Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Керівник Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави звернувся до суду з позовом до [PERSON] , СВК «Снивода», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору : Іванівська сільська рада Вінницької області (Іванівська територіальна громада Хмільницького району Вінницької області), Вінницька обласна державна адміністрація, Державний реєстратор Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області Патик Л.М., про визнання незаконним та скасування в частині рішення загальних зборів громадян співвласників майнових паїв СВК «Снивода», оформленого протоколом від 20.01.2014, визнання незаконним та скасування в частині свідоцтва про право власності на майновий пай, скасування державної реєстрації права приватної власності на об`єкти нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Хмільницькою окружною прокуратурою під час вивчення стану дотримання вимог законодавства при реєстрації права власності на гідроспоруди було виявлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії [NUMBER] від 02.11.2012 виданого Жигалівською сільською радою [PERSON] має право на частку в пайовому фонді майна СВК «Снивода» відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 08.02.1992, в розмірі 21680 грн або 1,22%. Згідно з протоколом загальних зборів громадян-співвласників майнових паїв СВК «Снивода» від 20.01.2014 [PERSON] та інші співвласники виявили бажання визначити конкретне майно з переліку розпайованого майна та виділити його в натурі. Голосуванням вирішено затвердити перелік майна, виділити його в натурі та передати згідно додатку №2 до протоколу, в тому числі [PERSON] на суму 20655,2 грн на 6 об`єктів: 1. ЮМЗ-6Ф грейфер; 2. Ставки; 3. Дискова борона БДТ-7; 4. Сівалка СЗ-3,6; 5. Плуг П-4,35; 6. Майстерня (цегляна). Відповідно до акта приймання-передачі від 20.01.2014 спілка громадян-співвласників майна СВК «Снивода» в особі голови спілки (комітету) [PERSON] передає, а [PERSON] приймає вищевказане майно згідно додатку №2. Головою зборів [PERSON] та секретарем зборів [PERSON] на свідоцтві про право власності на майновий пай члена КСП серії ВІ№000131 виданому 02.11.2012 вчинено записи щодо майна, виділеного [PERSON] , майна, а саме: 1. ЮМЗ- 6А; 2. Ставки (гідроспоруди, дамби, греблі); 3. Дискова борона БДТ-7. За зверненням [PERSON] , КП «Вінницьке ООБТІ» у 2014 році складено інвентаризаційну справу №160 на гідротехнічні споруди - ставки : «Нерестяники», №2, №3, «Канал» №4 (територія Жигалівської сільської ради Калинівського району Вінницької області за межами населеного пункту с. Жигалівка). Виконавчим комітетом Жигалівської сільської ради Калинівського району Вінницької області 24.05.2016 складено 5 довідок за №211-215 про те, що згідно акту приймання-передачі від 20.01.2014 [PERSON] передано наступні об`єкти: ставок-гідроспоруду «Четвертий номер» площею 0,19га; ставок-гідроспоруду «Канал» площею 0,06 га; ставок-гідроспоруду «Третій номер» площею 0,34 га; ставок-гідроспоруду «Другий номер» площею 0,478 га; ставок-гідроспоруду «Нерестяники» площею 0,11 га. Водні об`єкти знаходяться на території Жигалівської сільської ради за межами населеного пункту. В подальшому, 29.06.2016 державним реєстратором Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області Патик Л.М. зареєстровано право приватної власності за [PERSON] на 5 об`єктів нерухомого майна -гідротехнічні споруди, які знаходяться на території Жигалівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, про що внесено відповідні дані до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Підставою виникнення права власності стали акт приймання-передачі нерухомого майна, серія, номер: б/н, виданий 20.01.2014 Спілкою громадян-співвласників майна СВК «Снивода» та [PERSON] ; свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) ; серія, номер: [NUMBER], виданий 02.11.2012 Жигалівською сільською радою Калинівського району Вінницької області; протокол серія, номер: б/н, виданий 20.01.2014 Спілкою громадян-співвласників майна СВК «Снивода»; довідки серія, номер: 211, 212, 213, 214, 215, видані 24.05.2016 Жигалівською сільською радою Калинівського район Вінницької області. Вказане рішення загальних зборів громадян-співвласників майнових паїв СВК «Снивода» оформлене протоколом від 20.01.2014 в частині затвердження переліку майна та виділення його в натурі [PERSON] є незаконним та підлягає скасуванню. Так, відповідно до п.21 постанови КМУ «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування агарного сектора економіки» №177 від 28.02.2001 гідротехнічні споруди належать до майна, яке не підлягає паюванню. Згідно з п.14 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих КСП, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики №62 від 14.03.2001, майно, що не підлягає паюванню, зокрема, яке неможливо виділити у натурі в рахунок майнових паїв та поділити його без ушкодження, а саме: дороги, капітальні вкладення на поліпшення земель (меліоративні, осушувальні, іригаційні та інші мережі), гідротехнічні споруди, ставки, багаторічні насадження, лісосмуги, а також об`єкти, які знаходяться в загальному користуванні, передаються на баланс підприємствам-правонаступникам. Окремі об`єкти зі складу майна, яке не підлягає паюванню, можуть бути передані на баланс органу місцевого самоврядування за його згодою. Тобто гідротехнічні споруди, якими є дамби, греблі, водопропускні споруди, не підлягають паюванню та в процесі паювання передаються на баланс підприємства-правонаступника або органу місцевого самоврядування. Вирішуючи питання затвердження переліку майна та виділення його в натурі [PERSON] , загальними зборами громадян-співвласників майнових паїв СВК «Снивода», оформленими протоколом від 20.01.2014 порушено вимоги норм законодавства, протиправно виділено фізичній особі об`єкти нерухомості - гідроспоруди, щодо розпаювання яких станом на 20.01.2014 та до теперішнього часу діє пряма заборона. Крім іншого загальними зборами громадян-співвласників майнових паїв СВК «Снивода» при виділенні в натурі майна та його фактичній передачі [PERSON] жодним чином не ідентифіковано дане майно ( відсутня назва, місце знаходження, площа), а також не вказана кількість виділених об`єктів «Ставків». При цьому не встановлено доказів на підтвердження будь-яких прав за СВК «Снивода» на об`єкти нерухомого майна - п`ять гідроспоруд за назвами «Нерестяники», «Третій номер», «Другий номер», «Четвертий номер», «Канал». Отримані [PERSON] на праві приватної власності спірні гідроспоруди за вищевказаними назвами не вказані в жодному з документів, на підставі яких відбулася державна реєстрація права власності на них. Рішення загальних зборів громадян-співвласників майнових паїв СВК «Снивода», оформлене протоколом від 20.01.2014 в частині вирішення питання про затвердження переліку майна та виділення його в натурі [PERSON] як правовий акт індивідуальної дії, суперечить актам цивільного законодавства, порушує інтереси територіальної громади, а відтак є незаконним і підлягає визнанню недійсним та скасуванню. Свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП Серії [NUMBER], видане 02.11.2012 [PERSON] в частині виділення ставків (гідротехнічних споруд, дамб, гребель) є незаконним, видане з грубим порушенням норм земельного та природоохоронного законодавства, що призвело до протиправного набуття у приватну власність [PERSON] п`яти об`єктив нерухомого майна, які не підлягали розпаюванню. Рішення загальних зборів та свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) [NUMBER] видане [PERSON] 02.11.2012, стали підставою для державної реєстрації права приватної власності, а оскільки вони є незаконними та підлягають скасуванню, це тягне необхідність скасування рішень державного реєстратора Оратівської селищної ради Патик Л.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень права приватної власності на вказані об`єкти за [PERSON] . В порушення п.29 ч.2 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ №1141 від 26.10.011 державним реєстратором не вказано усі відомості щодо зареєстрованих об`єктів - спірних гідротехнічних споруд (площу, опис об`єкта нерухомості, кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований об`єкт нерухомого майна). Гідротехнічні споруди, дамби, греблі не наділені всіма тими технічними характеристиками, інформація про які підлягає обов`язковому внесенню до Державного реєстру прав, а тому гідротехнічні споруди за назвами «Нерестяники», «Третій номер», «Другий номер», «Четвертий номер», « [INFO] » не є самостійними об`єктами цивільно-правових відносин. Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства ( за наявності таких прав). Незаконне набуття права власності [PERSON] порушує інтереси держави, оскільки законодавством встановлені обмеження на набуття у приватну власність земельних ділянок водного фонду, у тому числі під гідроспорудами. Гідроспоруда нерозривно пов`язана з водним об`єктом і не може бути відокремлена від нього. Набуття [PERSON] у приватну власність гідротехнічних споруд створило передумови для протиправного використання землі під такими спорудами, чим грубо порушено норми законодавства та інтереси держави. Розпорядником земельних ділянок, на яких розташовані спірні гідроспоруди, відповідно до ч.5 ст. 122 ЗК України, ст. 51 Водного кодексу України є Вінницька обласна державна адміністрація. Вінницька обласна державна адміністрація у відповідях від 06.04.2021, 23.04.2021, 30.04.2021 визнає факт порушення норм законодавства при реєстрації права приватної власності на п`ять гідротехнічних споруд за фізичною особою, однак, відповідних повноважень для відновлення порушених інтересів держави за собою не вбачає, оскільки спірні гідротехнічні споруди у власності чи на балансі обласної адміністрації не перебували, земельні ділянки водного фонду у користування відповідачу не надавалися. Щодо повноважень органу місцевого самоврядування - Іванівської ОТГ на об`єкти нерухомого майна, яке є предметом даного спору, можуть виникнути лише в майбутньому у випадку визнання даних гідроспоруд безгосподарським майном та передачі його в комунальну власність в порядку ст. 335 ЦК України. На момент державної реєстрації права приватної власності, гідроспоруди не були ні в державній, ні в комунальній власності, тому відповідний орган уповноважений на володіння та (або) розпорядження даними об`єктами нерухомого майна відсутній. А тому прокурор звертається до суду як позивач, оскільки відсутній державний орган, який уповноважений здійснювати представництво інтересів держави у спірних правовідносинах. Днем, коли позивач в особі Хмільницької окружної прокуратури довідався про порушення права є 26.08.2020 - день внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початок досудового розслідування кримінального провадження №42020021160000045 за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст. 365-2 КК України за фактом незаконної державної реєстрації приватної власності на гідроспоруди. З цих підстав прокурор просив визнати недійсним та скасувати рішення загальних зборів громадян-співвласників майнових паїв СВК «Снивода», оформлене протоколом від 20.01.2014 в частині вирішення питання порядку денного, а саме затвердження переліку майна та виділення його в натурі [PERSON] . Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП, серія, номер [NUMBER] , видане 02.11.2012 [PERSON] в частині виділення ставків (гідротехнічних споруд, дамб, гребель); скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] (номер запису про право власності: 5199755 від 29.06.2016) на гідротехнічну споруду «Нерестяники», (номер запису про право власності: 15199519 від 29.06.2016) на гідротехнічну споруду «Третій номер», (номер запису про право власності: 15199644 від 29.06.2016) на гідротехнічну споруду «Другий номер», (номер запису про право власності: 15199226 від 29.06.2016) на гідротехнічну споруду «Четвертий номер», (номер запису про право власності: 15199951 від 29.06.2016) на гідротехнічну споруду «Канал» із одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на них. Стягнути з відповідачів [PERSON] та СВК «Снивода» сплачений судовий збір у сумі 4540,00 грн. Відповідач [PERSON] , СВК «Снивода» правом відзиву не скористалися. Ухвалою суду від 12.05.2021 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 28.05.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29.10.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті, задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката [PERSON]. про виклик і допит свідків [PERSON] , [PERSON] . В судовому засіданні прокурор Хмільницької окружної прокуратури Кубик Д.М. позовні вимоги підтримав, з підстав заявлених у позові, просив позов задовольнити у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача СВК «Снивода» не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку, заяв та клопотань не подавав. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися в установленому законом порядку. Від представника відповідача [PERSON]. повторно надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що 25.02.2022 року він призваний на підставі Указу президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію" та повістки на відправку, проходить військову службу. Тому з поважних причин не зможе взяти участь у розгляді даної справи. Іншого представника у відповідача немає у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану, знайти його він не має можливості. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державний реєстратор Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області Патик Л.М., представник Вінницької обласної державної адміністрації, Іванівської сільської ради в судове засідання не з`явилися. Про час та місце судового розгляду повідомлялися в установленому законом порядку. Подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому представник Іванівської сільської ради підтримав позовні вимоги прокуратури, державний реєстратор Патик Л.М. поклалася на розсуд суду. Суд встановив, що представник відповідача [PERSON] - [PERSON] мобілізований 25.02.2022 року, та проходить військову службу. Неявка представника не позбавляє відповідача права безпосередньо брати участь в судовому засіданні, а також не позбавляє останнього права залучити для представництва своїх інтересів іншого представника. Належного обгрунтування причин неможливості залучити відповідачем іншого представника не наведено, як і не наведено причин неможливості відповідача безпосередньо брати участь у судовому розгляді, а відкладення судових засідань на невизначений строк у зв`язку з мобілізацією представника є необгрунтованим. Так, завданням цивільного судочинства згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Серед основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом (п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя місцевого суду здійснює правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом, а також інші повноваження, визначенні законом. Враховуючи вищевикладене, з метою вжиття всіх необхідних заходів щодо дотримання розумних процесуальних строків та не порушення прав учасників провадження щодо справедливого розгляду та вирішення справи в розумні строки, суд вважає, що підстав для відкладення судового засідання або оголошення перерви у його проведенні, з підстав, заявлених представником відповідача, немає. За наявності підстав, передбачених ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення у справі. Крім того в судове засідання не з`явилися свідки [PERSON] та [PERSON] , про виклик і допит яких суд постановив ухвалу за клопотанням представника відповідача [PERSON] - [PERSON] . Про час та місце судового засідання повідомлені в установленому законом порядку. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд з`ясувавши думку прокурора, дійшов висновку про розгляд справи у відсутність свідків, явку яких до суду не було забезпечено стороною, якою було ініційовано питання про їх допит. Судом встановлено наступні фактичні обставини, та зміст спірних правовідносин. СВК «Снивода» є правонаступником КСП ім. Чапаєва с. Жигалівка Калинівського району Вінницької області, реорганізованого у 2000 році. Відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майнового сертифікату) серії [NUMBER] від 02.11.2012, виданого Жигалівською сільською радою, [PERSON] має право на пайовий фонд майна СВК «Снивода» відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 08.02.1992, [PERSON] визначена частка в розмірі 21680 грн або 1,22% (т.1 а.с 21). Згідно з протоколом загальних зборів громадян-співвласників майнових паїв СВК «Снивода» (Спілки (об`єднання) громадян співвласників СВК «Снивода» с. Жигалівка Калинівського району Вінницької області, оформленого протоколом від 20.01.2014 [PERSON] та інші співвласники майнових паїв виявили бажання визначити конкретне майно з переліку розпайованого майна та виділити його в натурі. Голосуванням вирішено затвердити перелік майна, виділити його в натурі та передати згідно додатку №2 до протоколу, в тому числі [PERSON] на суму 20655,2 грн на 6 об`єктів: 1. ЮМЗ-6Ф грейфер; 2. Ставки; 3. Дискова борона БДТ-7; 4. Сівалка СЗ-3,6; 5. Плуг П-4,35; 6. Майстерня (цегляна) (т.1 а.с.22-24). Відповідно до акта приймання-передачі від 20.01.2014 спілка громадян-співвласників майна СВК «Снивода» в особі голови спілки (комітету) [PERSON] передає, а [PERSON] приймає вищевказане майно згідно додатку №2 (т.1 а.с.25). Виконавчим комітетом Жигалівської сільської ради Калинівського району Вінницької області 24.05.2016 складено 5 довідок за №211-215 про те, що згідно акту приймання-передачі від 20.01.2014 [PERSON] передано наступні об`єкти: ставок-гідроспоруду «Четвертий номер» площею 0,19га; ставок-гідроспоруду «Канал» площею 0,06 га; ставок-гідроспоруду «Третій номер» площею 0,34 га; ставок-гідроспоруду «Другий номер» площею 0,478 га; ставок-гідроспоруду «Нерестяники» площею 0,11 га. Водні об`єкти знаходяться на території Жигалівської сільської ради за межами населеного пункту (т.1 а.с.27-31). За зверненням [PERSON] КП «Вінницьке ООБТІ» у 2014 році складено інвентаризаційну справу №160 на гідротехнічні споруди - ставки : «Нерестяники», №2, №3, «Канал» №4 (територія Жигалівської сільської ради Калинівського району Вінницької області за межами населеного пункту с. Жигалівка). Відповідно до технічного опису та оцінки гідротехнічних споруд об`єктами інвентаризації стали ставки «Нерестяники» (4 дамби та 1 водопропускна споруда відновною балансовою вартістю 11410,0 грн); став №2 ( 1 гребля, 2 дамби та 2 водопропускні споруди - 38434,0 грн); став №3 ( 1 гребля та 1 водопропускна споруда - 35809,0 грн); став «Канал» ( 1 гребля та 1 водопропускна споруда - 9233,0 грн); став №4 (1 гребля та 1 водопропускна споруда -9790 грн) (т.1 а. с. 32-35). В подальшому, 29.06.2016 державним реєстратором Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області Патик Л.М. зареєстровано право приватної власності за [PERSON] на 5 об`єктів нерухомого майна -гідротехнічні споруди: «Нерестяники» площею 0,11 га,«Третій номер» площею 0,34 га, «Другий номер» площею 0,478 га ,«Четвертий номер» площею 0,19 га, «Канал» площею 0,06 га, які знаходяться на території Жигалівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, про що внесено відповідні дані до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна: 960815905216, 960804305216, 960810605216, 960791705216, 960820305216. Підставою виникнення права власності стали акт приймання-передачі нерухомого майна, серія, номер: б/н, виданий 20.01.2014 Спілкою громадян-співвласників майна СВК «Снивода» та [PERSON] ; свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) ; серія, номер: [NUMBER], виданий 02.11.2012 Жигалівською сільською радою Калинівського району Вінницької області; протокол серія, номер: б/н, виданий 20.01.2014 Спілкою громадян-співвласників майна СВК «Снивода»; довідки серія, номер: 211, 212, 213, 214, 215, видані 24.05.2016 Жигалівською сільською радою Калинівського район Вінницької області. Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 ЦК України). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про аквакультуру» визначено, що гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми (гідротехнічні споруди) - об`єкти нерухомого майна (земляні греблі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірноосушувальні канали, рибовловлювачі камери облову, причали, водоскиди, бистротоки, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод. Указом Президента України від 29.01.2001 року «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» було передбачено, що з метою забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки, створення сприятливих умов для розвитку підприємництва і орендних відносин на селі Міністерству аграрної політики України, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям постановлено розробити до 1 березня 2001 року та здійснити протягом поточного року комплекс організаційних заходів щодо забезпечення управління об`єктами права державної власності, що перебували в користуванні колективних сільськогосподарських підприємств, а також збереження і використання за призначенням до передачі у комунальну власність об`єктів соціальної інфраструктури, які належали зазначеним підприємствам. Згідно з п. 14 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року №62 майно, що не підлягає паюванню, зокрема, яке неможливо виділити у натурі в рахунок майнових паїв та поділити його без ушкодження, а саме: дороги, капітальні вкладення на поліпшення земель (меліоративні, осушувальні, іригаційні та інші мережі), гідротехнічні споруди, ставки, багаторічні насадження, лісосмуги, а також об`єкти, які знаходяться в загальному користуванні, передаються на баланс підприємствам-правонаступникам. Якщо декілька підприємств-правонаступників користуються таким майном, то конкретні об`єкти або їх частини із складу такого майна можуть бути передані на баланс кожному із них за пропозицією комісії. Підприємства-правонаступники (користувачі майна) ліквідованих або реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств несуть відповідальність за збереження об`єктів інженерної інфраструктури меліоративної мережі колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, їх технологічну цілісність і використання у межах своїх землекористувань (землеволодінь) до передачі цих об`єктів у комунальну власність. Відповідно до п. 21 постанови Кабінету Міністрів України «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» №177 від 28.02.2001 гідротехнічні споруди належать до майна, яке не підлягає паюванню. Постановою Кабінету Міністрів України від 13.08.2003 року №1253 затверджено Порядок безоплатної передачі у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягає паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, яким передбачено механізм безоплатної передачі у комунальну власність вказаних об`єктів . Рішення про передачу об`єктів соціальної сфери та житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, приймається відповідною сільською, селищною, міською радою, а внутрішньогосподарської меліоративної системи, які передаються у спільну власність територіальних громад, - районною, якщо об`єкт знаходиться в межах території району, або обласною радою, якщо об`єкт знаходиться в межах території двох і більше районів. Об`єктами передачі згідно з цим Порядком є: внутрішньогосподарські меліоративні системи - внутрішньогосподарська меліоративна мережа з об`єктами інженерної інфраструктури, що не підлягали паюванню в процесі реформування колективних сільськогосподарських підприємств. Отже, гідротехнічні споруди, якими є дамби, греблі, водопропускні споруди, не підлягають паюванню та в процесі паювання передаються на підприємства-правонаступника або органу місцевого самоврядування. При цьому суду не надано доказів включення спірних гідроспоруд до майна належного до розпаювання в процесі реорганізації КСП «Чапаєва», передачі спірних гідроспоруд на баланс СВК «Снивода». Згідно зі статтями 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі й землі водного фонду; віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Згідно з частиною першою статті 58 ЗК України та статтею 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. Відповідно до статей 83 та 84 Земельного кодексу України до земель комунальної та державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність належать, зокрема, землі водного фонду, крім випадків, визначених цим кодексом. Законодавством встановлені обмеження на набуття у приватну власність земельних ділянок водного фонду, у тому числі під гідроспорудами. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 111/2457/13-ц та 05 грудня 2018 року у справі № 359/2253/15-ц. Відповідно до частин 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Водний об`єкт не може бути відокремлений від земельної ділянки та бути самостійним (окремо від земельної ділянки, на якій він розташований) об`єктом прав та обов`язків. Відповідно до статті 187 ЦК України складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню. Гідроспоруда нерозривно пов`язана з водним об`єктом і не може бути відокремлена від нього. Розпорядником земельних ділянок, на яких розташовані спірні гідротехнічні споруди (дамби), відповідно до частини 5 статті 122 Земельного кодексу України, статті 51 Водного кодексу України є Вінницька обласна державна адміністрація Згідно з вищевказаними нормами вказані об`єкти нерухомості повинні бути передані у комунальну власність , а саме Жигалівської сільської ради, правонаступником якої наразі є Іванівська сільська рада Хмільницького району. З огляду на викладене, рішення загальних зборів громадян-співвласників майнових паїв СВК «Снивода», оформлене протоколом від 20.01.2014 в частині вирішення питання про затвердження переліку майна та виділення його в натурі [PERSON] , до переліку якого включено майно, що не підлягає паюванню і передачі у приватну власність (ставків) прийнято з порушенням вищевказаних норм законодавства, порушує інтереси держави в особі органів місцевого самоврядування та виконавчої влади, визначених прокурором, а тому вимоги про визнання незаконним та скасування оспорюваного рішення в цій частині є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Щодо вимоги про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП суд зазначає наступне. Прокурор заявив вимогу про визнання незаконним і скасування свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серія, номер [NUMBER] , виданого 02.11.2012 [PERSON] в частині виділення ставків (гідротехнічних споруд, дамб, гребель). Цю вимогу обґрунтовано тим, що рішення загальних зборів громадян-співвласників майнових паїв СВК «Снивода» оформлене протоколом від 20.01.2014 про затвердження переліку майна та виділення його в натурі [PERSON] є незаконним з підстав, що вказане майно не підлягає розпаюванню, а оскільки на свідоцтві зроблено відмітку про виділення конкретного переліку майна, в тому числі того що не підлягає розпаюванню, на підставі даного свідоцтва зареєстровано право власності на спірні гідроспоруди за відповідачем, тобто свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП як документ, яким оформлюється відповідне право є незаконним і повинно бути скасоване в частині виділення ставків (гідротехнічних споруд, дамб, гребель). З такими доводами суд не погоджується, оскільки майновий пай - це частка майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду. До пайового фонду майна учасників колективного сільськогосподарського підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств та організацій, згідно частини 1 статті 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство". Майновий пай підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай, Так, питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано, зокрема, Законом України від 14 лютого 1992 року N 2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України від 29 січня 2001 року N 62 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року N 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» і Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств (далі - Порядок), затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року №62. Відповідно до пункту 8 Порядку кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм, зокрема, шляхом об`єднання свого майнового паю з паями інших співвласників, отримання майна у натурі у спільну часткову власність та передання його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу; або відчуження паю будь-яким способом в установленому законом порядку. Згідно з пунктом 9 Порядку виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників. Пунктом 10 Порядку встановлено, що з метою реалізації права власності громадян на майнові паї комісія, в тому числі, визначає користувачів пайового фонду майна реорганізованого підприємства, до яких перейшли зобов`язання з виділення майнових паїв співвласника; готує для розгляду на загальних зборах переліки майна для виділення у натурі окремо для кожної з груп співвласників, які виявили бажання отримати свої майнові паї у натурі у спільну часткову власність єдиним комплексом; для виділення майнових паїв особам, які виявили бажання отримати свої паї в індивідуальну власність, та для виділення не витребуваних паїв особам, які з різних причин не прийняли жодного з рішень щодо розпорядження належними їм майновими паями. Відповідно до пункту 12 Порядку збори співвласників після розгляду пропозицій комісії щодо визначення розмірів майнових паїв затверджують результати розподілу майна пайового фонду та переліки майна, яке виділяється у натурі співвласникам. Після затвердження зборами співвласників переліків майна для виділення співвласникам комісія: визначає місцезнаходження майна і юридичну особу - користувача майна, яке виділено кожному співвласнику і до якого перейшли зобов`язання з виділення майнових паїв у натурі співвласникам; передає не пізніше 10 днів з дня затвердження зборами співвласників підприємствам-правонаступникам (користувачам майна) уточнені списки співвласників та переліки майна, призначеного для виділення кожному співвласнику, а копії цих документів - сільській раді. У разі невиконання рішень зборів співвласників щодо виділення підприємством-правонаступником (користувачем) майна у натурі власнику майнового паю, подальший захист прав власника майнового паю вирішується в судовому порядку (пункт 13 Порядку). При виділенні майна в натурі конкретному власнику (пункт 15 Порядку) підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (далі Свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення права власності на зазначене майно в установленому порядку. Порядок видачі, обліку та погашення Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) роз`яснено в листі Міністерства аграрної політики України N 37-25-3-11/3923 від 05.05.2001 Власникам Свідоцтв майно виділяється на підставі рішення загальних зборів осіб, які мають право на майнові паї реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства (далі - підприємства), та актів приймання-передавання майна. При видачі майна у натурі конкретному власнику у відповідності із рішенням загальних зборів співвласників майна підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна вилучає Свідоцтво і робить на ньому запис про видачу майна в натурі. При виділенні майна в натурі конкретному власнику колективне сільськогосподарське підприємство робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. Згідно з пунктом 51 Постанови Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власниками майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються: 1.свідоцтво про право власності на майновий пай члена колекивного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченого підписом керівника такого підприємства та печаткою; 2.акт приймання-передачі нерухомого майна. Таким чином, свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновим сертифікатом) посвідчується майновий пай - частка майна у пайовому фонді колишнього колективного сільськогосподарського підприємства, що належить члену такого підприємства або іншій особі, яка має на нього право, виражена в грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду, а не оформлюється право на конкретне, індивідуалізоване майно пайового фонду, виділене в натурі власнику майнового паю, зокрема шляхом проставлення відмітки про виділення майна в натурі. Даною відміткою на Свідоцтві посвідчується обставина здійснення виділення майна в натурі, що разом з актом приймання-передачі нерухомого майна є підставою для реєстрації права власності на виділене на підставі рішення зборів співвласників майна підприємства-правонаступника майно. Однак включення за рішенням зборів співвласників майна підприємства-правонаступника до переліку майна, яке виділяється власнику майнового паю в рахунок його частки у пайовому фонді майна, що не підлягає паюванню, не є підставою для визнання недійсним та скасування самого свідоцтва про право власності на майновий пай. Тим більше, не відповідає вимогам законодавства вимога щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП в частині. Будь-яких інших підстав невідповідності Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майнового сертифікату) серії [NUMBER], виданого [PERSON] 02.11.2012 у позові не наведено. З огляду на викладене, вимога про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії [NUMBER] виданого 02.11.2012 [PERSON] в частині виділення ставків (гідротехнічних споруд, дамб, гребель) не підлягає до задоволення. Щодо вимог про скасування державної реєстрації права власності за [PERSON] на гідроспоруди з припиненням права власності на них. Згідно з ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). У частині першій статті 15 та частині першій статті 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 червня 2020 року у справі № 906/516/19 зроблено висновок щодо застосування статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, згідно з яким: «у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції (яка діяла на час ухвалення судом апеляційної інстанції оскарженої постанови у справі), на відміну від положень частини 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом. Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16.01.2020 цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"». Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19 та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 352/1021/19 (провадження № 61-7648св20). Отже, належним способом захисту у даному випадку є позовні вимоги про скасування державної реєстрації права приватної власності [PERSON] на гідротехнічні споруди, припинивши його право власності на них, які підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб. За змістом ч.4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Згідно пункту 3 частини першої статті 131-1Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Відповідно до ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Тобто на прокурора покладено обов`язок попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 у справі № 1-1/99(далі - Рішення Конституційного Суду України) державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. В резолютивній частині Рішення Конституційного Суду України зазначено, що прокурори та їх заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу. Відповідно до ст.ст. 6, 10 ЗУ «Про місцеве самоврядування» первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм функцій та повноважень є територіальна громада села, селища, міста. Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно з ч. 1 статті 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності (стаття 60 Закону). З листа Вінницької обласної державної адміністрації від 23.04.2021 №01.01.-67/3047 вбачається , що оскільки об`єкти нерухомого майна, відносно яких Хмільницькою окружною прокуратурою встановлено протиправність приватизації не є державною власністю, обласною державною адміністрацією заходи для відновлення порушених прав та інтересів держави не вживалися. Також відповідні заходи не вживалися сільською радою - Іванівською сільською радою, на території якої розміщені вказані об`єкти. З вказаного вбачається, що прокуратура в особі керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області обґрунтовано вступила у справу, подавши позовну заяву. Така позиція прокуратури відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 15.10.2019р. у справі № 903/129/18, згідно з якою сам факт не звернення до суду сільської ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів територіальної громади, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Таким чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат у справі, які підлягають компенсації з [PERSON] та Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Снивода» на користь Вінницької обласної прокуратури пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме по 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень судового збору з кожного

Outcome: partial