Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

15 квітня 2022 року представник позивача - Сідун Владислав Мирославович подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, з посиланням на те, що за результатами судового розгляду справи не було вирішено питання про розподіл витрат за надання правничої допомоги. Дослідивши матеріали справи №303/677/22, клопотання, суд приходить до наступного висновку. На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 квітня 2022 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Поряд з цим, за результатами судового розгляду справи не було вирішено питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом позовної заяви. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 3 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з приписами частини першої, другої та третьої статті 134 Цивільного процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Положеннями статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 Цивільного процесуального кодексу України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо). З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Сідуном В.М. 17 січня 2022 року було укладено договір про надання правничої допомоги (представництво адвокатом) №01/2. Порядок виплати гонорару визначений пунктом 4 вказаного договору. На підставі вказаного договору 17.01.2022 було виписано ордер серії АО №1018170. У поданій на розгляд суду позовній заяві було зазначено про понесені витрати на надання правової допомоги. Разом з тим, 9 лютого 2022 року представник позивача подав до суду суду належний розрахунок суми гонорару (попередні консультації щодо характеру спірних правовідносин, збір, вивчення та правовий аналіз матеріалів, підготовка позовної заяви із додатками та оплата судового збору) та квитанцію про сплату таких витрат в сумі 10000,00 гривень. Таким чином, з огляду на те, що на підставі рішення суду від 12.04.2022 позовні вимоги задоволено лише по відношенню до відповідача (1), а також враховуючи порядок розподілу судових витрат за результатами судового розгляду справи та неможливість їх солідарного понесення сторонами, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги у межах суми 5000,00 гривень. Таким чином, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача (1) підлягає стягненню сума 5000,00 гривень витрат за надання професійної правничої допомоги. На підставі наведеного та

Outcome: approved