 способом захисту у негаторних правовідносинах є вимога, яка забезпечить законному володільцю реальну можливість користуватися і розпоряджатися майном тим чи іншим способом (зобов`язання повернути або звільнити майно, виселення, знесення, накладення заборони на вчинення щодо майна неправомірних дій). Земельна ділянка водного фонду за кадастровим номером 7124986000:04:005:0198 площею 0,1000 гадо цього часу перебуває у приватній власності [PERSON] з порушенням норм земельного та водного законодавства, тому право держави, тому права територіальної громади с. Свидівок, в особі Будищенської сільської ради, як невід`ємної складової частини держави в цілому, на реалізацію усіх правомочностей щодо цієї земельної ділянки, а саме користування і розпорядження нею, підлягають захисту шляхом зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди у користуванні та розпорядження Черкаським управлінням захисних масивів дніпровських водосховищ та громадою с. Свидівок шляхом зобов`язання повернути ділянку на їх користь. Такі твердження узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц та від 07.04.2020 у справі №372/1684/14ц. Згідно з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (ст. 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус, як землі відповідно державної чи комунальної власності. У цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. ст. 14, 19 Конституції України). За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими, законними та доведеними належними доказами, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] , слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у виді судового збору за подання позовної заяви у розмірі 4540 грн.

Outcome: approved