Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що житловий будинок [ADDRESS] є колишнім колгоспним двором, членами якого були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.06.2011 визнано за [PERSON] право власності на ј частину житлового будинку з прибудовою з надвірними будівлями і спорудами, розташованого в [ADDRESS] , яка належала померлому. [INFO] померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт, яким все своє майно, яке буде належати їй на день смерті заповіла [PERSON] . Позивач спадщину прийняла, шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на ј частину житлового будинку з прибудовою з надвірними будівлями і спорудами, розташованого в [ADDRESS] приватним нотаріусом їй було відмовлено, у зв`язку із тим, що право власності на житловий будинок належить колгоспному двору та відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності померлої [PERSON] . А тому позивач просить визнати за нею право власності на ј частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.02.2022 відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, проте подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, попередньо звернувшись до суду із заявою із змісту якої вбачається, що останній не заперечує проти задоволення заявлених позивачем позовних вимог та просить справу розглядати без його участі. Із наслідками визнання позову відповідачем ознайомлений. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне: Згідно довідок №№5-03, 5-04 виданих Почапинським старостинським округом Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 17.01.2022, будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] , рахувалось за [PERSON] , станом на 01.07.1990 та 15.04.1991 двір колгоспний, членами якого були: голова двору [PERSON] , 1953 року народження (помер); дружина [PERSON] , 1954 року народження (померла), дочка [PERSON] , 1979 року народження; син [PERSON] , 1977 року народження. Згідно Інформаційної довідки №1399 про технічний стан нерухомого майна від 09.11.2021 виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро, будинковолодіння [ADDRESS] рахується за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Раніше будинковолодіння рахувалося по [ADDRESS] . Підвал літ. «В» раніше рахувався погріб літ «Пг». Загальна площа змінилась за рахунок добудови прибудови « [NUMBER] » загальною площею 19,5 кв.м. та влаштування арки. Дозвільні документи на добудову прибудови «а3» загальною площею 19,5 кв.м на будівництво гаража з підвалом літ "В" замовником не надані. Відповідно до Інформаційної довідки №1400 від 09.11.2021 виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30.12.1988 та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим №121. Державна реєстрація права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] в бюро не проведена. Як вбачається з свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 30.12.1988 Виконавчим комітетом Тернопільської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР, на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів №275 від 21.11.1988 «Про оформлення права власності на жилі будинки», цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , належить колгоспному двору, що складається з 4-х членів, головою якого є [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Почапинською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 17.02.1979 року, [PERSON] , народилась [INFO] в с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . 27.10.2000 [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] видане Почапинською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, у зв`язку з чим позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] помер [INFO] в с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Почапинською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 07.10.2010. 12.04.2011 державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темніковою Л.Г. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1-561, на земельну ділянку, площею 0,17 га, кадастровий номер 6125287000:02:0010165, за адресою: с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області з цільовим призначенням, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належала померлому [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.06.2011, визнано за [PERSON] право власності на ј частки житлового будинку з прибудовою з надвірними будівлями і спорудами, розташованого в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . 03.04.2018 сільським головою Почапинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Палигою М.С., посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №12 заповіт згідно якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона згідно із законом буде мати право заповідає [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] в с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане Почапинською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 02.06.2021. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Захарків Т.Б. №1/02-14 від 04.01.2021, встановлено, що у справах приватного нотаріуса заведена спадкова справа за № 40/2021, після смерті [PERSON] , за заявою [PERSON] , про прийняття спадщини за заповітом за № 95 від 26.10.2021. При розгляді документів поданих [PERSON] для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , було виявлено, що житловий будинк з прибудовою з надвірними будівлями і спорудами, розташованого в [ADDRESS] належить колгоспну двору, а правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності померлої [PERSON] на дане майно відсутній, а тому [PERSON] відмовлено у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно технічного паспорта на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який виготовлений 05.05.2011 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , житловий будинок [ADDRESS] , побудований у 1986 році. Як роз`яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК У PCP 1963 в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Згідно ч. 1 ст.\~120\~ЦК\~УРСР в редакції 1963 колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Відповідно до змісту ст.\~123\~цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Враховуючи вищенаведене житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав кожному з членів колгоспного двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в рівних частках по 1/4 частці. У п.13 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~24.06.1983\~№4\~«Про практику\~розгляду судами\~України справ\~про спадкування» роз`яснено, що правила ст.\~563\~ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01.07.1990. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30.06.1990 спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відтак, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну померлій відповідну частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Частиною першою статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу вимог ч.1 ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України). З матеріалів справи слідує, що [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона згідно із законом буде мати право заповіла [PERSON] . За змістом ч. ч. 1, 2 ст.\~1268\~ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, як визначено ч. 1\~ст. 1269 ЦК України. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за N 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Підпунктом 4.18 п. 4 глави 10 розділу II вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] , шляхом подання заяви приватному нотаріусу Тернопільського районного нотаріального округу Захарків Т.Б. про прийняття спадщини за заповітом №95 від 26.10.2021, однак позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права через органи нотаріату, як і підтвердити своє право власності на успадковане нерухоме майно, зокрема на ј житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстанолючих документів та державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок. За умовами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Згідно із ч. 1 ст.\~182\~ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного. Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 ,\~погодженої заступником\~Голови Верховного\~суду Української\~РСР 15.01.1966,\~яка була\~чинною набуття\~сторонами по\~справі та\~спадкодавцем у\~власність майна\~колгоспного двору,\~передбачено процедуру\~отримання правовстановлюючого\~свідоцтва на\~право власності.\~Зокрема,\~у разі\~будівництва будинку\~на колгоспній\~землі,\~розташованій у\~смузі міста\~або селища\~міського типу,\~виконком місцевої\~Ради депутатів\~трудящих,\~на підставі\~витягу з\~рішення загальних\~зборів колгоспників\~або довідки\~правління колгоспу\~про надання\~земельної ділянки\~для будівництва,\~дозволу виконкому\~на будівництво\~та акту\~про закінчення\~будівництва і\~введення в\~експлуатацію будинку,\~разом з\~затвердженням цього\~акту вирішує\~питання про\~оформлення права\~власності і\~видачу свідоцтва\~про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору. [PERSON] ,\~померлий [INFO] \~отримував свідоцтво\~на право\~особистої власності\~на жилий\~будинок [ADDRESS] , видане виконавчим комітетом Тернопільської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР 30.12.1988 та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 241, що слідує з копії цього документу. [PERSON] , як члену колгоспного двору належить право власності на ј частку будинку [ADDRESS] , однак правовстановлюючий документ на її ім`я не видавався. Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи викладені вимоги законів, досліджені у судовому засіданні письмові докази, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що спадкові права позивача [PERSON] , як спадкоємця майна померлого члена колишнього колгоспного двору, підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання за нею права власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, до будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] була здійснена самочинна добудова «а3», загальною площею19,5 кв.м., яка не прийнята в експлуатацію. Згідно Інформаційної довідки № 1399 про технічний стан нерухомого майна від 09.11.2021, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, дозвільні документи на добудову прибудови «а3», загальною площею 19,5 кв.м. на будівництво гаража з підвалом літ. «В» ( рік побудови 2012) замовником не надані, як і не представлено таких документів суду. За змістом частини першої статті 376\~ЦК України самочинним вважається будівництво жилого будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Отже, виходячи зі змісту цієї норми, самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої із зазначених умов. Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України). У розумінні частини першої статті 376\~ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акту приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акту приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.12.2003 № 146). При цьому за змістом частини першої статті 376\~ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Таким чином, спадкодавець [PERSON] за життя не набула права власності на самочинне збудоване майно, а тому воно не може бути предметом спадкування та переходити до інших осіб - спадкоємців у розумінні ст. 1216 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в частині визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на прибудову «а3» загальною площею 19,5 кв. м. не підлягає задоволенню, оскільки не належали [PERSON] за життя на праві власності або будь-якому іншому речовому праві.

Outcome: partial