Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просив визнати недійсними і скасувати акт державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ ДВС) Бурли Віталія Едуардовича від 03 квітня 2018 року про реалізацію предмета іпотеки недобудованого (готовність 81 %) житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер 3210600000:00:063:0076, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, у виконавчому провадженні № 50262179; визнати недійсною та скасувати реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (далі - ПАТ "Універсал Банк" або Банк) на зазначене вище нерухоме майно номери запису про право власності 25835697 та 25837013, зареєстроване приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Лисогором О.А. на підставі свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів: серія та номер 873 та 874, виданих 23 квітня 2018 року (т. 1 а. с. 54-59). В обґрунтування позову зазначав, що 28 вересня 2007 року між ним і ПАТ "Універсал Банк" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Універсал Банк" (далі - також Банк або АТ "Універсал Банк") був укладений кредитний договір № 0006-2902/756-0225, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 437064 швейцарських франків, строком погашення до 10 вересня 2027 року. Того ж дня, у забезпечення виконання його зобов`язань за цим кредитним договором, між ним і Банком було укладено іпотечний договір, за умовами якого він передав ПАТ "Універсал Банк" в іпотеку незавершений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер 3210600000:00:063:0076, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, на якій розташований вказаний житловий будинок. Також 28 вересня 2007 року між Банком і [PERSON] у забезпечення виконання його зобов`язань за зазначеним кредитним договором був укладений договір поруки № 006-2902/756-0225-Р-1. 09 липня 2015 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва з нього та [PERSON] на користь ПАТ "Універсал Банк" стягнуто солідарно суму заборгованості за кредитним договором № 0006-2902/756-0225 від 28 вересня 2007 року в загальному розмірі 20213508 грн. 51 коп. На виконання цього рішення суду Банком отримано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання до Відділу ДВС. 22 серпня 2018 року йому стало відомо, що у ході виконання вказаного рішення суду належний йому житловий будинок та земельна ділянка були передані на примусову реалізацію та 03 квітня 2018 року актом за № 50262179 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки на підставі вимог ч. 1 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" передані стягувачу ПАТ "Універсал Банк" за ціною 5264409 грн. у рахунок погашення заборгованості. 23 квітня 2018 року на підставі зазначеного акта № 50262179 приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Лисогором О.А. за заявою ПАТ "Універсал Банк" видано свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів на незавершений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер 3210600000:00:063:0076, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, на якій розташований вказаний житловий будинок, на підставі яких ПАТ "Універсал Банк" зареєструвало право власності на дане нерухоме майно. Посилався на те, що дії державного виконавця щодо винесення зазначеного акта про реалізацію предмета іпотеки здійсненні з грубим порушенням законодавства, без урахування положень Закону України "Про іпотеку", без з`ясування підстав для реалізації предмета іпотеки та яким способом, вибір якого належить ПАТ "Універсал Банк". Вказував на те, що йому не направлялося повідомлення про оцінку майна, всі документи направлялися йому на адресу [ADDRESS] , за якою він знятий з місця реєстрації з 08 лютого 2011 року, що позбавило його законного права на оскарження дій державного виконавця. У порушення вимог ч. 9 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження", нерухоме майно було виставлено на електронні торги тільки один раз, тому вважає, що державний виконавець повинен був видати не акт про реалізацію предмета іпотеки, оскільки ніякої реалізації не відбулося у зв`язку з відсутністю бажаючих придбати майно, а видати акт та постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу. Також зазначав, що ні рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, ні виконавчого напису нотаріуса на іпотечному договорі не було, а рішення суду про стягнення заборгованості, на його думку, не є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи наведені обставини та відсутність законних підстав для реалізації предмета іпотеки, відсутність самого факту придбання майна з прилюдних торгів, неповідомлення його про всі дії, пов`язані з реалізацією належного йому майна, вважає, що акт про реалізацію предмета іпотеки є незаконним та підлягає скасуванню, тому як похідні вимоги, також мають бути визнанні незаконними та скасовані свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серії та номер 873 та 874, видані приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Лисогором О.А. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеному, просили суд задовольнити заявлені позовні вимоги повністю. Представники відповідача Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Шкред І.Ю. у суді заперечувала щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач [PERSON] у ході виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого листа № 50262179, виданого з виконання заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року повідомлявся належним чином, усі документи направлялися йому відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", на адресу зазначену у виконавчому листі, норми Закону України "Про виконавче провадження" дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішення судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, тому в силу Закону України "Про іпотеку" в разі оголошення перших торгів, які не відбулися, іпотекодержатель має право залишити за собою предмет іпотеки та у такому випадку державним виконавцем складається акт про реалізацію предмета іпотеки. Просила суд відмовити у задоволенні позову. Представники відповідача АТ "Універсал Банк" Піхотенко А.С. та Чорний О.В. у суді позов не визнали, проти його задоволення теж заперечували, посилаючись на те, що процедура реалізації предмета іпотеки відповідає вимогам законодавства, зокрема, Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про іпотеку" та Порядку реалізації арештованого майна від 29 вересня 2016 року № 2831/5, а Відділом ДВС за результатами цих електронних торгів правомірно було видано акт про реалізацію предмета іпотеки № 50262179 від 03 квітня 2018 року.Просили суд у задоволенні позову відмовити повністю. Третя особа приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Київської області Лисогор О.А., будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. З`ясувавши позицію, учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 28 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" (далі - ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є АТ "Універсал Банк") та [PERSON] укладено кредитний договір № 006-2902/756-0225 за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 437064 швейцарських франків, зі строком погашення до 10 вересня 2027 року. Того ж дня, у забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором № 006-2902/756-0225 між Банком і [PERSON] був укладений договір іпотеки, за умовами якого останній передав в іпотеку АТ "Універсал Банк" незавершений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер 3210600000:00:063:0076, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, на якій вказаний житловий будинок розташований. Також, 28 вересня 2007 року, у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 006-2902/756-0225 між Банком та [PERSON] і [PERSON] укладено договори поруки № 006-2902/756-0225-Р/1. 09 липня 2015 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у цивільній справі № 755/8820/15-ц за позовом ПАТ "Універсал Банк" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги Банку задоволені, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 006-2902/756-0225 у загальному розмірі 714253,24 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ складає 20212295 грн. 17 коп. 06 листопада 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва з виконання зазначеного рішення суду видано виконавчий лист № 755/8820/15-ц, боржником за яким є [PERSON] 22 лютого 2016 року на підставі зазначеного вище виконавчого листа № 755/8820/15-ц постановою старшого державного виконавця Відділу ДВС Бурли В.Е. було відкрито виконавче провадження № 50262179. Того ж дня, 22 лютого 2016 року за вих. № 398/2 дана постанова державного виконавця направлялася боржнику [PERSON] за адресою [ADDRESS] , однак конверт повернувся з відміткою "за закінченням терміну зберігання". 28 березня 2016 року постановою старшого державного виконавця Бурли В.Е. накладено арешт на все майно боржника [PERSON] , у межах суми звернення стягнення 20121295 грн. 17 коп. та оголошено заборону на відчуження майна. У ході виконавчого провадження № 50262179 на запити старшого державного виконавця Бурли В.Е. про доходи боржника [PERSON] з Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду надійшли відповіді про відсутність доходу у боржника. 20 жовтня 2017 року у зв`язку з невиконанням самостійно боржником [PERSON] рішення суду, постановою державного виконавця Відділу ДВС Прокопченко Ж.Г. описано та арештовано майно боржника - житловий будинок (об`єкт незавершеного будівництва) [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер 3210600000:00:063:0076, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, за цією ж адресою. Постановою старшого державного виконавця Відділу ДВС Бурли В.Е. від 10 листопада 2017 року призначено експерта, суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 50262179 Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська експертна група" (далі - ТОВ "Українська експертна група"), якого зобов`язано здійснити оцінку та надати звіт про оцінку зазначеного вище нерухомого майна. Згідно із висновком про вартість майна суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Українська експертна група" визначена вартість житлового будинку (об`єкт незавершеного будівництва) [ADDRESS] в розмірі 5061105 грн., земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер 3210600000:00:063:0076, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, у розмірі 203304 грн., що загалом складає 5264409 грн. 22 січня 2018 року даний висновок про вартість майна направлений рекомендованим листом стягувачу АТ "Універсал Банк" та боржнику [PERSON] , що підтверджується чеками Укрпошти. 05 лютого 2018 року у ході виконавчого провадження № 50262179 заступник Відділу ДВС Клименко Р.В. звернувся до Державного підприємства "СЕТАМ? (далі - ДП "СЕТАМ?) із заявкою на реалізацію зазначених вище житлового будинку та земельної ділянки, що належать боржникові [PERSON] , на адресу ДП "СЕТАМ? направлено пакет документів для організації та проведення електронних торгів з реалізації вказаного вище, арештованого нерухомого майна. 14 лютого 2018 року ДП "СЕТАМ? на адресу Відділу ДВС, стягувача АТ "Універсал Банк" та боржника [PERSON] було направлено повідомлення про проведення 12 березня 2018 року о 09.00 год. електронних торгів щодо реалізації предмета іпотеки - житлового будинку (об`єкт незавершеного будівництва) [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер 3210600000:00:063:0076, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, за цією ж адресою з початковою ціною продажу майна в розмірі 5264409 грн. Із протоколу № 320487 вбачається, що електронні торги з реалізації вказаного вище майна боржника [PERSON] , які були призначені на 12 березня 2018 року, не відбулися, у зв`язку з відсутністю допущених учасників. 12 березня 2018 року ПАТ "Універсал Банк" звернулося до Відділу ДВС із заявою про залишення за ним на підставі вимог ч. 1 ст. 49 Закону України "Про іпотеку", нереалізованого 12 березня 2018 року на електронних торгах нерухомого майна, яке є предметом іпотеки. 03 квітня 2018 року старшим державним виконавцем Відділу ДВС Бурлою В.Е. складено акт за № 50262179 про реалізацію предмета іпотеки на підставі положень ч. 1 ст. 49 Закону України "Про іпотеку". Із змісту даного акту вбачається, що ПАТ "Універсал Банк"придбало предмет іпотеки житловий будинок (об`єкт незавершеного будівництва) [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер 3210600000:00:063:0076, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, за цією ж адресою за ціною 5264409 грн. у рахунок часткового погашення суми боргу. 23 квітня 2018 року на підставі вказаного акта приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Лисогором О.А. стягувачу ПАТ "Універсал Банк" видано свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів: серія та номер 873 та 874 на житловий будинок (об`єкт незавершеного будівництва) [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер 3210600000:00:063:0076, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та зареєстровано право власності за Банком на це майно, номери записів про право власності 25835697 та 25837013. 31 травня 2018 року постановою старшого виконавця Бурли В.Е. виконавчий лист № 755/8820/15-ц на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" повернутий стягувачу, у зв`язку з переданням стягувачу зазначеного вище нерухомого майна в рахунок часткового погашення боргу і відсутністю іншого майна у боржника [PERSON] , на яке можливо звернення стягнення. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з цим позовом, визначив його предмет та підставу - визнати недійсними та скасувати акт державного виконавця № 50262179 від 03 квітня 2018 року про реалізацію предмета іпотеки, та визнати недійсною та скасувати право власності Банку на житловий будинок (об`єкт незавершеного будівництва) [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер 3210600000:00:063:0076, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, з підстав того, що у ході виконавчого провадження № 50262179 усі документи направлялися йому на адресу [ADDRESS] , з якої він знятий з реєстрації місця проживання з 08 лютого 2011 року, йому не направлялося повідомлення про оцінку майна, нерухоме майно виставлено на електронні торги тільки один раз, що суперечить ч. ч. 5, 9 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження", тому вважає, що Банк мав право придбати нерухоме майно лише після проведення третіх електронних торгів, та державний виконавець повинен був видати не акт про реалізацію предмета іпотеки, оскільки ніякої реалізації не відбулося, у зв`язку з відсутністю бажаючих придбати майно, а видати акт та постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, відсутні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки ні рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, ні виконавчого напису нотаріуса на іпотечному договорі не було, а рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, він вважає, не є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки у виконавчому провадженні відкритому на підставі зазначеного рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ЦК України, Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 № 512/5, Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок № 2831/5), Законом України "Про іпотеку". Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист та охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012). Згідно із ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що під час виконання судових рішень поряд з нормами Закону № 1404-VIII застосовуються положення Конституції України, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цього Закону. Разом із визначенням особливостей процедури здійснення виконавчого провадження Закон № 1404-VIII має бланкетні та відсильні норми, які передбачають застосування правових приписів інших нормативних актів при здійсненні виконавчого провадження. За змістом ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника під час примусового виконання судових рішень, передбачений у ст. ст. 48 - 61 Закону № 1404-VIII. У ч. ч. 1, 2, 5 ст. 48 Закону № 1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Враховуючи наведені норми, слід дійти висновку, що законодавцем надано право виконавцю звертати стягнення за виконавчими документами як на кошти й інші цінності боржника (рухоме майно), так і на належне боржнику майно, у тому числі нерухоме майно, у разі відсутності в боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача. За змістом ч. 7 ст. 51 Закону № 1404-VIII примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". У даному випадку вбачається, що ця норма є відсильною та надає судовому виконавцю повноваження застосувати до реалізації предмета іпотеки у виконавчому провадженні за рішенням суду про стягнення боргу положення Закону України "Про іпотеку", які визначають особливості звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку за Законом України "Про іпотеку". Розділом V Закону України "Про іпотеку" від 05 червня 2003 року № 898-IV (далі - Закон № 898-IV у редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, що передбачає підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки (ст. 33 Закону № 898-IV) та особливості реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах (ст. ст. 41 - 50 Закону № 898-IV). За змістом ч. 1 ст. 41 Закону № 898-IV реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що норми Закону України "Про виконавче провадження" допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в межах процедури стягнення коштів за рішенням суду про стягнення заборгованості за кредитним договором з іпотекодавця на користь іпотекодержателя. Будь-яке арештоване у виконавчому провадженні майно реалізується відповідно до процедури, визначеної ч. ч. 1, 5, 6 ст. 61 Закону № 1404-VIII, із урахуванням порядку проведення електронних торгів, визначеного Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5. Порядок № 2831/5 складається з розділів, які визначають процедуру організації та проведення електронних торгів; особливості реалізації арештованого майна за фіксованою ціною; процедуру оформлення результатів електронних торгів та розрахунків за придбане з торгів майно; підстави для проведення повторних торгів; порядок визнання електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) такими, що не відбулися, зупинення електронних торгів та зняття майна з реалізації; процедуру проведення конкурсного відбору організатора; порядок залучення оператора і процедуру контролю за діяльністю організатора й оператора, порядок вирішення спорів (Розділи I - VI, VIII - XV). Положення зазначених розділів Порядку № 2831/5 застосовуються під час організації та здійснення продажу всіх видів майна, арештованого у виконавчому провадженні, за винятком видів майна, особливості реалізації якого визначено розділом VII цього Порядку. У абзаці першому п. 2 Розділу VII Порядку № 2831/5 передбачено, що реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України "Про іпотеку". Таким чином, затвердженим Міністерством юстиції України на виконання вимог ч. 2 ст. 61 Закону № 1404-VIII підзаконним нормативно-правовим актом - Порядком № 2831/5 визначено процедуру організації і проведення електронних торгів з продажу арештованого виконавцем майна та конкретизовано, що в разі реалізації у виконавчому провадженні іпотечного майна, підлягають застосуванню положення п. 2 розділу VII Порядку № 2831/5 та Закону України "Про іпотеку". Разом з тим, Закон № 1404-VIII, і його розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" не містять приписів щодо особливостей реалізації у виконавчому провадженні нерухомого майна, обтяженого іпотекою, а ч. 7 ст. 51 Закону № 1404-VIII є відсильною нормою і визначає обов`язок виконавця вчиняти дії з реалізації предмета іпотеки з урахуванням положень Закону № 898-IV, який прийнято раніше та який можна вважати спеціальним щодо унормування відчуження предметів іпотеки за судовим рішенням чи за домовленістю сторін. У ч. ч. 1, 2 ст. 45 Закону № 898-IV визначено порядок проведення прилюдних торгів на засадах прозорості та з можливістю будь-якого учасника торгів, у тому числі іпотекодержателя, набути прав покупця предмета іпотеки за наслідком проведення прилюдних торгів. За змістом ч. 4 ст. 45 Закону № 898-IV вбачаються два випадки, коли прилюдні торги визнаються такими, що не відбулися: 1) якщо жоден учасник не зареєструвався; 2) у разі якщо предмет іпотеки не був проданий. У випадку визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, в іпотекодержателя настають права й обов`язки, передбачені положеннями ст. 49 Закону № 898-IV. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 49 Закону № 898-IV протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому ст. 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами першого електронного аукціону, призначається проведення другого електронного аукціону, що має відбутися протягом одного місяця з дня проведення першого електронного аукціону. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на другому електронному аукціоні становить 85 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на першому електронному аукціоні. У разі оголошення другого електронного аукціону таким, що не відбувся, іпотекодержатель має право придбати предмет іпотеки за початковою ціною другого електронного аукціону. Якщо іпотекодержатель не скористався таким правом, за результатами другого електронного аукціону призначається проведення третього електронного аукціону. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третьому електронному аукціоні становить 70 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на першому електронному аукціоні. Законодавцем у ст. 49 Закону № 898-IV встановлено, що право іпотекодержателя придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна гарантується законом щодо перших - третіх торгів з продажу предмета іпотеки, які проводяться організатором торгів з продажу предмета іпотеки в судовому порядку, таке правове регулювання є диспозитивним, воно залежить від волевиявлення іпотекодержателя на кожному з етапів проведення публічних торгів, які не відбулися внаслідок відсутності покупців. Така правова норма є диспозитивною за своєю правовою природою. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 923/971/19 роз`яснила, що, приймаючи нову редакцію Закону України "Про виконавче провадження", яка набрала чинності з 05 жовтня 2016 року після набрання чинності Законом України "Про іпотеку", законодавець передбачив правове регулювання із застосуванням правових норм, які вже ефективно використовувалися в ході судової процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, що підтверджує розумність та збалансованість такого правового регулювання, адже зустрічне зарахування грошових вимог іпотекодержателя за наслідком оголошення перших торгів такими, що не відбулися у зв`язку з відсутністю учасників торгів, не тільки спрощує для іпотекодержателя, який є єдиним стягувачем у виконавчому провадженні, звернення стягнення на майно, а також дозволяє зарахувати в погашення боргу грошові вимоги стягувача, що відповідають експертній вартості предмета іпотеки без їх зниження на других та третіх торгах. Зазначене відповідає інтересам іпотекодавця у виконавчому провадженні щодо якнайповнішого задоволення та погашення (припинення) вимог кредитора у виконавчому провадженні за рахунок вартості майна, на яке звертає стягнення державний (приватний) виконавець. Вирішуючи питання щодо конкуренції правових норм Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про іпотеку" у правовідносинах, що склалися у виконавчому провадженні під час реалізації іпотечного майна боржника за судовим рішенням про стягнення грошової суми, Велика Палата Верховного Суду виснує, що у правовому регулюванні процедури продажу майна, на яке звернено стягнення державним (приватним) виконавцем, норми ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" є загальними відносно до норм ст. 49 Закону України "Про іпотеку", якими визначено особливості реалізації іпотечного майна з публічних торгів, зважаючи на правовий режим майна, що відчужується, як обтяженого іпотекою стягувача-іпотекодержателя та з огляду на переважне право іпотекодержателя на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки. Також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц було зроблено правовий висновок про те, що норми Закону України "Про виконавче провадження" допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України "Про іпотеку". Водночас Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові від 25 травня 2021 року у справі № 923/971/19 відступила від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 04 червня 2019 року у справі № 908/2609/17 про неможливість у виконавчому провадженні з виконання рішення суду про стягнення грошової суми звернути стягнення на предмет іпотеки на задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя як такого, що зроблений без застосування ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 49 Закону України "Про іпотеку" та з неправильним застосуванням ст. 41 Закону України "Про іпотеку". Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи наведене вище, висновки Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що у даному випадку при реалізації предмета іпотеки житлового будинку (об`єкта незавершеного будівництва) [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер 3210600000:00:063:0076, за визначеною висновком суб`єктом оціночної діяльності про вартість майна в розмірі 5264409 грн., у межах виконавчого провадження з виконання рішення від 09 липня 2015 року Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованості за кредитним договором, без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, можливість стягувача скористатися своїм правом після перших електронних торгів, які не відбулися придбати предмет іпотеки, за ціною перших електронних торгів, враховуючи інтереси іпотекодавця у виконавчому провадженні щодо якнайповнішого задоволення вимог кредитора, права ПАТ "Універсал Банку" залишити за собою предмет іпотеки та складання у такому випадку виконавцем акта реалізації предмета іпотеки, відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про іпотеку" та Порядку № 2831/5, будь-які порушення прав позивача [PERSON] відсутні. У ході розгляду справи суд встановив, що процедура реалізації іпотечного нерухомого майна з прилюдних торгів у межах виконавчого провадження № 50262179 з виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року відбулася з дотриманням норм Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів та інших актів цивільного законодавства, зокрема, Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про іпотеку". Стороною позивача не доведено, що в ході проведення електронних торгів допущено порушення актів законодавства, які могли б вплинути на результати торгів та призвело б до скасування акта № 50262179 реалізації предмета іпотеки від 03 квітня 2018 року та як похідної вимоги скасування реєстрації права власності на іпотечне майно за ПАТ "Універсал Банк". Доводи позивача [PERSON] про порушення державним виконавцем дій при здійсненні своїх повноважень у ході виконавчого провадження № 50262179, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", до призначення електронних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, надсилання позивачу документів виконавчого провадження за адресою: [ADDRESS] , за якою він з 08 лютого 2011 року не зареєстрований, не направлення позивачу висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість майна, що підлягають оскарженню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", суд до уваги не приймає, оскільки дані порушення державним виконавцем до призначення прилюдних торгів, не відносяться до предмета доказування у даній справі, а тому суд відхиляє зазначені доводи позовної заяви. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції на момент відкриття виконавчого провадження) копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Стороною позивача не надано до матеріалів справи судового рішення чи рішень інших органів про визнання незаконними дій державного виконавця у виконавчому провадженні № 50262179. Згідно із положеннями ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь яких доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивачем суду не надано. Інші доводи сторони позивача висновків суду не спростовують. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи відсутність обставин та підстав для визнання недійсним і скасування акта № 50262179 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 03 квітня 2018 року та як похідної вимоги визнання недійсним і скасування записів про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ПАТ "Універсал Банк", суд дійшов висновку, що у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed