Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до АТ «Перший український міжнародний банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. був вчинений виконавчий напис №1383 про стягнення з позивача на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором №26259019605456 від 15 серпня 2014 року в загальному розмірі 17060,51 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною від 29 вересня 2017 року було відкрите виконавче провадження №58991900. Позивач не погоджується з виконавчим написом, посилаючись на те, що в порушення вимог п.2.3 Глави 16 Порядку вчинення виконавчого напису вона не отримала копій документів, з яких би вбачалося, що письмова вимога про усунення порушення їй надсилалася за 30 днів до вчинення виконавчого напису. Також позивач посилається на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, згідно якої було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Отже, з 22 лютого 2017 року нотаріуси мають право вчиняти виконавчи написи за кредитним договорами лише у разі, якщо кредитний договір був нотаріально посвідчений. У даному випадку між сторонами був укладений договір карткового рахунку, який укладено в простій письмовій формі. Виконавчий напис було вчинено 29 вересня 2017 року, тобто після ухвалення судами вищезазначених рішень і нотаріус не мала право у даному випадку вчиняти виконавчий напис. Крім того, з моменту укладення кредитного договору і до моменту вчинення виконавчого напису минуло більше трьох років, у зв`язку з чим нотаріусом були порушені вимоги ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат». Також позивач не погоджується з зазначеною у виконавчому написі заборгованістю, у зв`язку з чим вона не є безспірною. Позивач просить суд визнати вищезазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, понесені нею судові витрати по справі просить стягнути з відповідача на її користь. Позивач завчасно надала суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, надає згоду на заочний розгляд справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився по невідомим суду обставинам. Третя особа в судове засідання не з`явилася по невідомим суду обставинам. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 29 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. був вчинений виконавчий напис №1383 про стягнення з позивача на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором №26259019605456 від 15 серпня 2014 року в загальному розмірі 17060,51 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною від 29 вересня 2017 року було відкрите виконавче провадження №58991900. Як вбачається з Пропозиції укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) 15 серпня 2014 року між сторонами в простій письмовій формі був укладений вказаний договір. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Аналіз підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Матеріали справи не містять доказів про обізнаність боржника про розмір боргового зобов`язання перед стягувачем, який в судове засідання не з`явився та доказів протилежного суду не надав. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29 червня 1999 року після 22 лютого 2017 року нотаріуси України не мають права вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості за кредитними договорами, які не посвідчені нотаріально. У даному випадку між сторонами був укладений договір карткового рахунку у простій письмовій формі, нотаріально посвідчений він не був, виконавчий напис вчинено після 22 лютого 2017 року, у зв`язку з чим нотаріусом були порушені вимоги діючого законодавства, оскільки вона не мала право вчиняти вищезазначений виконавчий напис без наявності нотаріально посвідченого кредитного договору. Таким чином, здійснюючи розгляд даної справи, суд встановив обґрунтовані підстави у визнанні виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги задоволені, понесені позивачем судові витрати по справі підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved