Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до судового наказу, винесеного Первомайським міськрайоним судом Миколаївської області 30.09.2020, з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11.09.2020 і до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день його матеріальне становище дуже змінилось, зокрема, він не має постійного працевлаштування, має нерегулярний заробіток, який становить близько 6000-7000 грн. на місяць, не має власного житла і вимушений його винаймати плата за яке, разом із комунальними послугами ставить близько 4000 грн. на місяць. Зі зміною істотних обставин в матеріальному стані у нього виникла заборгованість по аліментам станом на 01.02.2022, у розмірі 5107,34 грн. На підставі зазначеного позивач просить суд зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина з 1/4 частики до 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 24.02.2022 було відкрито провадження у даній справи та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 22.03.2022 на 09.00 год. Ухвалою суду від 22.03.2022 розгляд справи по суті було відкладено до 19.04.2022 до 09.30 год., для надання відповідачці, можливості подання відзиву на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Відповідачці вручені копія позовної заяви і додатків. 12.04.2022 від відповідачки на адресу суду надійшов відзив у якому остання заперечуючи проти позову вказала, що позивачем у позові не наведено підстав для зменшення розміру аліментів та не додано жодних письмових доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме, доказів стосовно отриманих ним доходів. Також, позивачем не додано до позову квитанцій, чеків про оплату ним коштів за житло, яке він винаймає та комунальних послуг. Також зауважила, що з відповідача стягуються аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1050 грн. на місяць, проте позивач не сплачує навіть той мінімум, який визначено законодавством і додаткових витрат на утримання сина не несе, хоча є працездатним, у шлюбі не перебуває та інших утриманців не має. В зв`язку із наведеним просила відмовити в позові. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що судовим наказом, винесеним Первомайським міськрайоним судом Миколаївської області 30.09.2020, з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11.09.2020 і до досягнення дитиною повноліття. 16.02.2022 позивач звернувся до суду із позовом про зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, посилаючись на те, що він офіційно не працевлаштований, в зв`язку з чим, перебуває у важкому матеріальному становищі. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в\~Постанові №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зокремап.23, відповідно до\~ст.192 СК України,розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 273 СК України,\~якщо матеріальний\~або сімейний\~стан особи,\~яка сплачує\~аліменти,\~чи особи,\~яка їх\~одержує,\~змінився,\~суд може\~за позовом\~будь-кого\~з них\~змінити встановлений\~розмір аліментів\~або звільнити\~від їх\~сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України, суд дійшов висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. \~Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У\~статті 192 СК України\~наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143 цс 13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст.192 СК України,\~але й\~низка інших\~норм,\~присвячених обов`язку\~батьків утримувати\~своїх дітей\~(ст.182\~«Обставини,\~які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України. Позивач є працездатним, будь-яких належних та допустимих доказів про погіршення свого матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання сина - позивач не надав. Твердження позивача про те, що він не має власного житла, орендує квартиру у приватної особи, сплачуючи про цьому близько 4000 грн. щомісяця, також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, так як вказаний договір не містить дати його укладення та не посвідчений у встановленому законом порядку. До того ж, позивачем не надано будь-яких платіжних документів про сплату орендної плати та комунальних послуг. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено та не підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, тому в задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору, необхідно покласти на позивача.

Outcome: dismissed