Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

03.12.2021 р. позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що 25.03.2021 р. в рахунок майбутнього договору купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] загальною площею 45,2 кв.м., жилою площею 23,3 кв.м. [PERSON] отримав від [PERSON] у якості авансу кошти в сумі 5000 доларів США, які еквівалентні 132\~213,50 грн., про що власноруч склав розписку від 25.03.2021 р. На підтвердження свого права власності, на запропоновану до продажу частку домоволодіння, відповідач надав позивачу для ознайомлення копії правовстановлюючих документів, копію паспорту, а також їх оригінали для огляду. Наявність оригіналу розписки у позивача, відсутність належних доказів укладання до 25.11.2021 р. договору-купівлі продажу або відсутність повернення коштів (авансу) свідчать про те, що зобов`язання відповідача є таким, що не виконане. Неодноразові (усні) пропозиції [PERSON] повернути після 01.06.2021 р. кошти, отримані 25.03.2021 р. у якості авансу, [PERSON] залишив без задоволення, став уникати зустрічей з позивачем. Передані позивачем і прийняті відповідачем 25.03.2021 р. кошти у розмірі 5000 доларів США не мають забезпечувальної функції, отже є авансом і правові наслідки, передбачені ст.517 ЦК України, в цьому випадку не застосовуються. Оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами у справі укладено не було, а лише досягнута домовленість укласти такий договір у майбутньому (до 01.06.2021 р.), при цьому не було дотримано положень ч.3 ст.635, ч.1 ст.657 ЦК України щодо укладення попереднього і основного договорів в письмовій формі та їх нотаріального посвідчення, передана позивачем відповідачу грошова сума у розмірі 5000 доларів є авансом, який підлягає поверненню. За позовом [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аванс в сумі 132\~213,50 грн. та судові витрати. Ухвалою від 20.12.2021 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 22.02.2022 р. 22.02.2022 р. розгляд справи відкладено на 14.04.2022 р. через зайнятість судді в іншому провадженні. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача\~подав до\~суду заяву\~ [PERSON] ,\~за змістом\~якої останній\~зазначає,\~що визнає\~позов,\~але повернути\~грошові кошти,\~отримані від\~позивача,\~в позасудовому\~порядку не\~має можливості.\~ Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 25.03.2021 р. [PERSON] склав розписку, за змістом якої відповідач 25.03.2021 р. отримав у присутності свідків від [PERSON] 5000 доларів США, у рахунок продажу ним будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить йому на праві власності. Зобов`язався протягом двох місяців (до 1 червня 2021 р.) зібрати необхідні для продажу документи, зняти арешти та провести угоду у нотаріуса (а.с.6). У визначені строки договір купівлі-продажу нерухомості між сторонами укладено не було. Вказані обставини визнаються відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце у випадку наявності зобов`язання, яке повинно виникати на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона /продавець/ передає або зобов`язується передати майно /товар/ у власність другій стороні /покупцеві/, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно /товар/ і сплатити за нього певну грошову суму. Оскільки договір купівлі-продажу будинку між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, тому передані позивачем відповідачу гроші є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Частина 2 ст.570 ЦК України встановлює презумпцію авансу, так як на відміну від завдатку аванс це лише спосіб платежу, він не виконує забезпечувальної функції за правилами ч.1 ст.546 ЦК України, а виконує функцію попередньої оплати. З цього випливає, що коли сторони хочуть визнати, що сплачена сума є завдатком, вони мають здійснити наступне: По перше, між сторонами має бути укладений письмовий договір про завдаток /ст.547 ЦК України/, яким передбачаються зобов`язання сторін /сплата коштів боржником та передання майна, надання послуг, тощо кредитором/. Тобто це не може бути попередній договір, про укладення в майбутньому основного договору, це має бути саме основний договір, може бути пункт в основному договорі, окремий договір про завдаток, розписка або товарний чек. В інакшому випадку сплачена сума коштів вважається авансом. По друге, форма домовленості про сплату завдатку має бути письмова. Сторони можуть укласти окремо договір завдатку або передбачити його умови в основному договорі. В цьому договорі /розписці або товарному чеку/ має бути указано, що внесена сума є саме завдатком. В іншому випадку це буде не завдаток а аванс. По третє завдаток є способом забезпечення реального зобов`язання. Тобто, спочатку має існувати саме зобов`язання, а вже потім завдаток, який його забезпечує. Іншими словами завдаток не є самостійним зобов`язанням. Він є тільки способом забезпечення іншого зобов`язання і повністю від нього залежить. Таким чином, за умови відсутності хоча б одного з трьох вище наведених критеріїв відмінності передані однією стороною другій стороні грошові суми у рахунок належних за договором платежів є не завдатком а авансом. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той хто отримав аванс повинен його повернути. Відповідно до правової позиції ВСУ, викладених в ухвалах Судової палати з цивільних справ від 26.02.2004, від 13.10.2005, а також від 21.06.2006 року, залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. Якщо ж сторони домовилися укласти договір, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались. Відповідно до правової позиції ВСУ, викладеною у постанові від 13.02.2013 р. у справі № 6-176цс.12, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання. Якщо договору який-би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом який підлягає поверненню. Якщо покупець, бажаючи в майбутньому придбати товар, нерухоме майно, вносить продавцеві частину коштів, продавець приймає ці кошти під зобов`язання у майбутньому продати саме дане нерухоме майно саме цьому покупцеві то це не є завдаток, це є аванс, що має місце в даній справі. З вище викладеного слідує, що внесена частина коштів в рахунок придбання якогось товару чи, в даному випадку, нерухомого майна сама по собі ще не є завдатком, як-би її не назвали. Для того щоб внесена частина коштів була завдатком необхідно все юридично правильно оформити. Враховуючи, що сторони домовилися укласти договір у майбутньому, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору кошти визнаються авансом, а тому повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались. За вище викладених обставин суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 1322,20 грн.

Outcome: approved