Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

У травні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення факту користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовували тим, що 01 жовтня 1997 року він був працевлаштований електромонтером четвертого розряду у відкрите акціонерне товариство "Завод залізобетонних виробів [NUMBER]" (далі - ВАТ "Завод залізобетонних виробів [NUMBER]"). 21 квітня 1998 року [PERSON] було видано ордер № 198 для прописки та вселення в гуртожиток, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначив, що за розпорядженням завідувача гуртожитку він був заселений до кімнати [NUMBER], а згодом був переселений до кімнати [NUMBER]. 03 листопада 2004 року на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету відкритого акціонерного товариства "Домобудівний комбінат № 4" (далі - ВАТ "Домобудівний комбінат № 4"), правонаступником якого є приватне акціонерне товариство "Домобудівний комбінат № 4" (далі - ПрАТ "Домобудівний комбінат № 4"), [PERSON] видано ордер на право заняття одного ліжко-місця в гуртожитку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 23 листопада 2004 року у гуртожитку було змінено нумерацію кімнат, зокрема кімнаті [NUMBER] присвоєно [NUMBER], у зв`язку з чим позивач звернувся до роботодавця з проханням надати йому дозвіл на реєстрацію місця проживання у кімнаті [NUMBER] в гуртожитку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] повідомлено, що реєстрація місця проживання мешканців згаданого гуртожитку припинена у зв`язку зі зміною його статусу. Також позивачеві не було видано нового ордеру для заселення у кімнату [ADDRESS] . У позовній заяві [PERSON] стверджував, що він постійно мешкає у будинку на [ADDRESS] з 1998 року, а тому просив суд встановити факт користування ним кімнатою [ADDRESS] у цій будівлі. Встановлення цього факту необхідно позивачеві для набуття у власність кімнати в гуртожитку за набувальною давністю. Відповідач у відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначив, що рішення про надання позивачеві кімнати [NUMBER] квартири [ADDRESS] адміністрація акціонерного товариства холдингової компанії "Київсьміськбуд" та профспілковий комітет не ухвалював, ордер позивачеві не видавався. Отже, правових підстав для зайняття [PERSON] кімнати [NUMBER] квартири [ADDRESS] немає. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2021 року повернуто [PERSON] подану ним "уточнену позовну заяву". Позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Заслухавши вступні слова позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, дійшов такого висновку. Судом з`ясовано, що з 01 жовтня 1997 року до 29 липня 2007 року [PERSON] працював електромонтером четвертого розряду у ВАТ "Завод залізобетонних виробів [NUMBER]". 13 листопада 2007 року (а. с. 53-56). Регулювання відносин з користування гуртожитками пов`язане із спеціальним правовим статусом цього житла. Ці правовідносини врегульовані ЖК УРСР, Примірним положення про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208 (було чинним на час виникнення спірних правовідносин), Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", Примірним положенням про користування гуртожитками, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року № 498. За приписами ст. ст. 128, 129 ЖК УРСР (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ліжко-місце - умовна частина площі жилого приміщення у гуртожитку (кімнати, жилого блоку чи секції), визначена та виділена для тимчасового проживання в ньому одночасно декількох одиноких осіб однієї статі, не пов`язаних між собою сімейними та/або родинними стосунками (ст. 11 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків"). 21 квітня 1998 року дочірним підприємством по експлуатації та ремонту житлового фонду та об`єктів соціально-побутового призначення "ЕКОС" акціонерного товариства холдингової компанії "Київсьміськбуд" видано [PERSON] ордер № 198 на поселення в гуртожиток, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 50). 03 листопада 2004 року на спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ "Домобудівний комбінат № 4", правонаступником якого єПрАТ "Домобудівний комбінат № 4", [PERSON] видано ордер № 944 на право заняття одного ліжко-місця в гуртожитку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 52). За приписами п. 14 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208 (було чинним на час виникнення спірних правовідносин) вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера. Тому, хто вселяється в гуртожиток, вказується надана жила площа, видаються необхідний інвентар, постільні речі, перепустка на право входу в гуртожиток. Він повинен бути ознайомлений з правилами внутрішнього розпорядку, правами й обов`язками мешканців гуртожитку. В ордерах від 21 квітня 1998 року № 198, від 03 листопада 2004 року № 944 не зазначено конкретне жиле приміщення, надане для проживання [PERSON] . Також позивачем не надано доказів на підтвердження того, що завідувачем (директором) гуртожитку він був вселений саме до кімнати [ADDRESS] . 20 жовтня 2004 року виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано розпорядження № 1915, яким визнано будівлю на [ADDRESS] житловим будинком для малосімейних та передано у комунальну власність. Вирішення питань щодо розподілу та надання житла, що належить до комунальної власності відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст. 15 ЖК Української РСР є виключно компетенцією виконавчого органу сільських, селищних, міських рад. Позивач не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що він звертався до відповідача з приводу надання йому в користування окремої кімнати в будинку [ADDRESS] , а Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація вирішувала відповідне питання. Враховуючи, що компетентним органом питання щодо надання у [PERSON] спірної жилої площі не вирішувалось, вирішення цього питання судом буде суперечити положенням ст. 6 Конституції України, відповідно до якої органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 02 квітня 2018 року у справі № 487/2300/17). Таким чином, суд позбавлений можливості встановити факт користування [PERSON] кімнатою [NUMBER] квартири [ADDRESS] . Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed