Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

У грудні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 20 жовтня 2014 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Росохацькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 09. Від шлюбу в них є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . З липня 2021 року між сторонами погіршилися відносини, зокрема втрачено взаєморозуміння та довіру. З того часу вони не живуть однією сім`єю, спільного господарства не ведуть. [PERSON] просить не застосовувати заходи до примирення, шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують повністю, просять задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 20 жовтня 2014 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у Росохацькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 09. Від шлюбу в них є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . З липня 2021 року між сторонами погіршилися відносини, зокрема втрачено взаєморозуміння та довіру. З того часу вони не живуть однією сім`єю, спільного господарства не ведуть. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved