Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дев`ятий Вал» (далі по тексту - ОСББ «Дев`ятий Вал», позивач) звернулося в суд з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох процентів річних в розмірі 5882 грн 48 коп., штрафу в розмірі 2118 грн., відшкодування матеріальних збитків в розмірі 6640 грн 53 коп. Та моральної шкоди в розмірі 564 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. У січні 2005 року Державним реєстратором Дарницького районну в м. Києві державної адміністрації Жураківською Т.О. було внесено відомості про юридичну особу ОСББ «Дев`ятий Вал», метою діяльності якого є утримання і використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати платежів і внесків, передбачених законодавством та Статутом ОСББ в буд. [ADDRESS] . 13 листопада 2000 року відповідач набула право власності за договором купівлі-продажу АВЕ № 961568, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. на квартиру [ADDRESS] загальною площею 82,30 кв.м., що розташована у вказаному будинку. Частка [PERSON] складає 41,15 кв.м. Відповідач, будучи членом ОСББ «Дев`ятий Вал», та маючи обов`язок сплачувати встановлені загальними зборами платежі, не здійснює належних оплат згідно встановленого загальними зборами та погодженого всіма мешканцями кошторису. Незважаючи на неодноразові нагадування та направлення претензій, відповідачем не було сплачено грошову суму в розмір 4891 грн 84 коп., тобто на день подання позову існує заборгованість в розмірі 5882 грн 48 коп. Також відповідач відповідно до частини 2 статті 549 ЦК України має сплатити штраф, який позивач оцінює у розмірі мінімального прожиткового рівня, що становить 2118 грн. Окрім того, внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань позивачу та майну інших співвласників були заподіяні збитки в розмірі 6640 грн 53 коп. та моральна шкода, розмір якої розрахований виходячи з ймовірної кількості мешканців будинку (564) з розрахунку 1 грн. на одного мешканця. Моральна шкода полягає у моральних та фізичних навантаженнях, що обумовило порушення психоемоційної сфери, негативних психологічних переживаннях, невпевненості та тривозі з приводу майбутнього як у окремо взятого співвласника, та і загалом ОСББ. Ухвалою від 11 жовтня 2011 року суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. З позовної заяви вбачається, що 13 листопада 2000 року [PERSON] набула право власності за договором купівлі-продажу АВЕ № 961568, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С., на квартиру [ADDRESS] загальною площею 82,30 кв.м. Крім того, [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] . У січні 2005 року у багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS] відповідно до положень Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 № 2866-ІІІ (далі - Закон № 2866-ІІІ) створене та зареєстроване ОСББ «Дев`ятий Вал». Метою створення ОСББ «Дев`ятий Вал» є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та Статутом (пункт 1 розділу ІІ Статуту ОСББ «Дев`ятий Вал»). Згідно пунктів 1, 2 розділу V Статуту ОСББ «Дев`ятий Вал» співвласник зокрема має право брати участь в управлінні об`єднанням у порядку, визначеному Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» і Статутом об`єднання, та зобов`язаний виконувати передбачені Статутом обов`язки та рішення статутних органів, прийняті у межах їх повноважень, дотримуватись правил користування приміщеннями, забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення, дотримуватись вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Рішеннями загальних зборів співвласників ОСББ «Дев`ятий Вал» від 03.06.2016 - 18.06.2016 (протокол № 2) був затверджений кошторис доходів та витрат об`єднання на 2016 рік, відповідно до якого розмір внесків (платежів) на утримання будинку та прибудинкової території становить 2,40 грн. за один квадратний метр загальної площі квартири. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників (пункт 11 розділу ІІІ Статуту ОСББ «Дев`ятий Вал»). Як стверджує позивач, згідно рішень загальних зборів співвласників від 14 грудня 2016 - 29 грудня 2016 (протокол № 3), від 06 квітня 2019 - 20 квітня 2019 (протокол № 7) розмір внесків (платежів) на утримання будинку та прибудинкової території становив 2 грн 40 коп. за один квадратний метр загальної площі квартири, а з 1 березня 2020 року - 4 грн 43 коп. (протокол № 8 від 23 лютого 2020-08 березня 2020). Судом встановлено, що з 1 вересня 2018 року по 1 серпня 2020 року відповідач не виконує належним чином своїх обов`язків з оплати членських внесків, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 4891 грн 84 коп. 18 лютого 2019 року позивач направив відповідачу претензію-попередження з вимогою сплатити заборгованість протягом 7 календарних днів, однак претензія залишилась без реагування. На підтвердження розміру позовних вимог позивачем надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого заборгованість відповідача по внесках на утримання будинку та прибудинкової території станом на 01 липня 2021 року разом з інфляційними та 3% річних становить 5882 грн 48 коп. (а.с. 27-29). За приписами статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до положень статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів). Основні правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначає Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 № 2866-ІІІ (далі - Закон № 2866-ІІІ). Основна діяльність ОСББ полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Отже, вищезазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна. Відповідно до статті 1 вищевказаного Закону співвласниками багатоквартирного будинку є власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Статтею 10 Закону № 2866-ІІІ визначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту тощо. Стаття 15 Закону № 2866-ІІІ покладає на співвласника обов`язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. За приписом статті 20 Закону № 2866-ІІІ частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Відповідно до статті 22 Закону № 2866-ІІІ для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів. Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Аналіз вищенаведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що співвласник в силу закону зобов`язаний сплачувати затверджені рішенням загальних зборів ОСББ внески і платежі на утримання спільного майна. Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За змістом положень статей 19, 21, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону від 24.06.2004 р. № 1875-IV № 1875-IV, які суд застосовує за аналогією закону, виконавець, виробник житлово-комунальних послуг зобов`язаний щомісяця розраховувати розмір плати за надані житлово-комунальні послуги та надавати платіжний документ споживачу для сплати. Отже ураховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем покладених на неї законом зобов`язань по сплаті обов`язкових внесків, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості. Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд покладає в обґрунтування свого рішення наданий позивачем розрахунок як об`єктивний і належний доказ, який здійснено на основі затвердженого у встановленому порядку розміру внеску на утримання будинку та прибудинкової території та пропорційно до загальної площі належної відповідачу частини квартири (41,15 кв.м). Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У частині другій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідач [PERSON] не виконала грошове зобов`язання, а отже вона на вимогу кредитора зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції). Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100. Згідно з наданим позивачем розрахунком за період з серпня 2018 р. по липень 2021 року його втрати від інфляції склали 702 грн 20 коп., а три проценти річних за вказаний період прострочення - 263 грн 44 коп. Суд покладає в обґрунтування свого рішення розрахунок індексу інфляції та трьох процентів річних, наданий позивачем. Окрім заборгованості по внесках, індексу інфляції та трьох процентів річних, позивачем також заявлено вимоги про стягнення штрафу та відшкодування майнових збитків і моральної шкоди, підстав для задоволення яких судом не встановлено. Так, за положеннями статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (частина 1 статті 547 ЦК України). Відповідно до статті 549 цього Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Зміст наведених норм цивільного закону свідчить про те, що неустойка(пеня, штраф) може нараховуватись лише в тому випадку, якщо її сплата передбачена законом або договором. Договірні відносини між сторонами відсутні, Статут ОСББ «Дев`ятий Вал» не передбачає сплату неустойки за порушення співвласником зобов`язання по сплаті внесків і на жодні положення закону, якими передбачена її сплата, позивач не послався, а відтак вимоги про стягнення штрафу є необгрунтованими. Позивач вказує, що внаслідок порушення відповідачем зобов`язання по сплаті обов`язкових внесків впродовж трьох років йому завдано реальних збитків, які ним розраховані виходячи з частки загального річного об`єму витрат об`єднання, яка припадає на відповідача. Право на відшкодування збитків та моральної шкоди, які були заподіяні порушенням зобов`язання, передбачене нормами статей 611, 612 ЦК України. За положеннями статті 22 цього Кодексу особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). З аналізу зазначеної норми матеріального закону вбачається, що для застосування такої міри відповідальності як стягнення реальних збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) реальних (підтверджених) збитків, тобто втрат майнового характеру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини порушника. Проте позивачем не надано жодних доказів наявності реальних збитків, завданих невиконанням відповідачем зобов`язання, а здійснений ним розрахунок є не правовим вільним трактуванням поняття збитків, який не має нічого спільного із законом. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплює стаття 23 ЦК України, яка визначає, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до статті 1167 цього Кодексу моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Аналіз змісту наведених правових норм дає підстави для однозначного висновку, що юридична особа може претендувати на відшкодування моральної шкоди лише у випадку задоволення її дифамаційного позову про захист ділової репутації, а відтак заявлення вимог про відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах є очевидно необґрунтованим і неприйнятним з огляду на законодавство. Що стосується посилань позивача на те, що відповідач завдала моральної шкоди усім мешканцям будинку, то слід зазначити наступне. За положеннями статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Такі ж норми містяться і у статтях 15, 15 ЦК України. Право на захист особа здійснює на свій розсуд (стаття 20 ЦК України). Відтак ураховуючи, що вимоги про відшкодування моральної шкоди, в тому числі і в інтересах невизначеного кола мешканців будинку, заявлені ОСББ «Дев`ятий Вал», яке не уповноважене діяти від їх імені, підстави для їх задоволення відсутні. Отже з огляду на встановлені обставини та вищенаведені положення закону суд визнає обґрунтованими і доведеними вимоги ОСББ «Дев`ятий Вал» до [PERSON] в зальному розмірі 5882 грн 48 коп., що включає основну заборгованість в сумі 4891 грн. 84 коп., індекс інфляції в сумі 727 грн 20 коп. та три проценти річних в сумі 263 грн 44 коп. Стаття 141 ЦПК України визначає, що у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач заявив вимоги на суму 14641 грн 01 коп. і поніс витрати на сплату судового збору в розмірі 2270 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. Позов задоволено на 5882 грн 48 коп. тобто на 40% від заявлених вимог (5882,48?100/14641, 01), а тому суд покладає на відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 2108 грн. 2108(3000?40%) 1200 + (2270*40%) 908. На підставі викладеного,

Outcome: partial