Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 20.05.2020 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики за умовами якого позивач надав відповідачу позику у розмірі 448 056,00 грн., що на момент укладення договору було еквівалентно 16 800,00 доларів США за офіційним курсом НБУ української гривні до долара США, необхідну відповідачу для власних потреб. На підтвердження факту отримання грошових коштів позивачем надано розписку, засвідчену підписом відповідача. Відповідачем неналежним чином виконуються умови договору позики, станом на день звернення до суду у відповідача наявна заборгованість перед [PERSON] у розмірі 448 056,00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у сумі 448 056,00 грн. та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 4 480,56 грн. Ухвалою від 29.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 13.12.2021 року. Сторонам надано строк для надання відзиву та заперечення на відзив. Ухвалою суду від 13.12.2021 року підготовче судове засідання відкладено, визнано явку позивача та відповідача у судове засідання, призначене на 25.01.2022 року обов`язковою. 25.01.2022 року через канцелярію суду представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач подав до суду заяву про визнання позову у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності. Перед судовим засіданням, призначеним на 10.02.2022 року, Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не прибув, у заяві від 25.01.2022 року зазначив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у наданий судом строк та станом на час розгляду справи своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, відтак відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням вказаного, суд прийшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передбачено ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини. З матеріалів справи встановлено, що 20.05.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики № б/н, факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою, засвідченою підписом відповідача (а.с.5). За умовами вказаного договору позивач надав відповідачу позику у розмірі 448 056,00 грн., що на момент укладення договору було еквівалентно 16 800,00 доларів США за офіційним курсом НБУ української гривні до долара США, необхідну відповідачу для власних потреб. Згідно п. 2.1. Договору позики кінцевий строк повернення позики - 20.05.2021 року. Відповідач свої зобов`язання не виконав. Доказів про погашення суми боргу станом на час розгляду справи відповідач не надав. Як встановлено ст.ст. 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст.1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку та в строк визначений договором позики [PERSON] не повернуті, позикодавець має право вимагати виконання зобов`язання у будь-який час шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми позики, отже, існують правові підстави для стягнення у примусовому порядку з боржника суми у розмірі 448 056,00 грн., оскільки відповідачем було підтверджено факт отримання грошових коштів. Дослідивши надані представником позивача на підтвердження позовних вимог письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та стягує з відповідача заборгованість в розмірі 448 056,00 грн. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 4 480,56 грн.

Outcome: approved