Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Львівського відділення № 1 ПАТ Банк «Форвард», в якому просить стягнути з відповідача 10\~000 грн. неповернутого депозиту та моральну шкоду у цьому ж розмірі. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13 серпня 2018 р. відповідач отримав від неї 10\~000 грн. для поповнення поточного рахунку існуючого депозиту, термін якого до 20.07.2020 р. 20.07.2020 р. вона отримала депозит, але без суми вказаного поповнення. Вказує, що вказаними неправомірними діями відповідача їй спричинено моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 10\~000 грн. відтак просить позов задоволити, стягнувши вказані кошти в судовому порядку. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 29 вересня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 19.10.2021 р. позивач подала до суду заяву «про зміну формулювання назви позову», в якій просила стягнути з відповідача 20\~000 грн. моральної шкоди. 02.12.2021 р. позивач подала до суду «відзив на відзив», в якому просила визнати квитанцію №784016 від 23.08.2018 р. такою, що не відповідає вимогам Умов, є протиправною та підлягає переробці, замінивши слово «поточний» на «вкладний», гроші повернути вкладниці. 24.01.2022 р. від позивача на адресу суду надійшли «Доповнення до позивної заяви», в якій остання визначила розмір моральної шкоди, спричиненої їй розкриттям банківської таємниці у розмірі 40\~000 грн. У судовому засіданні позивач, вчергове уточнивши свої позовні вимоги просила суд «змінити формуліровку квитанції» та стягнути з відповідача в її користь 10000 матеріальної та 40000 грн. моральної шкоди. Відповідач у судове засідання не з`явився, у своїх заявах від 25.11.2021 р., 30.11.2021 р., просив слухати справу у його відсутності, в задоволені позову відмовити в повному обсязі, в зв`язку з його безпідставністю та недоведеністю Вказує, що усі розрахунки між Банком та позивачем здійснені, відповідно до умов Договорів банківського вкладу (депозиту), а також умов обслуговування вкладів фізичних осіб АТ «Банк Форвард». Крім того вказує, що позивач не надала жодних доказів, які б підтверджували вину Банку у заподіянні їй моральної шкоди/страждань внаслідок порушення її прав. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.1058, ч. 1 ст. 1059 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозит) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї чи дохід в іншій формі на умовах і в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу оформляється в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). В судовому засіданні встановлено, що в обґрунтування своїх позовних вимог щодо стягнення з відповідача неповернутого депозиту у сумі 10\~000 грн., позивач посилається виключно на копію квитанції № 784016 від 13.08.2018 р., з якої вбачається, що платник [PERSON] (код платника [NUMBER] ), 13.08.2018 р., внесла на рахунок отримувача - АТ «Банк Форвард», код отримувача 1462332768 грошову суму у розмірі 10\~000 грн. Однак вказана квитанція не містить жодної інформації, яка б підтверджувала відкриття Банком будь-яких рахунків на ім`я позивача, в тому числі депозитних, умов обслуговування таких рахунків, а також умов і термінів повернення депозиту. Більше того, позивачем до матеріалів справи не додано жодного договору, який б підтверджував розміщення нею будь-яких коштів на рахунках Банку. З врахуванням наведеного додана квитанція не може братись судом до уваги в якості доказу на підтвердження вимоги щодо стягнення з відповідача зазначених коштів. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення на її користь моральної шкоди, заподіяної внаслідок неправомірних дій відповідача, то суд зазначає, що, відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених чинним законодавством України. Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні обґрунтування та докази на підтвердження неправомірності дій та наявності вини в діях Банку, така вимога позивача є безпідставною та необґрунтованою. Щодо вимоги позивача про «зміну формулювання квитанції», то суд зазначає, що статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права\~визначено способи захисту\~ прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом, відтак застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Оскільки позивачем не доведено наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення\~/ захисту в обраний спосіб, така вимога є неналежним способом захисту, що є самостійною умовою для відмови в її задоволенні. Відповідно до ст. 10, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановивши, що позивач не довела належними та допустимими доказами порушення будь-яких її прав відповідачем, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог останньої. Питання про стягнення судових витрат вирішується судом відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed