Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він з 28.09.1977 року по 18.12.1986 року працював механіком ферм в колгоспі «Імені Леніна» (правонаступники Агрофірма «Верховина», ТОВ «Колос») с. Малий Березний Великоберезнянського району. Позивач зазначав, що на час розпаювання Агрофірми «Верховина» (ТОВ «Колос»), він не був включений в списки членів колективного сільського підприємства, через це він не отримав сертифікат про право на земельну частку пай. Позивач вважає, що в нього є право на земельну частку (пай) в розмірі середньої частки (паю) 2,51 умовних кадастрових гектарів, та просить суд визнати за ним таке право. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак до суду надійшла заява, в якій позивач просить розглянути справу без його участі, позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Представник відповідача Грицик М.В. в судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позов визнав та не заперечив проти задоволення позову та прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 28.09.1977 року по 18.12.1986 року працював механіком ферм в колгоспі «Імені Леніна», що стверджено: трудовою книжкою, заповненою 02 жовтня 1967 року ; архівними довідками Малоберезнянської сільської ради №№ 30,29 від 08.11.2019 року. Згідно довідки Відділу у Великоберезнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 11.01.2017 року розмір середньої частки (паю) власникам сертифікатів на земельну частку (пай), в результаті поділу земель колективної власності агрофірми «Верховина» становить 2,51 умовних кадастрових гектарів. Позивач був членом Агрофірми «Верховина» (ТОВ «Колос»), так як ніколи не виходила з його членів, однак на час розпаювання Агрофірми «Верховина» (ТОВ «Колос»), [PERSON] не було включено в списки членів колективного сільського підприємства, через це позивач не отримав сертифікат про право на земельну частку пай. Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 р. встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Згідно п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, яке діяло на момент паювання земель у 1995 році, та відповідно до Витягу з узагальнення судової практики вирішення справ, повязаних із застосуванням Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки" членами КСП були такі особи: постійні працівники члени КСП; пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами, незалежно від місця їхнього проживання; військовослужбовці строкової служби, якщо вони не вийшли з КСП; особи, направлені на навчання, якщо вони залишилися членами КСП; жінки, члени КСП, які перебували у відпустці через вагітність та пологи або у відпустці для догляду за дитиною віком до 3 років; члени КСП, що обіймали виборні посади в органах державної влади або місцевого самоврядування, якщо збереження за ними членства передбачалося в статуті КСП. Внесеним до списку особам, що додається до державного акта на право колективної власності на землю особам видаються сертифікати на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка і проводиться їх реєстрація районною державною адміністрацією. Тобто, для набуття права на земельну частку (пай), відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 необхідна наявність двох обставин - членство у колективному сільськогосподарському підприємстві та внесення до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям`має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність (п. 24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)"право на земельну частку (пай) мають, в тому числі, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зважаючи на наведені обставини та те, що позивач довів своє право на земельну частку (пай), та зважаючи на визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і є всі підстави для визнання за ним права на земельну частку (пай) в розмірі середньої частки (паю) 2,51 умовних кадастрових гектарів.

Outcome: approved