Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в якій просить встановити факт належності [PERSON] , померлому [INFO] , сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №017404, виданого 23.10.1996 року на ім`я « [PERSON] » та визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , право на земельну частку (пай) на території Молодинчецької сільської ради, площею 1,42 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №017404 від 23.10.1996, виданого на підставі розпорядження Голови Жидачівської районної державної адміністрації №660 від 15.10.1996 та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №252. Обґрунтування позовних вимог В обґрунтування позовної заяви позивач покликається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті котрого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Молодинчецької сільської ради, площею 1,42 умовних кадастрових гектари, належне померлому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №017404 від 23.10.1996, виданого на підставі розпорядження Голови Жидачівської районної державної адміністрації №660 від 15.10.1996. [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] до дня смерті, що наступила [INFO] . На день смерті останнього в даному будинку були зареєстровані і проживали: [PERSON] та [PERSON] . Від імені [PERSON] у виконкомі Молодинчецької сільської ради посвідчено заповіт за №9 від 5 березня 2009 року в користь [PERSON] . Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] - немає. Окрмі того, сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №017404 від 23.10.1996, видано на ім`я [PERSON] , тобто допущена помилка в написанні імені батька: " [PERSON] " - " [PERSON] ". Вважаючи, що його спадкові права порушено звернувся до суду із даним позовом із вимогою про встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документу, а також із вимогою про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Процесуальні рішення, постановлені по справі Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 22.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 28.10.2021 /а.с.28-29/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 28.10.2021 підготовче засідання закрито, а справу призначено до судового розгляду на 29.11.2021 /а.с.59-60/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 29.11.2021 справу розглядом відкладено на 21.12.2021 /а.с.68/ Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 21.12.2021 справу розглядом відкладено на 07.02.2021 /а.с.77/ 07.02.2022 в справі оголошено перерву до 28.02.2022 /а.с.97-99/ Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 28.02.2022 справу розглядом відкладено на 08.04.2022 /а.с.104/ Розгляд справи по суті відбувся 08.04.2022 за відсутності сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Яременко І.О. подав заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позовні вимоги підтримують з підстав наведених у позові. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися. Надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають. Представник третьої особи територіальної громади села Черемхів в особі Ходорівської міської ради Львівської області надіслав заяву в якій розгляд справи просить здійснювати за його відсутності, також повідомляє про відсутність на час розгляду справи інформації, яка б була підставою щодо заперечення позовних вимог. В судовому засіданні 07.02.2022 свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що в користуванні [PERSON] дійсно була земельна частка (пай). Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частинами 1та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позовна будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №017404 виданого 23.10.1966 [PERSON] на підстава розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №660 від 15.10.1996 належить право на земельну частку (пай) розміром 1,42 в умовних кадастрових гектарах /а.с.18/ За змістом довідки відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 22.12.2020 № 21-13-0.22-188/104-20, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Молодинчецькій сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ №017404 від 23.10.1966 на [PERSON] . Реєстраційний номер 252. Площа земельної ділянки 1,42 умовних кадастрових гектари. Підстава видачі сертифіката: розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №660 від 15.10.1996 /а.с.19/. Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради №52 від 23.02.2022 [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] одна й та сама особа. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Молодинчецької сільської ради Жидачівського району 20.06.2012, [PERSON] помер [INFO] /а.с.13/. Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради №185 від 30.06.2020, [PERSON] дійсно був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] до дня смерті, що наступила [INFO] . На день смерті [PERSON] в даному будинку були зареєстровані і проживали: [PERSON] (син) та [PERSON] (внук) /а.с.14/. Відповідно до заповіту від посвідченого секретарем виконавчого комітету Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області Олійник Л.М. 05.03.2009, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповів [PERSON] /а.с.15/ Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №64290884 від 09.04.2021 від імені [PERSON] було посвідчено заповіт у Молодинчецькій сільській раді Жидачівського району Львівської області /а.с.16/ Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №64290842 від 09.04.2021інформація щодо [PERSON] відсутня /а.с.17/ Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 01.07.2021 Жидачівським ВДРАЦС у Стрийському районі Львівської області ЗМУМЮ (м. Львів) [PERSON] народився [INFO] , а його батьками були [PERSON] та [PERSON] /а.с.9/ Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Молодинчецькою сільською радою Жидачівського району 04.04.2000, [PERSON] померла [INFO] /а.с.12/. Згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] одружилися 17.05.1980, після чого чоловіку присвоєно прізвище « [PERSON] »/а.с.10/ Згідно свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] виданого повторно ВДРАЦС Жидачівського РУЮ Львівської області 17.08.2012, [PERSON] змінив ім`я на [PERSON] /а.с.11/ Постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 17.05.2021 № 174/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з розбіжностями в свідоцтві про смерть, в правовстановлюючих документах на земельну частку (пай), що знаходиться на території Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлому і є спадковим майном, а також в документах, які підтверджують родинний зв`язок між спадкодавцем та спадкоємцем, а саме « [PERSON] » - « [PERSON] » /а.с.21/. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті1218,1231 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. ст. 1269 та 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 017404 виданого 23.10.1966 на ім`я [PERSON] підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, а також поясненнями свідків, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що [PERSON] належала спірна земельні ділянки (пай). Встановлення вищевказаного юридичного факту має для позивача юридичне значення, оскільки дає йому можливість для реалізації свого права щодо оформлення спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] є особою в чию користь [PERSON] складено заповіт. Також судом встановлено, що позивач єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] своєчасно та належним чином (у встановленому законом порядку. Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набув або володів спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивач оформити право на спадкове майно не має можливості, відповідачі проти задоволення позову не заперечують, що не суперечить закону; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою, підставною і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved