Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

18 листопада 2021 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив винести судове рішення, яким встановити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: у користування позивача [PERSON] виділити житлову кімнату № [NUMBER] , площею 10,0 кв. м.; у користуванні відповідача [PERSON] залишити житлову кімнату № [NUMBER] , площею 16,8 кв. м; в загальному користуванні залишити: кухня №5, площею 5,6 кв.м., коридор № 1, площею 7,2 кв. м., ванна кімната №3, площею 2 кв. м., туалет, площею 1,2 кв. м. і кладова, площею 0,8 кв. м. В обгрунтування позову вказував, що він є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . Також у даному житловому приміщенні зареєстрована відповідач [PERSON] , яка фактично там і проживає, а також неповнолітня [PERSON] , яка на даний час перебуває під опікою служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Полтаві ради і в квартирі не проживає. Квартира [ADDRESS] складається із двох жилих кімнат: № 6 площею 10 кв.м. і № 7 площею 16,8 кв.м., а також кухні № 5, площею 5,6 кв. м., коридору № 1, площею 7,2 кв.м, ванної кімнати № 3, площею 2 кв.м., туалету, площею 1,2 кв.м. і кладової, площею 0,8 кв. м. Між ним та відповідачем [PERSON] постійно виникають спори щодо порядку користування квартирою і конфлікти щодо оплати спожитих комунальних послуг. Через конфлікти і суперечки склався такий порядок користування квартирою, він проживає в кімнаті № 6 площею 10 кв.м., а відповідач [PERSON] в кімнаті № 7 площею 16,8 кв.м. Інші приміщення кухня № 5, площею 5,6- кв. м., коридор № 1, площею 7,2 кв.м, ванна кімната № 3, площею 2 кв.м., туалет, площею 1,2 кв.м. і кладова, площею 0,8 кв. м. перебувають у загальному користуванні. Такий порядок склався з 2005 року. Згідно з технічним паспортом, на квартиру, спірна квартира є двокімнатною, житлова площа - 27,68 кв.м. Кімнати в квартирі ізольовані. Оскільки він та відповідачка не можуть знайти домовленості у користуванні квартирою, відповідачка чинить перешкоди у користуванні квартирою, він змушений звернутися до суду з вимогою встановити порядок користування квартирою. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 18.11.2021 року відкрито провадження у справі. 15.03.2022 року на адресу суду від представника Шевченківської районної у м.Полтаві ради надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, при вирішення спору покладався на розсуд суду. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23.02.2022 року підготовче судове засідання закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, надав на адресу суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, позов просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надсилав. Про причину неявки відповідач суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з чим суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім вимог встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . Також у даному житловому приміщенні зареєстрована відповідач [PERSON] , яка фактично там і проживає, а також неповнолітня [PERSON] . Ст. 179 ЖК України передбачено, що користування будинками державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельnих кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМУ. Пунктом 10 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій», затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартир в разі, якщо між ними відсутня згода щодо сплати. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово\- комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та енергопостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будівель та споруд та прибудинкових територій. Ст. 104 ЖК України та п. 13 «Правил користування ;приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій» встановлено, що спори, які виникають під час користування приміщеннями жилих будинків розв`язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку. Встановлено, що співвласники (позивачі і відповідач) в даному випадку не досягли домовленості щодо користування квартирою, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ N 7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Згідно ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, а неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно ч.1-3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved