Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] \~ звернулася\~ до\~суду з\~позовною заявою\~ до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ПАРІС", треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивачка зазначила, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександра Володимировича перебуває виконавче провадження зареєстровано в АСВП під №63790748 з примусового виконання виконавчого напису вчиненого 16.12.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. під р.н. 92366 про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» заборгованості на загальну суму 22413,01 грн. Вважає вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем від № 692366 від 16.11.2020 про стягнення з неї коштів в сумі 22413,01 грн. таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку відсутністю правових підстав у нотаріуса для вчинення вказаної нотаріальної дії з наступних підстав. Просить суд винести рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, зареєстрованого в реєстрі завід №92366 від 16.11.2020 щодо стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» заборгованості в розмірі 22413,01 грн. Одночасно з пред`явленням вказаного позову стороною позивача подано до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду 09.08.2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Також, ухвалою суду від 09.08.2021 року задоволено заяву позивачки про забезпечення позову. Представник позивачки подала до суду заяву, у якій позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх, провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~Компанія "ПАРІС"\~ в\~ судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, але в установлений судом строк не подав до суду відзиву на позовну заяву, та не подав жодної іншої заяви, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди представника позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, своїми процесуальними правами, визначеними ст. 43 ЦПК України, не скористалися: заяв, пояснень, заперечень, тощо суду не надали. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича перебуває виконавче провадження зареєстровано в АСВП під № 63790748 з примусового виконання виконавчого напису вчиненого 16.12.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. під р.н. 92366 про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» заборгованості на загальну суму 22413,01 грн. Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович вчинив виконавчий напис від №692366 від 16.11.2020 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» заборгованості на загальну суму 22413,01 грн. На підставі виконавчого напису нотаріуса Горая О.С., приватним виконавцем Ванжою О.В. було відкрито виконавче провадження № 63790748 від 02.12.2020 року про стягнення зі [PERSON] коштів в сумі 22413,01 грн. Слідом приватним виконавцем Ванжою О.В. були винесені наступні постанови: постанова про арешт на все нерухоме та рухоме майно боржника [PERSON] від 02.12.2020 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрати виконавчого провадження , 25154,31 грн., постанова від 02.12.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження якою визначено для боржника [PERSON] розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 500,00 грн., постанова від 02.12.2020 про стягнення з боржника основної винагороди якою стягнено з боржника [PERSON] основну винагороду у сумі 2241,30 грн., постанова від 04.03.2021 про арешт коштів [PERSON] що містяться на відкритих рахунках на її ім`я. Усю інформацію по виконавчому провадженню позивачем отримано з автоматизованої системи виконавчого провадження за ідентифікатором доступу А714Б174БФ6Г. Єдиним доходом, який отримувала позивачка у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є соціальна допомога на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що є інвалідом з дитинства, у розмірі 2435,80 грн. щомісячно. Однак, починаючи з квітня місяця 2021 року позивачка припинила отримувати соціальну допомогу дитини, адже рахунок у банку на її ім`я заблоковано у зв`язку з наявністю постанови нотаріуса про накладення арешту на кошти та рахунки [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріусу. Таким чином, тим, що видано виконавчий напис нотаріусом Горай О.С. та відкрито виконавче провадження приватним виконавцем Ванжою О.В., накладено арешт на кошти та рахунки позивачки, що призвело до позбавлення дитини - інваліда соціальної допомоги, кошти що належать саме дитині а не його матері, матір як законний представник, лише отримувала кошти на лікування своєї дитини, адже його тяжке захворювання як вроджена вада серця потребує постійного щоденного лікування та профілактики захворювання. Вказаний виконавчий напис є незаконним, оскільки із вказаним кредитором позивач не укладав угод кредитного характеру; нотаріус не пересвідчився у відсутності спору між сторонами та вчинив напис, стягнувши неіснуючу заборгованість; нотаріус вчиняє виконавчий напис лише на нотаріально посвідченій угоді, яка встановлює заборгованість. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написі нотаріусів» в частині, тому нотаріус незаконно здійснив стягнення боргу на підставі пунктів вказаної постанови, які було скасовано. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). \~ \~ \~ \~І Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визнає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 16 ЦК України закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Відповідно до положень статей 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що /одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вимоги до змісту виконавчого напису закріплені у статті 89 Закону України «Про нотаріат». Процедура вчинення виконавчих написів, чинна на момент вчинення спірного виконавчого напису, визначена в розділі 32 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (далі - Інструкція). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, щ<Ь таке право виникло в стягувана раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 . Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Водночас, згідно зі статтею 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19) відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) у подібних правовідносинах. Отже, відповідне право стягувана, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне' у стягувана право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Отже, підставами визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є недотримання визначеної Законом України «Про нотаріат» та Інструкцією процедури вчинення виконавчих написів. Тобто при оспорюванні виконавчих написів, позивачі звертаються з позовом про визнання їх такими, що не підлягають виконанню з тих підстав, що суми, на які вчинено виконавчий напис не є безспірними, стягувач не надав нотаріусу усі документи, які підтверджують заборгованість, пропущений строк вчинення виконавчого напису, тощо. Вказана правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24 грудня 2020 року у справі №754/16184/16-ц (провадження № 61-11970св19). Таким чином, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем від № 92366 від 16.11.2020 про стягнення з позивачки [PERSON] коштів в сумі 22413,01 грн. таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку відсутністю правових підстав у нотаріуса для вчинення вказаної нотаріальної дії. Крім того, на засіданні від 5 квітня 2021 Вища кваліфікаційна комісія нотаріату (ВККН) за поданнями Міністерства юстиції та його територіальних органів позбавила свідоцтва приватного нотаріуса [PERSON] за неодноразові грубі порушення законодавства, майже 1 тис. з роблені ним виконавчих написів оскаржується в судах. В багатьох випадках Горай посвідчував виконавчі написи на кредйтних договорах, що заборонено законом, а також посвідчував написи на договорах, оформлених по крадених документах або щодо людей, які взагалі не брали кредитів, з реєстру нотаріусів Горая уже прибрали, доступу до реєстрів речових прав та юросіб він не має. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення в повному обсязі, а під час звернення до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору як малозабезпечена особа на підставі ЗУ «Про судовий збір, ч. 3 ст. 136 ЦПК України, та як особа, яка є законним представником дитини з інвалідністю на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1362,00 грн., які складаються з сум 908,00 грн. - за подачу позовної заяви, 454,00 грн. - за подачу заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved