Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 14.01.2009 року у Дубенківській сільській раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис № 01, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, між ними втрачено почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги, шлюбні відносини фактично припинено з 2020 року, разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Намірів відновлювати стосунки не мають. На підставі наведеного просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 15.04.2022 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Судом установлено такі обставини. Сторони уклали шлюб 14.01.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. У сторін є четверо неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 29.12.2009 року); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 01.02.2012 року); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19.06.2013 року); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26.02.2019 року). Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до п. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається зі змісту позову, між подружжям погіршилися відносини, вони не проживають разом з 2020 року, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, шлюб існує лише формально, позивач не має намірів відновлювати стосунки. Відповідач в судове засідання не з`явився та будь-яких доводів на спростування тверджень позивача суду не подав. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved