Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-01 00:00:00

25.02.2020 позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 24587,45 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що згідно укладеного договору №б/н від 20.01.2015 відповідач отримав кредит у розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач вважає, що Умови та Правила надання банківських послуг були прийняті і погоджені відповідачем в момент підписання анкети-заяви, тому щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що банк має право за власної ініціативи змінювати кредитний ліміт. Відповідно до Тарифів обслуговування кредитних карток та Умов та Правил надання банківських послуг відповідач зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати пеню та штрафи. Заборгованість відповідача станом на 15.12.2019 становить 24587,45 грн. і складається з наступного: 16019 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2770,84 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 4150,59 грн. нарахована пеня; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1147,02 грн. - штраф (процентна складова). Дану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у розмірі 2102 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.05.2022 постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 20.01.2015 ПАТ КБ «Приватбанк» надало відповідачу кредит у розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банківських послуг складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у анкеті-заяві (а.с.14). Відповідач взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті відсотків, пені, штрафів не виконує, має заборгованість перед позивачем, яка станом на 15.12.2019 становить 24587,45 грн. і складається з наступного: 16019 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2770,84 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 4150,59 грн. нарахована пеня; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1147,02 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.7-13). 21.05.2018 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне Товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - АТ КБ «Приватбанк»), яке є правонаступником всіх його прав та обов`язків (а.с.35-40). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1\~ст.612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1\~ст.1048, ч.2 ст.1056-1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та визначається залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1\~ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Оскільки, відповідач своєчасно та належним чином свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів позивачу не виконав, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16019 грн. та відсотками нарахованими на прострочений кредит у розмірі 2770,84 грн. підлягають задоволенню та стягненню з відповідача. Разом з тим, позовні вимоги відносно стягнення з відповідача неустойки підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Цивільно-правова відповідальність\~- це покладання на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладання на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). Стаття 61 Конституції України\~передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Зазначена правова\~позиція висловлена\~Верховним Судом\~у постанові\~від 18.04.2018\~у справі\~№705/6051/15-ц\~та в\~постанові від\~16.05.2018\~у справі\~№548/264/15-ц,\~яка відповідно\~до ч.4\~ст.263\~ЦПК України\~враховується\~судом при\~виборі і\~застосуванні норми права до спірних правовідносин. Враховуючи викладене, судом встановлено, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення не можливе, такі обставини свідчать про недотримання положень, закріплених у\~Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише заборгованість за пенею в розмірі 4150,59 грн. та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення нарахованої заборгованості по штрафам: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1147,02 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в розмірі 2102 грн., сплачених ним при поданні позовної заяви (а.с.1), враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача.

Outcome: partial