Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила скасувати арешт з автомобіля марки КІА RIO, легковий хетчбек, сірого кольору реєстраційний номер: [NUMBER] , номер шасі: [NUMBER] , який належить [PERSON] , серія та номер паспорту: [NUMBER] , РНОКПП: [NUMBER] , що проживає за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що за інформацією, наданою Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в м. Києві, згідно постанови № 187\\29 від 01.12.2009 року ВДВС Солом`янського РУЮ м. Києва був накладений арешт на автомобіль позивача марки КІА RIO, легковий хетчбек, сірого кольору реєстраційний номер: [NUMBER] . Позивач звернулась до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) із заявою від 01.06.2021 р. щодо зняття арешту з вищевказаного автомобіля. У відповідь на цю заяву Солом`янський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслав лист від 15.06.2021 року, в якому зазначив, що, виходячи з перевірки даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, встановлено, що на виконанні у Відділі не перебувають відкриті виконавчі провадження про стягнення з позивача [PERSON] , заборгованості. При цьому в листі також зазначено, що 01.03.2012 року державним виконавцем було відкрите виконавче провадження ВП №31459084 з примусовим виконанням постанови № 512/5 від 02.04.2012 виданою ВДАІ з обслуговування Солом`янського району та 02.10.2012 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням постанови. Також в листі зазначено, що вищенаведене виконавче провадження було знищене, у зв`язку з чим чинним законодавством не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням, які є знищеними. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09.09.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У встановлений ухвалою строк відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є власником автомобіля марки КІА RIO, легковий хетчбек, сірого кольору реєстраційний номер: [NUMBER] , номер шасі: [NUMBER] , що підтверджується договором №396 від 18 квітня 2008 року та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] від 18.04.2008 року. Купівля зазначеного автомобіля відбувалась із залученням кредитних коштів на підставі кредитного договору №539-051/08Р від 21 квітня 2008 року. Повідомленням ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» №644 від 02.04.2014 року підтверджено, що всі зобов`язання за зазначеним кредитним договором виконано у зв`язку з чим договір застави транспортного засобу марки КІА модель RIO, рік випуску 2008, колір СІРИЙ, номер шасі: [NUMBER] реєстраційний номер: [NUMBER] , припинив свою дію. За інформацією, наданою Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в м. Києві, згідно постанови № 187\\29 від 01.12.2009 року ВДВС Солом`янського РУЮ м. Києва був накладений арешт на автомобіль позивача марки КІА RIO, легковий хетчбек, сірого кольору реєстраційний номер: [NUMBER] . Позивач [PERSON] звернулась до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) із заявою від 01.06.2021 р. щодо зняття арешту з автомобіля позивача марки КІА RIO, легковий хетчбек, сірого кольору реєстраційний номер: [NUMBER] . У відповідь на заяву Солом`янський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслав лист від 15.06.2021 року, в якому зазначив, що, виходячи з перевірки даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, встановлено, що на виконанні у Відділі не перебувають відкриті виконавчі провадження про стягнення з позивача [PERSON] заборгованості. При цьому в листі зазначено, що 01.03.2012 року державним виконавцем було відкрите виконавче провадження ВП №31459084 з примусовим виконанням постанови № 512/5 від 02.04.2012 виданою ВДАІ з обслуговування Солом`янського району. 02.10.2012 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням постанови. Вищезазначене виконавче провадження знищене відповідно до ч. 1, 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах виконавчої служби, передані до архіву органу державної виконавчої служби справи та виконані провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Строк зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву державної виконавчої служби, державного виконавця становлять три роки. Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції № 512/5 від 02.04.2012 року не передбачено механізму та порядку зняття арешту по виконавчих провадженнях, які відсутні в Автоматизованій системі виконавчого провадження та є знищеними. Позивач просила скасувати арешт з автомобіля марки КІА RIO, легковий хетчбек, сірого кольору реєстраційний номер: [NUMBER] , номер шасі: [NUMBER] , який належить [PERSON] , серія та номер паспорту: [NUMBER] , РНОКПП: [NUMBER] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , на що слід зазначити наступне. У відповідності до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Частиною четвертою та п`ятою ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6 (в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з чайна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, с також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. За правилами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинна редакція) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. В той же час частиною 4 вище зазначеної статті передбачено підстави для знання арешту з майна. А частиною 5 статті 59 діючих норм ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, оскільки [PERSON] , є власником автомобіля, має намір реалізувати своє право власності, проте через наявність арешту, заборони на відчуження, вона позбавлена такої можливості, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати які складаються з суми судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved