Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

25.11.2022 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] , [INFO] до [PERSON] , [INFO] з позовом, яким просила суд: - припинити [PERSON] право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачеві та виселити [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . І. Стислий виклад позиції позивача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником нерухомого майна, а саме однокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Квартира належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.2020, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою О.В. З моменту придбання квартири позивач зареєструвала місце свого проживання у вказаній квартирі. [INFO] [PERSON] від сина позивача [PERSON] народила сина - [PERSON] . Враховуючи той факт, що син позивача власного житла не має, а онукові позивача необхідно десь проживати, позивач дозволила вселення до своєї квартири відповідачу та онукові [PERSON] . Враховуючи необхідність реєстрації місця проживання кожної людини, тим паче новонародженого, для можливості отримання медичної допомоги, подальшого оформлення у шкільний заклад за місцем проживання, позивачем було зареєстровано у квартирі онука - [PERSON] та відповідача [PERSON] , як матір новонародженого [PERSON] , оскільки малолітнього неможливо зареєструвати без батьків. Як виявилось згодом, відповідач не мала на меті створення сім`ї з сином позивача [PERSON] . З моменту народження дитини, відповідач з сином позивача не проживали, спільного побуту та господарства не вели. Відповідач веде аморальний спосіб життя, постійно вживає алкогольні напої, палить, за дитиною не слідкувала та більше того створювала загрози його життю та здоров`ю, залишала у небезпеці, завдавала тілесних ушкоджень дитині. Наслідком такого ставлення до дитини, стало те, що заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.08.2021 у справі № 206/1152/21 було відібрано у [PERSON] та [PERSON] малолітнього сина [PERSON] та позбавлено їх батьківських прав, стягнуто аліменти на утримання дитини. Відповідач з сином позивача сім`ю так і не створили, син позивача фактично проживає в іншому житлі, спілкування з відповідачем не підтримує, відповідача позбавлено батьківських прав, дитину відібрали та передали в іншу сім`ю. Проте, не зважаючи на викладене, відповідач продовжувала користуватись квартирою та відмовлялась виселятись та зніматись з реєстраційного обліку з квартири позивача. Відповідач фактично знищує квартиру позивача. Всі двері у квартирі відповідачем було розбито, замки зламано. У квартирі зникло багато речей: холодильник, стіл, пральна машина, шафа та інше. Всі ці речі відповідачем було продано для можливості придбання алкоголю та його вживання. Відповідачем було доведено квартиру до жахливого стану. Вся квартира заповнена брудними речами, брудним посудом та пляшками. Через таку антисанітарію, розвелись таргани. Комунальні платежі не сплачуються, борги зростають. Позивач, як власниця квартири, маючи невелику пенсію, вимушена самостійно сплачувати заборгованість за комунальні послуги. Окрім того, після чергового зламу відповідачем замків на вхідних дверях та їх заміни на нові, відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, влазила у квартиру через вікно враховуючи що квартира розташована на другому поверсі. Така протиправна поведінка відповідача, та не бажання її щодо виселення та зняття з реєстраційного обліку є порушенням прав позивача як власника квартири та норм матеріального законодавства. Враховуючи викладене, позивач просила припинити [PERSON] право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачеві та виселити [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] (а.с. 1-4). ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 20.12.2021 відкрито провадження у справі, з проведенням підготовчого судового засідання (а.с.29). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2022 клопотання представника позивача задоволено та витребувано з відповідних дежавних органів інформацію, щодо встановлення фактичного місця перебування відповідача (а.с.36). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2022 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті (а.с.67). 28.04.2022 від позивача [PERSON] надійшло клопотання, відповідно до якого остання просила позов задовольнити в повному обсязі та розглянути справу без її участі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.70). 03.05.2022 від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання, відповідно до якого останній просив позов задовольнити в повному обсязі та розглянути справу без його участі. Проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с.75). Відповідач в судові засідання, які були призначені на 21.01.2022, 02.02.2022, 14.02.2022, 03.03.2022, 31.03.2022, 28.04.2022, 03.05.2022 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток поштою, про що в матеріалах справи містяться конверти, повернуті поштою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Також, суд повідомляв відповідача про судові засідання, шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с.32,40). Відзиву на позовну заяву на адресу суду відповідач не направляла. У зв`язку з чим, суд вважає можливим застосувати положення ст. 280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Під час розгляду справи судом заслухано позивача, досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних відносин. З копії договору купівлі - продажу від 04.11.2020, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою О.В. вбачається, що [PERSON] здійнила продаж квартири за адресою [ADDRESS] громадянці [PERSON] (а.с. 5-6). Як вбачається з копії технічного паспорту квартира за адресою [ADDRESS] належала [PERSON] (а.с. 7-8). З копії посвідчення серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є пенсіонеркою. Пенсію отримує за віком (а.с.11). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 24.12.2020 виданого Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) вбачається, що у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 11.08.2021 у [PERSON] та [PERSON] відібрано малолітнього [PERSON] , [INFO] та позбавлено батьківських прав. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання дитини. Передано малолітнього [PERSON] , [INFO] Органу опіки та піклування адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради для подальшого влаштування (а.с. 15-21). Згідно з копією довідки № 17.3-12/535 вбачається, що малолітнього [PERSON] , [INFO] усиновлено (а.с.71). [PERSON] 08.12.2021 з приводу того, що [PERSON] веде аморальний образ життя зверталася до поліції, що підтверджується поясненням, яке міститься в матеріалах справи (а.с.22). Відносно [PERSON] 30.10.2021було винесено постанову серії ГАБ № 441632 за ч.1 ст. 178 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с.24). ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Дані правовідносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України та Житловим кодексом України. Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач вселилась у спірну квартиру в якості члена сім`ї власника житлового будинку і набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 серпня 2019 року в справі № 702/101/18 (провадження № 61-42856св18). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є родичем позивачу [PERSON] , позивач зареєструвала відповідача лише через те, що необхідно було зареєструвати місце проживання дитини. Натомість, сина позивачки та відповідача позбавлено батьківських прав, на даний час їх малолітнього сина усиновлено. Окрім того, позивачка є пенсіонеркою та їй важко сплачувати комунальні послуги, відповідач комунальні платежі не сплачує, руйнує майно, а відтак створює перешкоди позивачу у вільному користуванні, володінні та розпорядженні власним нерухомим майном, суд вважає, що вимога позивача щодо припинення [PERSON] право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачеві підлягає задоволенню. Щодо заявленої вимоги, стосовно виселення [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , суд зазначає наступне. Частиною 4 ст. 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За змістом ч.1 ст. 109 ЖК УРСРвиселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначила, що відповідач [PERSON] вже тривалий час не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , а відтак суд вважає за необхідне в задоволенні вказаної вимоги відмовити, оскільки особа не проживає у вищевказаній квартирі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Також, відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [INFO] до [PERSON] , [INFO] про припинення права користування квартирою та виселення підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial