Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

09.11.2021 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява [PERSON] , від імені якої діє її представник адвокат Фурсенко С.С., з вимогою: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 21288 вчинений 03.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення заборгованості з боржника [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» згідно кредитного договору від 23.07.2013, укладеного з ПАТ «Дельта Банк» в розмірі 41464,00 грн. та стягнути з ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на користь [PERSON] понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви до суду немайнового характеру та понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 6100,00 грн. (а.с.2-10). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з програми «Дія» вона дізналася про те, що відкрито виконавче провадження ВП 64661494 відповідно, до якого, з неї стягують за виконавчим написом № 21288 від 03.02.2021 року приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича заборгованість в розмірі 41464,00 грн. згідно кредитного договору від 23.07.2013 року, укладеного з ПАТ «Дельта Банк» з боржника [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». 15.10.2021 позивач звернулася із запитом адвоката до приватного нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», відповідно до якої я просила надіслати їй: копію виконавчого напису № 21288 виданого 03.02.2021 року, копії документів з якими відповідач звернувся до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису, копії документів, які підтверджують набуття ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» право вимоги відносно [PERSON] на суму зазначену в виконавчому написі. Відповідь на вказані заяви вона не отримала. В цей же день позивач звернулася з заявою до приватного виконавця Табінського О.В. та просила ознайомити її з матеріалами виконавчого провадження, зокрема з документами, які були подані відповідачем разом із заявою про відкриття виконавчого провадження. У відповідь, приватний виконавець надіслав їй копію заяви стягувача, копію виконавчого напису №21321 від 03.02.2021 року, копію кредитного договору з ПАТ «Дельта Банк» у вигляді заяви № 008-29499-230713 від 23.07.2013 року, Ознайомившись із наданими приватним виконавцем документами позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням законодавства та підлягає скасуванню. Зокрема вказує, що за період з 22.05.2020 року по 31.01.2021 рік у позивача відсутня заборгованість в розмірі, який зазначено в виконавчому написі, і у приватного нотаріуса не було правових підстав для посвідчення оскаржуваного виконавчого напису, оскільки надані відповідачем документи не підтверджують безспірність заявленої до стягнення суми боргу. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 03.02.2021 року після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, якою було визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначає, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначає, що вказане порушення є самостійною та достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також зазначає, що за виконавчим написом стягується заборгованість за період з 22.05.2020 по 31.01.2021, але за вказаний період заборгованість не може бути нарахована. Вказує, що відповідно до Договору, строк його дії 364 дні (з 23.07.2013 року по 23.07.2014 рік) та інші умови не погоджувалися між мною та кредитором. В цей час договір вже не діяв, нарахування відсотків неправомірно та закінчився трирічний строк позовної давності для стягнення заборгованості. Вона не була в встановленій законодавством формі ознайомлена з інформацією про умови кредитування, Розрахунком орієнтованої сукупною вартістю кредиту, Правилами та тарифами, які нібито розміщені на Офіційному сайті банку, не підписувала їх. Стверджує, що Договором не було передбачено сплата будь - який відсотків за користування кредитними коштами. Позивач не підписувала Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи, не підписувала, в зв`язку із чим сторонами не досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування коштами. За таких обставин, оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням діючого законодавства, тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Одночасно з позовною заявою до суду було подано заяву про забезпечення позову про зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису (а.с.17-21). Ухвалою від 11 листопада 2021 року заяву [PERSON] про забезпечення позову було задоволено, зупинено стягнення в межах виконавчого провадження 64661494 відкритого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським Олегом Володимировичем з примусового виконання виконавчого напису № 21288, виданого 03.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення заборгованості з боржника [PERSON] згідно кредитного договору від 23.07.2013, укладеного з ПАТ «Дельта Банк» в розмірі 41 464,00 гривень, до набрання рішенням суду законної сили (а.с. 43-47). Ухвалою від 11 листопада 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.48-49). У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач згідно з поданими заявами від 10.01.2022 та від 14.02.2022 просила розгляд справи здійснювати без її участі (а.с.58,61). Представник відповідача в призначене засідання повторно не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, відзив та заяви про розгляд справи без його участі до суду не направив. Треті особи приватний нотаріус Горай О.С., а також приватний виконавець Табінський О.В. в призначене засідання не з`явилися, пояснень по суті позову не подали. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечував. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №21288, яким задоволено вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , - заборгованості за кредитним договором №008-29499-230713 від 23.07.2013, укладеного з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло на підставі Договору №2251/К про відступлення права вимоги за кредитними договорами від 21.05.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 37616221) за період з 22.05.2020 по 31.01.2021 в розмірі 40964 гривень, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 27164,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 13800,00 грн.. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягнення з боржника на користь стягувача становить 41464,00грн (а.с.20). Постановою про відкриття виконавчого провадження від 01.03.2021 ВП №64661494 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським Олегом Володимировичем відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису №21288 від 03.02.2021, виданимо приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., боржником у якому є [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), стягувачем - ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 37616221). За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняється нотаріусами. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, а саме: нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника. Відповідно до п. п. 3.1, 3.2, 3.5, п.3 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин». Отже, чинна редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не містить окремого розділу щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а виключно за нотаріально посвідченими договорами. Так, зі змісту виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі Кредитного договору №008-29499-230713 від 23.07.2013, укладеного між [PERSON] з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло на підставі Договору №2251/К про відступлення права вимоги за кредитними договорами від 21.05.2020 року до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Будь-яких належних і допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що до відповідача перейшло право вимоги за вищевказаним Кредитним договором №008-29499-230713 від 23.07.2013, відповідачем надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. Позивачем до позовної заяви долучено копію Заяви №008-29499-230713 від 23.07.2013 складена від імені [PERSON] , за змістом ч.3 якої вказана заява є її пропозицією ТОВ «Дельта банк» на умовах, визначених у пропозиції та відповідно до Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта банк», затверджених рішенням Директорів Банку від 20 березня 2013 року, протокол №14, укласти з нею Договір на невизначений строк, якою підтвердила, що отримала картку [NUMBER] (п.10) (а.с.21). При цьому за змістом п.п.2.3, 2.4 частини Заяви ліміт кредитної лінії становить -40000 грн., строк ліміту Кредитної лінії - 364 дні. Будь-яких доказів того, що строк дії договору та відповідно користування кредитною лінією було в подальшому продовжено суду надано не було. Як вбачається зі змісту виконавчого напису заборгованість стягується за період з 22.05.2020 по 31.01.2021 в розмірі 40964 гривень, що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 27164,00 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 13800,00 грн.. (а.с.20). Належних і допустимих доказів того, що приватному нотаріусу, були подані відомості про безспірність цієї суми заборгованості, суду надано не було, як і доказів направлення стягувачем (ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») направлення повідомлення боржнику про погашення заборгованості. Крім того, зазначений у виконавчому написі період стягнення з період з 22.05.2020 по 31.01.2021 жодним чином не обґрунтований та не доведений, а також виходить за межі трирічного строку з дати завершення строку ліміту кредитної лінії, Так, виходячи зі змісту підписаної Позивачем (боржником) та представником ПАТ «Дельта банк» Заяви, право вимоги мало виникнути 23.07.2014, що свідчить про те, що за вимогами, які виникли до вказаної дати, на момент звернення відповідача (стягувача) до приватного нотаріуса у лютому 2021 року сплинули строки позовної давності. Отже, ця обставина мала бути перевірена приватним нотаріусом Горай О.С. перед вчиненням виконавчого напису в силу вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, відповідно до висновків Верховного Суду, наведених у Постанові від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Так, зі змісту виконавчого напису не вбачається, що при його вчиненні нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому слід дійти висновку, що у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості за кредитним договором зазначений у написі є безспірним. Доказів, які б доводили протилежне, суд надано не було. Таким чином, приватним нотаріусом Горай О.С.не міг бути вчинений оспорюваний виконавчий напис на підставі кредитного договору му Кредитного договору 008-29499-230713 від 23.07.2013, укладеного між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] , який не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Подібна правова позиція наведене у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс2) З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ст.ст.87,88 Закону України «Про виконавчий напис», а отже має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Будь-яких доказів, які б спростовували ці висновки суду, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Будь-яких доказів, які б спростовували ці висновки суду, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 908 гривень та 454 гривні на загальну суму 1362 гривні (а.с. 1,30), підлягають стягненню на його користь з відповідача. Крім того до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Зі змісту статті 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Так, відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають стягненню. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар (плата за договором), порядок обчислення якого (фіксований розмір чи погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру» визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України «Про адвокатуру» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Представником позивача до матеріалів позовної заяви було долучено ордер Серії АР №1022361, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4431, Договір про надання правничої допомоги від 15 жовтня 2021 року, Акт надання послуг/ виконаних робіт від 01 листопада 2021 року, що підтверджують понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги в сумі 6100 гривень (а.с. 22-23,25,,26,27). Факт надання такої допомоги, окрім долученого договору та додатків, акту виконаних робіт, підтверджується також складеними адвокатом процесуальними документами: позовною заявою, адвокатськими запитами, заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, заявою про забезпечення позову (а.с.2-10,14,15,17,31-34). На переконання суду понесені позивачем витрати на правничу допомогу є співмірними з заявленими позовними вимогами, з урахуванням того, що оспорюваним виконавчим написом з позивача на користь відповідача було стягнуто 41464,00 гривень, а також, враховуючи, що розмір таких витрат не перевищує мінімального розміру заробітної плати, встановленого на дату звернення з позовом до суду. Враховуючи викладене, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в сумі 5000 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved