Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» 27418 грн. 43 коп. - суми невідшкодованого матеріального збитку за наслідками ДТП, 2800 грн. - компенсації витрат на послуги з оцінки матеріального збитку. Свої вимоги мотивує тим, що 02.07.2021 р. близько 12 год. 30 хв. поблизу будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Семена Палія, 99-б/10 сталось ДТП за участю [PERSON] дружини позивача, що керувала автомобілем Toyota Corolla (2008 року випуску, державний номер [NUMBER] ), який належить позивачу на праві власності, що підтверджується копією технічного паспорту. За наслідками ДТП було пошкоджено автомобіль Toyota Corolla (2008 року випуску, державний номер [NUMBER] ). Винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] , який керував вантажним автомобілем «DAF 95 XF» (державний номер [NUMBER] ) з напівпричепом «Беналв» (державний номер [NUMBER] ). Вказаною особою було порушено п.10.3 «Правил дорожнього руху», що, у свою чергу, стало причиною пригоди. Факт вини [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується Постановою Суворовського районного суду міста Одеси по справі №523/12888/21 про адміністративне правопорушення. Цивільно-правову відповідальність власника (водія) вантажного автомобілю «DAF 95 XF» (державний номер [NUMBER] ) було застраховано ПрАТ «СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий поліс №201433282 зі страховою сумою на одного потерпілого 130000 грн.). 05.07.2021 року позивач повідомив відповідача про факт ДТП (Повідомлення №39356 вх. №1067 від 05.07.2021 року). Крім того, у повідомленні [PERSON] зазначив, що згоди на самостійне визначення Страховиком страхової суми не надає. 05.07.2021 року [PERSON] звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] (сертифікат СОД ФГІУ №562/19, дійсний до 19.07.2022 року), яким був виконаний Звіт №0507/21 з оцінки вартості матеріальних збитків, нанесених власнику автомобіля TOYOTA Corolla р.н. [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП. Згідно висновку, складеного СОД (оцінювачем) [PERSON] розмір матеріального збитку у результаті ДТП складає 94919 гривень 64 копійки. 28.07.2021 року [PERSON] звернувся до Відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. До заяви був доданий оригінал Звіту №0507/21 з оцінки вартості матеріальних збитків. 04.10.2021 року, Відповідачем, на користь [PERSON] здійснено виплату страхового відшкодування за випадком ДТП, який визнано страховим та стався 02.07.2021 року. Розмір відшкодування, що був сплачений [PERSON] складав 64901 гривня 21 копійка. Крім того, винною особою позивачу було відшкодовано суму франшизи у розмірі 2600 гривень. Слід зазначити, що будь-якого узгодження суми страхової виплати з боку ПрАТ «СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" із позивачем не здійснювалось. Розрахунки та/чи висновки спеціалістів не надавались. Крім того, сплаченого відшкодування не вистачає навіть на придбання запчастин для пошкодженого автомобілю. Не погодившись з вказаною виплатою [PERSON] звернувся до Відповідача з листом від 22.10.2021 року у якому просив здійснити доплату страхового відшкодування у розмірі 27418 грн. 43 коп. У відповідь йому було направлено лист №4378/ДВЗ від 09.11.2021 року у якому Відповідач відмовлявся здійснити доплату, а також, вказував, що розмір збитку визначений ним на підставі Звіту Експертизи №12986 від 14.08.2021 року «про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням ТЗ». Копію звіту до листа додано не було. Пунктом 36.7 ст. 36 Закону також передбачено, що Рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку. Таким чином, [PERSON] не згодний з сумою, що виплачена йому у якості відшкодування понесених збитків, вважає її необґрунтованою та звернувся до суду з метою стягнення з Відповідача різниці у примусовому порядку. Окрім того просив стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 908 гривень. На адресу суду 28 грудня 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 05 січня 2022 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк\~для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання\~відзиву на позовну заяву. (а.с. 53,54). Позивач в судове засідання не прибув, його представником-адвокатом Нетроніним Р. О. надано клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з обґрунтувань, що викладені позові. Проти проголошення заочного рішення не заперечував. (а.с. 67). Представник відповідача в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 58). Відзиву у встановлений строк на адресу суду від відповідача не надходило. Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності представника відповідача. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення за письмовою згодою представника позивача. (а.с. 67). З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 3 ст.\~2\~ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13\~ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43\~ЦПК встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд встановив наступні обставини. 02.07.2021 р. близько 12 год. 30 хв. поблизу будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Семена Палія, 99-б/10 сталось ДТП за участю [PERSON] дружини позивача, що керувала автомобілем Toyota Corolla (2008 року випуску, державний номер [NUMBER] ), який належить позивачу на праві власності, що підтверджується копією технічного паспорту. За наслідками ДТП було пошкоджено автомобіль Toyota Corolla (2008 року випуску, державний номер [NUMBER] ). Винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] , який керував вантажним автомобілем «DAF 95 XF» (державний номер [NUMBER] ) з напівпричепом «Беналв» (державний номер [NUMBER] ). Вказаною особою було порушено п.10.3 «Правил дорожнього руху», що, у свою чергу, стало причиною пригоди. Факт вини [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується Постановою Суворовського районного суду міста Одеси по справі №523/12888/21 про адміністративне правопорушення. (а.с. 11). Відповідно ж до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто враховуючи вищевикладене, факт винуватості [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 02 липня 2021 року о 12:27, є встановленим і доказуванню не підлягає. Власником автомобіля марки Toyota Corolla (2008 року випуску, державний номер [NUMBER] ), є позивач [PERSON] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . (а.с. 10). Цивільно-правову відповідальність власника (водія) вантажного автомобілю «DAF 95 XF» (державний номер [NUMBER] ) було застраховано ПрАТ «СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий поліс №201433282 зі страховою сумою на одного потерпілого 130000 грн.). 05.07.2021 року позивач повідомив відповідача про факт ДТП (Повідомлення №39356 вх. №1067 від 05.07.2021 року). Крім того, у повідомленні [PERSON] зазначив, що згоди на самостійне визначення Страховиком страхової суми не надає. (а.с. 45). 05.07.2021 року [PERSON] звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] (сертифікат СОД ФГІУ №562/19, дійсний до 19.07.2022 року), яким був виконаний Звіт №0507/21 з оцінки вартості матеріальних збитків, нанесених власнику автомобіля TOYOTA Corolla р.н. [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП. Згідно висновку, складеного СОД (оцінювачем) [PERSON] розмір матеріального збитку у результаті ДТП складає 94919 гривень 64 копійки. (а.с. 13-44). 04.10.2021 року, Відповідачем, на користь [PERSON] здійснено виплату страхового відшкодування за випадком ДТП, який визнано страховим та стався 02.07.2021 року. Розмір відшкодування, що був сплачений [PERSON] складав 64901 гривня 21 копійка. Крім того, винною особою позивачу було відшкодовано суму франшизи у розмірі 2600 гривень. Слід зазначити, що будь-якого узгодження суми страхової виплати з боку ПрАТ «СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" із позивачем не здійснювалось. (а.с. 48). Не погодившись з вказаною виплатою [PERSON] звернувся до Відповідача з листом від 22.10.2021 року у якому просив здійснити доплату страхового відшкодування у розмірі 27418 грн. 43 коп. У відповідь йому було направлено лист №4378/ДВЗ від 09.11.2021 року у якому Відповідач відмовлявся здійснити доплату, а також, вказував, що розмір збитку визначений ним на підставі Звіту Експертизи №12986 від 14.08.2021 року «про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням ТЗ». Копію звіту до листа додано не було. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною ч.1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.8 та п.9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності до п.2 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 3 ст.22 ЦК України передбачено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частин першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Положеннями статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пленум Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 Постанови від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зокрема, зазначив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999\~ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України\~від 1\~липня 2004\~року №\~1961-IV\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №\~1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6\~Закону №\~1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону №\~1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї\~постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями\~3\~і\~5\~вказаного\~Закону\~реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України\~та 27\~Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до\~статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 130000 гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Таким чином, судом встановлено, що згідно полісу 201433282, сума страхового відшкодування на одного потерпілого заподіяна майну становить: 130000 гривень. Різниця між встановленою завданою шкодою (матеріальними збитками, що визначені у Звіті №0507/ 21 з оцінки вартості матеріальних збитків, нанесених власнику автомобіля TOYOTA Corolla р.н. [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП) та отриманим страховим відшкодуванням складає 27418 гривень 43 копійки (94919,64 - 64901,21 - 2600). Таким чином не відшкодовано позивачу матеріальної шкоди, що завдана ДТП у розмірі 27418 гривень 43 копійки, котру повинно бути стягнено з страховика винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Окрім того з відповідача підлягає стягненню компенсація витрат на послуги з оцінки матеріального збитку у розмірі 2800 гривень, витрати котрої підтверджено належними доказами (а.с. 43). Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то згідно з ч.1, п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У відповідності до частин першої - шостої\~статті 137 ЦК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3\~ст.137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Так, між [PERSON] та адвокатом Нетроніним Романом Олександровичем укладено Договір №20/12 від 20.12.2021 року про надання правової допомоги, а саме представництво та захист інтересів [PERSON] . Згідно з п.п. 4.2 сторони визначили гонорар адвоката у розмірі 6000 грн. (а.с. 50). Крім того, відповідно квитанції №ПН2430 від 14 лютого 2022 року [PERSON] здійснив оплату послуг адвоката у розмірі 6000 гривень (а.с. 65). Вказані витрати суд визнає судовими витратами на професійну правничу допомогу, які були необхідними для забезпечення розгляду вказаної справи, а також співмірними зі складністю справи, а тому заява представника позивача в частині їх розподілу між сторонами та стягнення з відповідача підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд стягує з відповідача на користь позивача частину сплаченого судового збору у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: approved