Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

28.01.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.11.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого остання позичила грошові кошти у розмірі 10 000 грн., які зобов`язалася повернути в строк до 30.01.2019 року. Позикодавець виконав свою зобов`язання за договором позики та передав відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000 грн., що підтверджується розпискою. На даний час відповідач кошти не повернула. 06.10.2021 року між позикодавцем та позивачем укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за вказаним договором позики. Відтак, оскільки відповідачем зобов`язання з повернення позики не виконано, то позивач вправі ставити питання про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики та 3% річних. Посилаючись на викладене просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 10 000 грн., 891,78 грн. 3% річних та судові витрати. Відзив на позов відповідачем [PERSON] не подавався. В судове засідання позивач не з`явився, подавши клопотання у якому просить розглянути справу у відсутності позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, конверти з поштовою кореспонденцією направлялися на адресу реєстрації місця проживання відповідача однак такі повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а отже в силу приписів п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що отримав відповідну поштову кореспонденція, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного . Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно договору позики від 22.11.2018 року, [PERSON] позичила у [PERSON] кошти у розмірі 10 000 грн, які зобов`язалася повернути до 31.01.2019 року (а.с.6, 7). Відповідно до розписки від 22.11.2018 року [PERSON] отримала від [PERSON] позику у розмірі 10 000 грн. (а.с.7 на звороті). 01.04.2019 року [PERSON] звертався до [PERSON] з претензією щодо повернення суми боргу (а.с.8), яку остання отримала 24.04.2019 (а.с.9). Окрім того, 06.10.2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] право вимоги до [PERSON] за договором позики від 22.11.2018 (а.с.10). Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, -незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, слід виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наявні у матеріалах справи договір позики та розписка від 22.11.2018 року є борговими, позаяк у договорі чітко зазначено про одержання [PERSON] грошових коштів у розмірі 10 000 грн. саме як позики та обов`язок повернути такі кошти в строк до 30.01.2019 року. Оскільки відповідач грошові кошти отримані в борг не повернув, то кредитор вправі ставити питання про стягнення таких коштів, а також сум, передбачених ст. 625 ЦК України у судовому порядку. Згідно наданого позивачем розрахунку 3% річних за період з 01.02.2019 (наступний день після настання строку повернення позики) по 21.01.2022 року становить 891,78 грн. (10 000 грн. * 3% *1086 днів прострочення / 365), і правильність такого розрахунку ніким не оспорюється та не ставиться судом під сумнів. Окрім того, згідно ст. 513 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статями 516, 517 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем [PERSON] свого обов`язку первісному кредитору [PERSON] . Відтак, оскільки до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики та сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, то позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики та 3% річних підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн., сплачений останнім при пред`явленні позову.

Outcome: approved