Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користуванням жилим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS] , який належить йому на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 09 квітня 1993 року, посвідчено державним нотаріусом Барської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 563. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , однак останній там не проживає, участі в утриманні квартири та сплаті комунальних платежів не бере. Оскільки реєстрація відповідача в квартирі створює позивачу перешкоди у вільному володінні та розпорядженні належною позивачу власністю, тому він вимушений звертатися до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (а.с. 31), подав до суду заяву в якій позов підтримує, просить провести розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача [PERSON] в судове засідання (а.с. 27). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 08-11/163, видано відділом "Центр надання адміністративних послуг" Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області від 17 березня 2022 року, [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] (а.с. 21). За вказаною адресою відповідачу [PERSON] повторно надіслано судову повістку, зокрема на 26 квітня 2022 року, однак до суду повернувся конверт з рекомендованим повідомленням з відміткою поштового відправлення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 33-35). Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких підстав відповідач [PERSON] вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Барської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (а.с. 26), що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. З урахуванням вимог, передбачених ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання. Враховуючи заяву позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов такого висновку. Згідно з копією договору купівлі-продажу жилої квартири від 09 квітня 1993 року, посвідчено державним нотаріусом Барської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 563, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до копії технічного паспорта № [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] , видано КП "Барське районне бюро технічної інвентаризації", - замовник технічної інвентаризації або уповноважена ним особа: [PERSON] (а.с. 11-15). Згідно з актом обстеження фактичного місця проживання від 20 жовтня 2021 року [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , але фактично за даною адресою не проживає і ніколи не проживав (а.с. 16). Відповідно до довідки № 365 від 21 жовтня 2021 року, видано КП "Бар-благоустрій" Барської міської ради Вінницької області, [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , але не проживає (а.с. 17). Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно з ч. 1 ст.\~163\~ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~71\~ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ст.\~72\~ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , однак не проживає у вказаній квартирі та ніколи не проживав. Відповідач [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів поважності причини його відсутності понад встановлений законом строк за місцем реєстрації. За підстав, зазначених вище, відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , внаслідок відсутності останнього за місцем реєстрації без поважних причин понад шість місяців. На підставі ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України, ч. 1 ст. 71, ст. 72, ч. 1 ст. 163 ЖК УРСР, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України",

Outcome: approved