Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачі [PERSON] ,\~ [PERSON] \~звернулись до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] за участі\~третьої особи\~без самостійних\~вимог на\~предмет спору\~державного нотаріуса\~Другої Вінницької\~державної нотаріальної\~контори Швець\~Л.А. про визнання\~права власності\~в порядку\~спадкування за\~законом на\~частину земельної\~ділянки,\~мотивуючи позовну\~заяву тим,\~що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Вінницьким міським бюро ЗАГС 03.11.1973 [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] уклали шлюб, про що 03.11.1973 в книзі про укладення шлюбу було зроблено запис за № 1854. На підставі повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 21.02.2019 у спадкодавця та [PERSON] народився син [PERSON] [INFO] , про що 21.09.1974 складено відповідний актовий запис за №3713. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Вінницьким міським відділом ЗАГС 15.01.1981 у спадкодавця та [PERSON] народився син [PERSON] [INFO] , про що 15.01.1981 в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 206. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою від 01.1 1.1995 реєстраційний № 2-2023. реєстрація права власності була проведена «ВООБТІ» 17.11.1995 за реєстраційним № 15267 [PERSON] мав право власності на 3/8 часток житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. 24.06.1997 реєстраційний № 2843, реєстрація права власності була проведена «ВООБТІ» 27.06.1997 за реєстраційним № 15267 [PERSON] має право власності на 5/8 часток житлового будинку [ADDRESS] . На підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 810456 та серії ЯА № 810457 виданих 20.10.2005 Вінницькою міською радою [PERSON] та [PERSON] відповідно, мали право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0623 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:039:0078, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства (м. Хмельницький) 22.04.2021 [PERSON] помер [INFO] , про що 22.04.2021 складено відповідний актовий запис за № 1949. Позивачі звернулись до Другої вінницької державної нотаріально контори з відповідними заявами про вступ у спадщину після смерті [PERSON] де було заведено спадкову справу № 67870429 від 24.06.2021. В свою чергу [PERSON] після смерті [PERSON] відмовилась від вступу в спадщину. Державний нотаріус Другої Вінницької державної нотаріальної контори Швець Л.А. 15.12.2021 року за вих. № 2025/02-31 винесла постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площею 0,0623 г. у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:039:0078, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] , та як необхідно визначити частки кожного з співвласників вказаної земельної ділянки. Просили суд, визнати право власності на 3/16 частки земельної ділянки площею 0,0623 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:039:0078, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] батька [PERSON] в порядку спадкування за законом за [PERSON] . Визнати право власності на 3/16 частки земельної ділянки площею 0,0623 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:039:0078, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] батька [PERSON] в порядку спадкування за законом за [PERSON] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] в підготовче засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась, надала суду заяву про визнання позову. Третя особа державний нотаріус Швець Л.А. в підготовче засідання не з`явилась, на адресу суду була направлена копія спадкової справи після померлого [PERSON] . Суд вважає за можливе провести підготовче засідання у відсутність сторін на підставі наявних в справі доказів, постановивши по справі рішення, оскільки позов визнається відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. Матеріалами справи\~встановлено,\~що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Вінницьким міським бюро ЗАГС 03.11.1973 [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] уклали шлюб, про що 03.11.1973 в книзі про укладення шлюбу було зроблено запис за № 1854(а.с.12) На підставі повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 21.02.2019 у спадкодавця та [PERSON] народився син [PERSON] [INFO] , про що 21.09.1974 складено відповідний актовий запис за №3713 (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Вінницьким міським відділом ЗАГС 15.01.1981 у спадкодавця та [PERSON] народився син [PERSON] [INFO] , про що 15.01.1981 в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 206 (а.с.7). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою від 01.1 1.1995 реєстраційний № 2-2023. реєстрація права власності була проведена «ВООБТІ» 17.11.1995 за реєстраційним № 15267 [PERSON] мав право власності на 3/8 часток житлового будинку [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. 24.06.1997 реєстраційний № 2843, реєстрація права власності була проведена «ВООБТІ» 27.06.1997 за реєстраційним № 15267 [PERSON] має право власності на 5/8 часток житлового будинку [ADDRESS] (а.с.14). На підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 810456 та серії ЯА № 810457 виданих 20.10.2005 Вінницькою міською радою [PERSON] та [PERSON] відповідно, мали право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0623 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:039:0078, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-17). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства (м. Хмельницький) 22.04.2021 [PERSON] помер [INFO] , про що 22.04.2021 складено відповідний актовий запис за № 1949 (а.с.18). Позивачі звернулись до Другої вінницької державної нотаріально контори з відповідними заявами про вступ у спадщину після смерті [PERSON] де було заведено спадкову справу № 67870429 від 24.06.2021. В свою чергу [PERSON] після смерті [PERSON] відмовилась від вступу в спадщину (а.с.65-80). Державний нотаріус Другої Вінницької державної нотаріальної контори Швець Л.А. 15.12.2021 року за вих. № 2025/02-31 винесла постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площею 0,0623 г. у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:039:0078, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] , та як необхідно визначити частки кожного з співвласників вказаної земельної ділянки (а.с.20). Зміст ч. 1 ст. 368 ЦК України зазначає, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Як вбачається з ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Також суд при ухваленні рішення бере до уваги правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріплену в п. 3.4. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а в силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Згідно з п. 3.1. роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця з спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинили внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved