Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

Фізична особа- підприємець [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу. Позовні вимоги мотивує тим, що 23.11.2017 року між відповідачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 89-20/17, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 49500,00 грн. Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 року, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», останнє приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами договору страхування, виплатити АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування. З 26.11.2018 року відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 21488,52 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед АТ «Ощадбанк» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом понад шістдесят календарних днів, настав страховий випадок. Платіжним дорученням № 12325 від 27.02.2019 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатило АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування по зобов`язанню відповідача в сумі 21488,52 грн. До ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» перейшло право вимоги до відповідача на вказану суму. Між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та ФОП [PERSON] укладено договір № 01-05 про відступлення права (цесії) від 20.05.2021 року. Відповідно до цього договору ФОП [PERSON] набуває право вимоги первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування кредитів. З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію, однак станом на дату подання позовної заяви відповідачем не відшкодовано фактичних витрат в порядку регресу, а тому позивач просить суд стягнути в її користь з відповідача 21488,52 грн. фактичних витрат в порядку регресу, а також 11192,40 грн. судових витрат, які складаються з судового збору та витрат з надання професійної правничої допомоги. Позивач ФОП [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча згідно ст.128 ЦПК України про день, час і місце розгляду справи був двічі повідомлений належним чином, не повідомив відповідач і про причини своєї неявки в судове засідання. Суд на підставі ст.280 ЦПК України проводив заочний розгляд даної справи. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив наступні факти: \~ \~ \~ \~23.11.2017 року між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк Україна» укладено кредитний договір № 89-20/17. Відповідно до умов кредитного договору банк надав відповідачу кредит в сумі 49500,00 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99 % річних, з кінцевим строком повернення до 22.11.2020 року, а позичальник зобов`язаний належним чином використати та повернути в передбачений кредитним договором строк кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі. \~ \~ \~ \~Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 року, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.ФЙ.», останнє приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбачено умовами договору страхування, виплатити АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком за договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання /часткового невиконання позичальником понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту ( або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором, з будь-яких причин. З 26.11.2018 року [PERSON] не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість в сумі 21488,52 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 20318,43 грн., проценти за користування кредитом в сумі 1170,09 грн. У зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань перед АТ «Ощадбанк» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом понад 60 календарних днів, настав страховий випадок. За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку, яку отримано від АТ «Ощадбанк», ТДВ «СК «Ю.ЕС.ФЙ.» складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Платіжним дорученням № 12325 від 27.02.2019 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.ФЙ.» виплатило АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування за зобов`язанням [PERSON] в сумі 21488,52 грн. Таким чином до ТДВ «СК «Ю.ЕС.ФЙ.» перейшло право вимоги до [PERSON] на виплачену суму. Між ТДВ «СК «Ю.ЕС.ФЙ.» (первісний кредитор) та фізичною особою- підприємцем [PERSON] (новий кредитор) укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021 року. Відповідно до п.2.1., п.п.1.1.3 вказаного договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування кредитів. Відповідно до п.п.1.1.1 договору , боржники особи, які відповідальні за завдання матеріальних збитків, за фактом настання яких первісний кредитор визнав завдані матеріальні збитки страховими випадками та здійснив страхові виплати/страхові відшкодування на користь страхувальника по укладеному договору добровільного страхування кредитів. Перелік боржників, до яких новий кредитор має права вимоги на визначену суму зазначені у реєстрі прав вимоги, що наведені у додатку 1 до договору 01-05 при відступлені права вимоги (цесії) від 20.05.2021 року. З метою досудового врегулювання спору, позивачем надіслано відповідачу претензію (повідомлення) № 10019.01.19-1 від 10.06.2021 року. Однак, станом на дату подання позовної заяви, відповідачем не відшкодовано фактичних витрат в порядку регресу. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Оскільки передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом, то такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду, зокрема із позовною заявою про відшкодування збитків у порядку регресу. Згідно із положеннями ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування(подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Яка саме подія визнається страховим випадком має бути детально зазначено у договорі страхування (ст. 8 Закону України «Про страхування»). Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно із ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги в частині стягнення фактичних витрат в порядку регресу у розмірі 21488,52 грн. підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд, також вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в користь ФОП [PERSON] 992 грн. 40 коп. сплаченого судового збору. Вирішуючи питання щодо задоволення позову в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3\~ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3статті 134\~ЦПК України\~визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно договору № 5 про надання професійної правничої допомоги від 20 травня 2021 року, ФОП [PERSON] доручила , а ФОП [PERSON] прийняв на себе зобов`язання надавати правову допомогу з усіх питань щодо провадження господарської діяльності клієнта, сторони домовилися, що розмір винагороди виконавця за надання професійної правничої допомоги клієнту становить 1200,00 грн. за одну годину надання правничої допомоги. Згідно акту-розрахунку № 25/01-Б приймання-передачі послуг професійної правової допомоги від 12 січня 2022 року, виконавець надав клієнту професійну правничу допомогу у період з 20.05.2021 року по 12.01.2022 року загальною вартістю 10200,00 грн., а саме: вивчення матеріалів справи, збирання доказів 3600,00 грн.; робота в досудовому порядку: ведення переговорів з боржником щодо оплати заборгованості в добровільному порядку за допомогою телефонного зв`язку, додатку Viber, соціальних мереж, тощо 1200,00 грн.; підготовка, оформлення та відправка (з усіма додатками) претензій боржнику 2400,00 грн.; підготовка, оформлення та подання (з усіма додатками) позовної заяви до суду 300,00 грн. Згідно попереднього розрахунку судових витрат позивача від 13 січня 2022 року, судові витрати позивача складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10200,00 грн. та судового збору за подання позовної заяви в розмірі 992,40 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано платіжне доручення № 475 від 13 січня 2022 року, відповідно до якого підприємець [PERSON] сплатила ФОП [PERSON] згідно акту приймання-передачі послуг професійної правової допомоги № 25/01-Б від 12.01.2022 року 10200,00 гривень. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають до задоволення, в зв`язку\~з чим\~необхідно стягнути\~з \~ \~ [PERSON] \~в користь\~ФОП [PERSON] \~10200,00 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved