Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

У серпні 2021 року представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулась до суду із позовом про стягнення із [PERSON] суми страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 37 878 грн. 19 коп., витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. та судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17.11.2019 року приблизно о 17:20 год. на бул. Кольцова у м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Pegeout», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водійки [PERSON] . Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 20.12.2019 року винним у даній ДТП визнано відповідача [PERSON] , який є інвалідом війни. У свою чергу власниця пошкодженого з вини [PERSON] автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернулась до позивача із заявою про настання події відповідно до укладеного між ними договору страхування. На виконання своїх зобов`язань позивачем було виплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 106 997 грн. 63 коп. Оскільки позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування, а цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахованою у зв`язку з тим, що відповідач відноситься до пільгової категорії громадян - інвалід війни, то 19.01.2021 р. Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) здійснило відшкодування позивачу у сумі 69 128 грн. 44 коп. Таким чином, невідшкодованою залишилась різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 37 878 грн. 19 коп., яку у відповідності до ст. 993 ЦК України та ст. 1194 ЦК України, в порядку суброгації, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.08.2021 року було відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 60-61). 08.11.2021 року до суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи МТСБУ - Головенського В.О. у якому той позовні вимоги підтримав, з тих самих підстав, що викладені у позові та просив провести судовий розгляд у його відсутність (а.с. 67-69). Враховуючи те, що відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи за зазначеною ним адресою проживання, у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що 17.11.2019 року приблизно о 17:20 год. на бул. Кольцова у м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Pegeout», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водійки [PERSON] . Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 20.12.2019 року винним у даній ДТП визнано відповідача [PERSON] , який є інвалідом війни (а.с. 15). Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, наявність винних дій [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 17.11.2019 р. є доведеною та не підлягає доказуванню. Як вбачається із матеріалів справи, 05.03.2019 року між [PERSON] та ТДВ «Альфа-Гарант» було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) № 06-PR/01-040-03999 щодо транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 11-13). 19.11.2019 року [PERSON] звернулась до позивача із заявою про настання страхової події (а.с. 14). Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 67-D/64/7 від 13.03.2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] складає 107 379 грн. 31 коп. (а.с. 18-20). На виконання своїх зобов`язань позивачем було виплачено [PERSON] страхове відшкодування, на підставі страхових актів № СТ/19/0390 від 23.03.2020 року (а.с. 30), № СТ/19/0390/1 від 18.05.2020 року (а.с. 33) та № СТ/19/0390/2 (а.с. 38) у розмірі 106 997 грн. 63 коп., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с. 31, 34, 39). Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частин шістнадцятої, сімнадцятої статті 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України "Про страхування"). Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України "Про страхування". У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N 755/18006/15-ц, провадження N 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону N 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом N 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зістаттями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Отже, відносини між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] у цій справі регулюються правиламистатті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування". Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди [PERSON] , в порядку суброгації. Таким чином, до ТДВ СК «Альфа-Гарант» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" - в порядку суброгації. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на підставі пункту 13.1 статті 13 "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач [PERSON] , як учасник бойових дій звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України (а.с. 41). Відшкодування збитків від ДТП, винуватцем якої є, зокрема особи вказаної категорії, проводить МТСБУ в порядку, визначеному цим Законом. Відповідно до підпункту а) пункту 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно із п. 13.1 ст. 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ),

Outcome: approved