Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-24 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі продажу недійсним в частині покупця, переведення прав покупця та визнання за нею права власності на транспортний засіб «Toyota Camry», 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . В обґрунтування\~позову покликається\~на те,\~що 20.05.2020 вона купила у [PERSON] вищезазначений автомобіль, придбання авто оформили шляхом надання [PERSON] позивачці довіреності з правом перереєстрації транспортного засобу терміном на один рік. 29.04.2021, коли термін довіреності вже спливав [PERSON] уклала договір купівлі продажу автомобіля з подругою [PERSON] , хоча свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та авто протягом всього часу перебуває у фактичній власності позивачки. На даний час дружні відносини із [PERSON] погіршилися, вони перестали спілкуватися. Вказані обставини позбавляють позивача можливості оформити право власності на автомобіль у позасудовому порядку. Просить суд визнати договору купівлі продажу транспортного засобу № 4647/2021/2559789 укладений між [PERSON] та [PERSON] про купівлю продаж транспортного засобу «Toyota Camry», 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] недійсним в частині покупця та перевести права покупця за договором на позивача. Скасувати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 29.04.2021 та визнати за нею право власності на зазначений вище транспортний засіб. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 22.02.2022 року до суду від представника територіального сервісного центру МВС 4647 РСЦ МВС у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому при прийнятті рішення суду про задоволення позовних вимог позивача, покладаються на розгляд суду. Зазначає, що реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі ЗУ «Про дорожній рух» та постановою КМ України від 7 вересня 1998 р за № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів». Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку зокрема може бути: копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. В підготовче судове\~засідання позивач не з`явилася, представник позивача адвокат Колошкін І.А. подав до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. В підготовче судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, однак подали до суду клопотання про розгляд справи без участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Третя особа- територіальний сервісний центр МВС 4647 РСЦ МВС у Львівській області в підготовче судове засідання не з`явилися, належно та вчасно був повідомлений про день, час, місце розгляду справи. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 14.04.2022, є дата складення повного судового рішення 25.04.2022. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд приймає визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Частиною першою статті 15 ЦК України визначене право кожної особи на захист свого порушеного цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Згідно статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на звернення до суду за захистом, передбачає можливість отримати захист порушеного права, обумовлене тим, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Порушене право, за захистом якого особа може звертатися до суду, за змістом рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 має той самий зміст, що й поняття охоронюваний законом інтерес : - правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції та законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення, визнання порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч.2 зазначеної статті способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 02.05.2020 року [PERSON] надав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Яворівського нотаріального округу Львівської області Дидою І.М., зареєстрована в реєстрі за № 325, на ім`я [PERSON] з правом перереєстрації транспортного засобу «Toyota Camry», 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , відповідно до змісту якої передбачено право від імені позивача укладати договори цивільно-правового характеру щодо користування та розпорядження автомобілем визначаючи на власний розсуд їх істотні умови, одержувати за результатами згаданих угод грошові кошти і т.п. 29.04.2021 [PERSON] було відчужено транспортний засіб «Toyota Camry», 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] на користь [PERSON] за договором купівлі-продажу № 4647/2021/2559789 від 29.04.2021 за ціною продажу транспортного засобу 112000 гривень. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] «Toyota Camry», 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] на праві власності належить [PERSON] . Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Так, необхідно виходити, зокрема, з того, що встановивши, що обов`язки покупця за договором купівлі-продажу виконала подруга [PERSON] , яка була лише формально зазначена такою в договорі, суд визнає покупцем за договором позивача у справі, оскільки обраний позивачем спосіб захисту своїх прав шляхом визнання недійсним спірного договору в частині покупця не потребує додаткового визнання за позивачем права власності, оскільки сам по собі породжує таке право. Саме таку думку висловив Верховний Суд у своїй постанові від 16 січня 2019 року у справі № 521/17654/15-ц. 22 липня 2020 року, постанові Верховного суду від 20 липня 2020 року по справі № 265/3310/17 провадження № 61-2308св19. Враховуючи наведені обставини і оцінюючи досліджені наявні у справі докази, суд доходить висновку, що договір купівлі-продажу транспортного засобу № 4647/2021/2559789 від 29.04.2021 є недійсним правочином в частині зазначення покупцем [PERSON] , оскільки зазначений автомобіль фактично вже був придбаний [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 16, 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши надані докази, надавши їм правову оцінку, відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Таким чином, визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, згідно клопотання представника позивача судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved