Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» про стягнення страхового відшкодування та судових витрат, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування свої вимог посилається на те, що 18 серпня 2021 року, о 18 год. 55 хв., на повороті ліворуч з вул.Патріотів України на вул.Героїв Чорнобиля у м.Нікополі Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mercedes-BenzЕ280 СDІ», реєстраційний номер [NUMBER] , під його керуванням та транспортного засобу «Nissan TIIDA», реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Сторонами було прийняте добровільне рішення скласти Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 18 серпня 2021 року. Внаслідок ДТП транспортний засіб «Mercedes-BenzЕ280 СDІ», реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків. При цьому, цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ТОВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів за № 204295651 від 01 червня 2021 року. З метою отримання компенсації спричинених в результаті настання ДТП збитків, він, в порядку, визначеному ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», надавши заяву про страхове відшкодування та повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого. 07 вересня 2021 року представником ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» був проведений огляд пошкодженого автомобіля «Mercedes-BenzЕ280 СDІ», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП від 18 серпня 2021 року, та складено протокол огляду з переліком пошкоджень, які виникли внаслідок ДТП 18 серпня 2021 року. З метою визначення розміру спричинених збитків, він 07 вересня 2021 року звернувся до судового експерта Дроздова Ю.В. Відповідно до висновку експерта № 2810/21 від 19 жовтня 2021 року, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин колісного транспортного засобу «Mercedes-BenzЕ280 СDІ», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 18 серпня 2021 року, складає 62\~013 грн. 01 коп. без ПДВ, а вартість матеріального збитку складає 66\~947 грн. 49 коп. 21 жовтня 2021 року вищевказаний висновок позивач надіслав до ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ». 04 листопада 2021 року на картковий рахунок, відкритий у АТ «А-БАНК» ТДВ СК «Альфа-Гарант», було здійснено страхове відшкодування у розмірі 12\~545 грн. 79 коп. за майнову шкоду, заподіяну йому ДТП від 18 серпня 2021 року, що значно менше дійсного розміру збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 05 листопада 2021 року йому шляхом смс-повідомлення було доведено до відома, що ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» прийнято рішення про виплату в якості відшкодування завданої йому шкоди в наслідок ДТП у розмірі 12\~545 грн. 79 коп. ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» надало копію листа розрахунку за вих. № 12/4561 від 09 листопада 2021 року щодо нарахування суми страхового відшкодування, в якому було зазначено, що «на підставі Протоколу огляду пошкодженого автомобіля, був складений Рахунок вартості матеріального збитку 99-D/Н від 20 жовтня 2021 року, за яким вартість відновлювального ремонту складає 18\~174 грн. 94 коп. без ПДВ». При цьому, ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» не були надані документи, що стали підставою для розрахунку страхового відшкодування: протокол огляду пошкодженого автомобіля та рахунок вартості матеріального збитку № 99-0/8 від 20 жовтня 2021 року. Він не погоджується із загальним розміром сплаченого ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхового відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та вважає, що страховик має здійснити доплату суми страхового відшкодування у розмірі 49\~467 грн. 22 коп., тому і змушений звернутися до суду та вищевказану суму стягнути в примусовому порядку. Крім цього, просить суд стягнути на свою користь оплату на надання експертних послуг в розмірі 2 500 грн.00 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2022 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до\~ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.63-64). У відповідності до поштового повідомлення, яке міститься в матеріалах справи, відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином. Крім цього, 10 березня 2022 року на адресу суду від представника відповідача Білінової А.В., у відповідності до ст.178 ЦПК України, надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого проти задоволення позову вона заперечувала та просила суд відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог. Попри це, представником відповідача у поданому відзиві містилося посилання на ту обставину, що у зв`язку з несприятливою епідеміологічною ситуацією в країні та встановленні карантинні обмеження можуть вплинути на оперативність ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» в підготовці процесуальних документів. Однак, у зв`язку з поданим 10 березня 2022 року відзивом та долученими до нього документами, відповідач в особі свого представника [PERSON] скористався своїм правом, передбаченим ст.178 ЦПК України. Крім цього, 27 квітня 2022 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про зупинення провадження по даній справі у зв`язку з введенням воєнного стану внаслідок агресії російської федерації проти України. Тому, представник відповідача просила суд поновити ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» строки, пов`язані з розглядом даної справи, в тому числі, не виключено строк на подання до суду відзиву на позовну заяву (а.с.68-72, 84-85). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2022 року в задоволенні клопотання представника відповідача Білінової А.В. про зупинення провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» про стягнення страхового відшкодування та судових витрат, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, було відмовлено. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного. Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно з\~ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Як встановлено судом, 18 серпня 2021 року, о 18 год. 55 хв., на повороті ліворуч з вул.Патріотів України на вул.Героїв Чорнобиля у м.Нікополі Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mercedes-BenzЕ280 СDІ», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Nissan TIIDA», реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована відповідачем ПАТ «АЛЬФА-ГАРАНТ», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів за № 204295651 від 01 червня 2021 року. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Конституційним Судом України у Рішенні від 1 грудня 2004року №18-рп/2004 року надано тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За\~статтею 1187 ЦК України,\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник та\~особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки\~особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Згідно п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року (далі\~Постанова № 4 від 01.03.2013 року), роз`яснено, що, відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України,\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка, відповідно до закону, зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до ч.3 та ч.4\~ст.12 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1\~ст.13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно із статтею 82 ЦПК України,\~ обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, водій [PERSON] свою винну визнав (а.с.13). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до\~статті 999 ЦК України,\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~Законом України від 1 липня 2004 року N 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~(далі - Закон N 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~Закон N1961-IV\~(стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону N 1961-IV). Згідно із\~статтею 6 цього Закону,\~страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей\~9,\~22-31,\~35,\~36 Закону N 1961-IV,\~настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик), в даному випадку відповідач по справі. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц дійшла висновку про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що, згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 ст. 37 Закону № 1961-IV, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;\~неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. У контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у\~ Законі не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми\~Закону не містять. У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти, відповідно до\~ст.36 Закону № 1961-IV,\~та не\~позбавлений можливості,\~у разі\~відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~зметою отримання компенсації спричинених в результаті настання ДТП збитків, позивач, в порядку, визначеному ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», надавши заяву про страхове відшкодування та повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до матеріалів, відповідачем на користь позивача, на підставі поданих документів та заяви, було виплачено страхове відшкодування в розмірі 12\~545 грн. 79 коп., що позивачем не заперечується. Однак, відповідно до висновку експерта № 2810/21 від 19 жовтня 2021 року, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин колісного транспортного засобу «Mercedes-BenzЕ280 СDІ», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 18 серпня 2021 року, складає 62\~013 грн. 01 коп. без ПДВ, а вартість матеріального збитку складає 66\~947 грн. 49 коп. (а.с.17-43). При цьому, у відповідності до листа від 09 листопада 2021 року ТДВ СК «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», яке було адресовано позивачу по справі, із зазначенням розміру виплати страхового відшкодування в сумі 12\~545 грн. 79 коп. При цьому, у вищевказаному листі містилося посилання на ту обставину, що, у відповідності до вимог чинного законодавства сума виплати страхового відшкодування, на підставі поданих документів, що підтверджують проведення ремонтно-відновлюваних робіт, може бути переглянута (а.с.47). Відповідно до\~ ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається, відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1192 ЦК України\~визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, відповідно до частини першої якої, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України,\~оскільки її\~частиною першою\~визначено,\~що особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх відшкодування. Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно зі\~статтею 1192 ЦК України,\~з\~урахуванням обставин\~справи,\~суд за\~вибором потерпілого\~може зобов`язати\~особу,\~яка завдала\~шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження 14-176цс18), зроблено висновок, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~порядку. Статтями\~ 28,\~29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею\~29\~та пунктом 32.7 статті\~32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку з виплати недоплаченої суми страхового відшкодування у загальному розмірі 49\~467 грн. 22 коп., тим самим задовольнивши позовні вимоги позивача. Щодо стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті\~133\~та частин 1 та 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав до суду договір про надання правової допомоги від 20 січня 2022 року, укладеного з адвокатським бюро «Шашликов і партнери», акт до договору про надання правової допомоги від 20 січня 2022 року з зазначенням суми в розмірі 2 500 грн. 00 коп.(а.с.49-58). Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 2 500 грн. 00 коп., які складаються з витрат на правничу допомогу. Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду в розмірі 992 грн. 40 коп. (а.с.9), сплаченого позивачем при подачі позову до суду, а також витрати пов`язані з оплатою наданих експертних послуг в розмірі 2 500 грн. 00 коп. (а.с.45).

Outcome: approved