Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

12.04.2022 представник позивача [PERSON] за допомогою системи «Електронний суд» звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Огульчанське» згідно сертифікату серії ХР №028808, що належало [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що за життя [PERSON] проживала з дідусем позивача [PERSON] без реєстрації шлюбу, тому свідоцтво про їх шлюб відсутнє. Від спільного проживання в них народився син [PERSON] батько позивача, який фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , так як вступив в управління, володіння та користування її майном, що, на думку представника, підтверджується наявністю у [PERSON] оригіналів правовстановлюючих документів. Інших спадкоємців майна [PERSON] , окрім [PERSON] немає. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно сину [PERSON] позивачу у справі, однак він позбавлений можливості оформити спадкові права на майно померлої бабусі [PERSON] , так як факт прийняття [PERSON] спадщини після її смерті можливо встановити лише в судовому порядку. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 13.04.2022 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача міський голова Скрипніченко В. надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов, суд враховуючи положення ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 20.05.2020 державним нотаріусом Третьої Харківської міської ДНК Лученко Л.А. та зареєстрованого в реєстрі за №1-100, спадкова справа №74/2020, спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його син [PERSON] на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я.М. 24.12.2001, зареєстрованого в реєстрі за №1-3319. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 22.12.2020 у справі №615/1201/20 з урахуванням додаткового рішення від 11.03.2021 встановлено факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була бабусею [PERSON] позивача у справі та матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] , а також факт належності їй сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №028808 із земель КСП «Огульчанське», що зареєстрований 28.07.1996 за №312 на ім`я [PERSON] . Рішення набрало законної сили та звернуто до виконання. Ч.4 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. При цьому судом встановлено, що [PERSON] проживав разом з матір`ю, яка відповідно до змісту рішення Валківського районного суду Харківської області від 06.05.1980 у справі №2-195/1980 з 1951 року знаходилася у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] та проживала в господарстві [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Отже, [PERSON] фактично прийняв спадщину після своєї матері [PERSON] , так як вступив в управління, володіння та користування її майном. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.05.1996 Огульцівською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №11, [PERSON] померла [INFO] в с. Огульці. Батько позивача помер [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.03.2009 відділом РАЦС по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №3996. З часу смерті батька позивач користується належним померлому спадковим майном, в тому числі земельною ділянкою, що підтверджується наявними у нього правовстановлюючими документами. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлює, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Слід зазначити, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», який згідно п.1 розділу II Прикінцевих положень набрав чинності з 1 січня 2019 року, внесені зміни до законодавчих актів України, зокрема у ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в нинішній редакції) невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Відповідно до ст.3 Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). За положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Згідно роз`яснень\~Міністерства юстиції\~України №\~19-32/319\~від 21.02.2005\~року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлими права на спадкове майно судом не встановлено, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання права на земельну частку (пай), що входить до спадщини, яка залишилася після смерті бабусі [PERSON] та батька [PERSON] , так як досліджені докази свідчать про неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved