Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

Рух справи 29.01.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 27.01.2021, за підписом позивача, в якій позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 15.06.2020 вчинений приватним нотаріусом Личуком Т.В., зареєстрований в реєстрі № 1354, яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» 355 764,03 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01.02.2021 вказану позовну заяву прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні). Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло. Оскільки, розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/) Обґрунтування позову В позові [PERSON] зазначає, що 09.07.2008 року між нею ( [PERSON] , на той час [PERSON] ) та ВАТ КБ «Надра» (код ЄДРПОУ 21707100) було укладено договір «Автопакет» № 168/П/04/2008-980 позики грошей у сумі 115 380,00 грн на купівлю автомобіля марки Ford Fokus, 2007 року випуску, vin [NUMBER] , р.н. [NUMBER] строком до 09 липня 2015 року. Цього ж дня, з метою забезпечення виконання вищевказаного зобов`язання, між позивачем та ВАТ КБ «Надра» був укладений договір застави транспортного засобу. Також, позивачка вказує, що 02.03.2020 між ПАТ КБ «Надра» та відповідачем у справі - ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL2N79275_266ПВ з відповідними додатками, боржником за якими є позивачка, про що, як вона зазначає, її належним чином повідомлено не було. Зазначає, що 15.06.2020 у зв`язку з невиконанням зобов`язання за договором відступлення прав вимоги № GL2N79275_266ПВ (як вважав відповідач у справі), приватним нотаріусом Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1354, яким стягнуто заборгованість із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» за договором відступлення прав вимоги на загальну суму 355 764,03 грн, з них: -114 325,04 грн - сума заборгованості за кредитом; -241 138,99 грн - сума заборгованості за відсотками та користування кредитом; -300,00 грн - сума плати за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Позивачка звертає увагу на те, що під час вчинення виконавчого напису нотаріусом не було встановлено належного боржника, що є обов`язком нотаріуса, не перевірено боржника за відповідними реєстрами, та не було встановлено, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] на підставі свідоцтва про укладення шлюбу від 07.03.2014. Як зазначає позивачка, в результаті дій відповідача та нотаріуса Личук Т.В., 13.07.2020 приватним виконавцем Телявським А.М. відкрито виконавче провадження № 62549705, про яке вона дізналась 28.12.2020 (як і зокрема про виникнення заборгованості перед стягувачем (відповідачем у справі)), коли у неї було вилучено автомобіль. Окрім того, вказує, що від приватного виконавця Телявського А.М. їй також стало відомо, що ним накладено арешт на належний їй та її чоловікові на праві спільної часткової власності будинок, який виконавець е вже описав, наклав арешт та виставив на прилюдні торги ДП «СЕТАМ». Позивачка вважає зазначений виконавчий напис нотаріуса незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування чого, зокрема, звертає увагу на те, що на момент звернення із заявою про вчинення виконавчого напису сума заборгованості не була безспірною. Так, вказує, що стягувачем було значно завищено суми вимог, які були пред`явлені Позивачу, зокрема сума фактичного зобов`язання становить 114 325,04 грн, з них частково була погашено позивачем на загальну суму 27 900,00 грн, відповідно сума фактичного зобов`язання повинна була би становити 86 500,00 грн. Зазначає, що згідно із розрахунком суми заборгованості за відсотками та користуванням кредитом, зазначеним у виконавчому написі нотаріуса, сума становить 241 138,99 грн, однак, на її думку, ця сума повинна бути зменшена на суму з відповідними нарахуваннями, враховуючи проведені нею виплати за зобов`яаннями перед кредитором. При цьому, вказує, що їй не було виставлено жодних вимог про усунення порушень, жодним чином не було повідомлено про те, що при вчиненні виконавчого напису суму заборгованості може бути збільшено з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій, що, як вражає позивачка, свідчить про спірність суми боргу. Також, позивачка звертає увагу на те, що у виконавчому написі нотаріуса зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 02.03.2020 року по 05.06.2020, що не може бути безспірним, оскільки вона не могла знати про виникнення боргу перед стягувачем (відповідачем у справі), та не могла знати, що стосовно неї у Івано-Франківську вчиняється нотаріальна дія по складанню виконавчого напису, оскільки нотаріус не повідомляв її про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису, що створило ситуацію, коли вона, як боржник, не могла ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум, відповідно нотаріус не міг вчиняти виконавчий напис оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора (відповідача). Підводячи підсумок, позивачка акцентує увагу суду на тому, що вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору, при наявності безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення, порушення нотаріусом вказаний вимог є підставою визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку. Щодо правової позиції відповідача Станом на день прийняття рішення відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Щодо заяви про ТОВ «Інвест Хаус» про зупинення провадження у справі, заміну відповідача правонаступником та заяви ТОВ «ФК «Форт» про вступ правонаступника 31.01.2022 до суду надійшла заява від керівника юридичного відділу ТОВ «ФК «Інвест Хаус» Семченкової Н.С. про заміну відповідача (ТОВ «Інвест Хаус», код ЄДРПОУ: 41661563) у даній справі на правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форт» (код ЄДРПОУ: 42725156) в порядку ч. 1 ст. 55 ЦПК України. В обгрунтування такої заяви вказано на те, що 05.11.2020 між ТОВ «ФК «Інвест хаус» та ТОВ «ФК «ФОРТ» укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 168/П/04/2008-980 від 09.07.2008, перейшло до ТОВ «ФК «ФОРТ». Також, 31.01.2022 до суду надійшла заява за підписом керівника юридичного відділу ТОВ «ФК «Форт» Семченкової Н.С. про вступ правонаступника та заміну відповідача ТОВ «Інвест Хаус» (код ЄДРПОУ: 41661563) на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ФОРТ» (код ЄДРПОУ: 42725156) в порядку ч. 1 ст. 55 ЦПК України. В обґрунтування даної заяви також вказано на укладення договору від 05.11.2020 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та зазначено, що наразі саме ТОВ «ФК «Форт» є стороною, якій належить право вимоги за кредитним договором та яка бере на себе обв`язки попереднього кредитора, а отже є належною стороною у справі. З матеріалів справи вбачається, що наразі на підставі оскарженого виконавчого напису від 15.06.2020 № 1354 відкрито виконавче провадження ВП № 62549705 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2020, а.с. 20). Суд враховує, що як вбачається з правових позицій, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 826/7941/17 та постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.07.2019 у справі № 822/1659/18 та від 26.02.2020 у справі № 826/7981/17, питання заміни сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та ТОВ «ФК «Форт» відповідного рішення суду до матеріалів заяв не долучено, а отже вбачається, що наразі питання щодо заміни сторони стягувача за оскарженим виконавчим написом нотаріуса в установленому законом порядку не вирішено. З урахуванням наведеного, суд залишає вказані заяви про заміну відповідача у даній справі правонаступником без задоволення. Разом з тим, суд враховує, що 04.02.2022 до суду надійшла заява керівника відділу врегулювання проблемної заборгованості ТОВ «ФК «Інвест Хаус» Семченкової Н.С. про зупинення провадження у даній справі в порядку п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України до вирішення справи щодо заміни сторони виконавчого провадження, відкритого з примусового виконання виконавчого напису в Окружному адміністративному суді міста Києва. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Заява ТОВ «ФК «Інвест Хаус» про зупинення провадження у справі не містить даних щодо номеру справу до розгляду якої ставиться питання про зупинення розгляду даної справи. Крім того, не вбачає об`єктивної неможливість розгляду даної справи, оскільки зібрані у такій справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Таким чином, суд вирішив у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Інвест Хаус» про зупинення провадження у справі відмовити. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до умов договору «Автопакет» № 168/П/04/2008-980 від 09.07.2008 (а.с. 12-14), укладеного між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] , банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 115 380,00 грн в порядку і на умовах, визначених цим договором. Ціль кредиту - придбання автотранспортного засобу, відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 20,40 % річних. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у період (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Комісія за розрахунки за цим договором складає 3% від суми кредиту і сплачується одноразово на дату видачі/перерахування кредитних коштів. Строк погашення кредиту надавався до 09.07.2015. Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії вказаного договору, його укладено в письмові письмовій формі, відміток про нотаріальне посвідчення такий договір не містить. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу від 07.03.2014 [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 26). 15.06.2020 приватним нотаріусом Личук Т.В. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1354, за змістом якого (а.с. 27): - Запропоновано стягнути на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус» (код ЄРПОУ: 41661563) заборгованість, що виникла по кредитному договору № 168/П/04/2008-980 від 09.07.2008, договору про відступлення прав вимоги № GL2N79275 266НВ, укладеного 02.03.2020 між ПАТ «КБ «НАДРА» (код ЄДРПОУ: 20025456) та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» з відповідними додатками, боржником за яким є [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ; - Строк платежу по кредитному договору настав. Боржником допущено прострочення платежів; - Стягнення заборгованості проводиться за період з 02.03.2020 по 05.06.2020; - Сума заборгованості складається з: - суми заборгованості за кредитом - 114 325,04 грн; - суми заборгованості за відсотками за користування кредитом - 241 138,99 грн; - суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 300,00 грн. - Загальна сума заборгованості становить 355 764,03 грн. Постановою приватного виконавця Телявського А.М. від 13.07.2020 (а.с. 28-29) відкрито виконавче провадження № 62549705 з примусового виконання виконавчого напису № 1354 від 15.06.2020. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] посилається на те, що приватним нотаріусом Личук Т.В. при вчиненні оскарженого виконавчого напису було порушено вимоги закону, оскільки, виконавчий напис був вчинений за відсутності доказів про безспірність заборгованості та поза межами позовної давності. Мотиви суду За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595). Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними, а саме: Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 рішення суду залишено без змін. Суд враховує в якості рекомендаційних/консультаційних роз`яснень викладене у п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» за змістом якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 (в редакції постанови КМУ від 29.11.2001). Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Суд враховує, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 15.06.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Слід зазначити, що з матеріалів справи не вбачається, що договір, укладений з позивачем, на підставі якого винесено оскаржений виконавчий напис, був нотаріально посвідчений. Таким чином, подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вказаним вимогам Переліку. Отже, оскільки укладений з позивачем договір від 09.07.2008, який наданий нотаріусу для вчинення оскарженого виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, то наявні підстави для визнання відповідного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з зазначеним. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), де, зокрема, зазначено наступне: «укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Пізніше таку правову позицію підтвердила і Велика Палата Верховного Суду, яка в п.п. 93-95 постанови від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) вказала, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис на підставі договору, який не був нотаріально посвідчений, з огляду на що, позов підлягає задоволенню. Крім того, судом береться до уваги, що у постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла аналогічного висновку, викладеного вищевказаній постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). При цьому, у справі, яка переглядається, відповідачем не доведено, що сума заборгованості була такою, як зазначено у оскарженому виконавчому написі нотаріуса. Разом з цим, з матеріалів справи не вбачається, що при винесенні оскарженого виконавчого напису приватний нотаріус вчинив дії щодо перевірки безспірності заборгованості. Також, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) вказала, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові аналізувала інші відносини і вказувала на подібність строку зазначеного у ст. 88 Закону України «Про нотаріат» зі строком позовної давності, який визначений ст. 256 ЦК України в контексті застосування єдиного трирічного строку для захисту прав як фізичних так і юридичних осіб. Дійсно, строк визначений у ст. 88 Закону України «Про нотаріат» відноситься до строків захисту цивільних прав, однак це не свідчить про розповсюдження на нього правил ст. 264 ЦК України щодо переривання перебігу позовної давності. Позовну давність слід відрізняти від інших видів строків захисту цивільних прав. Так, не є позовною давністю строк для вчинення виконавчих написів та деякі інші строки. До вказаних строків правила глави 19 ЦК України про зупинення, переривання, поновлення позовної давності не застосовуються. Таким чином, суд приходить висновку, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинено поза межами трирічного строку, передбаченого ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та перериватися чи поновлюватися такий строк не може, оскільки він є присічним. Враховуючи викладене в сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Щодо судового збору Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачка звільнена від сплати судового збору. Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи наведене з ТОВ «ФК «Інвест Хаус» на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved