Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з позовом до Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., Володимирецький відділ державної виконавчої служби у Вараському районі Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), [PERSON] , про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на виконанні в Володимирецькому відділі ДВС в Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавчий напис № 2078, виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить позивачу на праві власності, в користь відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» для забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] , за кредитним договором № ROVWGK00001877 від 25.02.2008 року в розмірі 94701,70 доларів США, що за курсом 26,89 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.03.2019 року складає 2546446,89 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16558,28 доларів США; заборгованості за відсотками у розмірі 8763,93 доларів США; заборгованості з комісії у розмірі 323,19 доларів США; заборгованості з пені у розмірі 69056,30 доларів США та нотаріальні витрати - 3500,00 грн. Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження, [PERSON] , вважає, що виконавчий напис № 2078 від 15.07.2019 року вчинено із грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення коштів є неправомірним, та вони підлягають скасуванню. Вказаний позов [PERSON] , надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 23.12.2021 року. Ухвалою Володимирецького районного суду від 24.12.2021 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, 08 лютого 2022 року представник відповідача Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подав відзив на цивільний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі посилаючись на безпідставність та недоведеність заявлених вимог. Будь-яких інших процесуальних дій не вчинялося та заяв до суду не надходило. Ухвалою суду від 05.04.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник не з`явились, надали суду заяву в якій просили розгляд справи проводити у їх відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, та просять їх задовольнити. Представник відповідача Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк», про дату, час та місце судового засідання, повідомлений судом належним чином в судове засідання не з`явився, однак в своєму відзиві просили розгляд справи проводити у відсутності їх представника. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про дату, час та місце судового засідання, повідомлена судом належним чином в судове засідання не з`явилися, однак надала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності. Представник Володимирецького районний відділ ДВС у Вараському районі Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) про дату, час та місце судового засідання, повідомлені судом належним чином в судове засідання не з`явилися, про причину неявки суду не повідомляли. За нормою п1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Володимирецькому відділі державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження № 67713055 від 01.12.2021 року із примусового виконання виконавчого напису №2078 від 15.07.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про стягнення із [PERSON] , на користь Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк», про стягнення заборгованості за кредитним договором № ROVWGK00001877 від 25.02.2008 року. Житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , на праві приватної власності. 15.07.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., було вчинено виконавчий напис № 2078 про стягнення з [PERSON] , на користь Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість на загальну суму - 94701,70 доларів США, що за курсом 26,89 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.03.2019 року складає 2546446,89 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16558,28 доларів США; заборгованості за відсотками у розмірі 8763,93 доларів США; заборгованості з комісії у розмірі 323,19 доларів США; заборгованості з пені у розмірі 69056,30 доларів США та нотаріальні витрати - 3500,00 грн. Згідно листа Вараського відділу ДВС у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), вбачається, що 22.01.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, по даному провадженню відбувається часткове погашення боргу із заробітної плати боржника, станом на 18.02.2022 р., із боржника утримано 52195 грн. 25 коп. залишок боргу 719555,77 грн. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172» (пункт 3 глави 16 Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України). Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення переліку після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення . Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., №2078 від 15.07.2019 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору № ROVWGK00001877 від 25.02.2008 року, укладеного між [PERSON] , та Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк», у простій письмовій формі. Також з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. В даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку, що вчиняючи виконавчий напис нотаріус не встановив чи боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, та чи був укладений договір нотаріально посвідчений чи укладений у простій письмовій формі. Крім того, у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Також ВС зазначив, що матеріали справи відомостей про отримання позивачем (боржником) відповідного повідомлення не містять. Аналогічно, відсутня інформація про направлення відповідної вимоги і відповідачу у даній справі. Крім того, на думку суду, про наявність між сторонами спору (тобто про відсутність безспірності) свідчить та обставина, що АТ КБ «Приватбанк» неодноразово зверталось до суду із позовами про стягнення з третьої особи - позичальника [PERSON] - заборгованості як за основним боргом, так і за штрафними платежами, що підтверджується письмовими доказами. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи, що ні відповідач, ні треті особи не надали суду доказів законності вчинення виконавчого напису, суд доходить висновку, що сукупності умов, які свідчили б про правильність здійснення виконавчого напису приватним нотаріусом дотримано не було, що є підставою для ухвалення рішення на користь позивача. Отже, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, а також та обставина, що кредитний договір не був нотаріально посвідчений а укладений у простій письмовій формі, свідчить про неправомірність дій приватного нотаріуса. Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивач не ставить. На підставі викладеного вище, відповідно до Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved