Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , у якому просить: 1) визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування належним позивачу житловим будинком за адресою: [ADDRESS] ; 2) стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування житлового будинку від 18 квітня 2012 року. Позивач вказує, що у зазначеному будинку зареєстрована [PERSON] .. Раніше відповідачка проживала у спірному житловому будинку, однак з 25 травня 2019 року відповідач виїхала з даного будинку і стала проживати в м. Харкові. [PERSON] з власної волі не проживає за місцем реєстрації більше двох років, не сплачує комунальні послуги, не надає коштів на утримання будинку, її особисте майно за місцем реєстрації відсутнє. Вказаними діями відповідач створює позивачу перешкоди, як власнику, у користуванні та розпорядженні житлом, зокрема, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на зареєстровану у житловому приміщенні особу, позивач не може повноцінно скористуватися субсидією по оплаті комунальних послуг, чим порушуються її права, у зв`язку з вказаним [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області 07.12.2021 позовну заяву [PERSON] \~до [PERSON] \~про визнання\~особи такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано в установлений судом строк подати письмовий відзив на позов. Заходи забезпечення позову не вживались. Ухвалою Богодухівського\~районногосуду\~Харківської області\~від 22.12.2021\~задоволено заяву позивача про витребування доказів. Витребувано з Богодухівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області відомості про те, чи зверталася [PERSON] , [INFO] , в період з 2020 року по теперішній час із заявою про чинення їй перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , з боку [PERSON] чи інших осіб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У поданій до суду заяві, просила розглянути справу за її відсутності. Зазначила, що позов підтримує, на задоволенні позовних вимог наполягала, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином як шляхом надіслання судових повісток на зареєстровану адресу місця проживання та адресу фактичного місця проживання, так і відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Причини неприбуття до суду не повідомила. Відзиву на позов не подала. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, повторно не з`явилася в судове засідання без поважних причин, відзиву на позов не подала, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст.247 КУпАП, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини. Згідно з договором дарування житлового будинку від 18.04.2012, посвідченим приватним нотаріусом Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області, зареєстрованим у реєстрові за № 507, та витягом про державну реєстрацію прав, виданим Комунальним підприємством «Богодухівське бюро технічної інвентаризації» № 34212367 від 22.05.2012 [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8). Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 20.10.2021 вих. № 7554, виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Богодухівської міської ради», за адресою: [ADDRESS] значиться зареєстрованою [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Згідно з довідкою від 20.10.2021 вих. № 7554, виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Богодухівської міської ради» на підставі акту про фактичне непроживання на території Богодухівської міської ради від 18.10.2021, [PERSON] , яка перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до акту про фактичне непроживання на території Богодухівської міської раді за адресою: [ADDRESS] , складеного 18.10.2021 комісією у складі старости Крисинського старостинського округу Федько Н. та діловода [PERSON] , [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає за цією адресою з 25.05.2019 і по теперішній час. Фактичне її місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтвердили сусіди [PERSON] та [PERSON] , підписи яких наявні у довідці (а.с. 12). Відповідно до листа Богодухівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області від 29.12.2021 № 7407/119-71/01-2021, за період з 2020 року по теперішній час [PERSON] , [INFO] , із заявою про чинення їй перешкод у користуванні житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] до Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області не зверталася (а.с. 29). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~316\~Цивільного кодексу\~України (далі\~ ЦК\~України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами ст. 379 ЦК України визначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Згідно зі ст.\~29\~ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст.\~383\~ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, судом встановлено, що через реєстрацію відповідача у належному позивачці будинку, [PERSON] не може в повному обсязі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном, оскільки [PERSON] зареєстрована і не проживає за вказаною адресою з 25.05.2019, що порушує права власника. Враховуючи, що будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , а відповідач [PERSON] не є членом сім`ї позивача, суд вважає, що на правовідносини, які виникли між сторонами, не поширюються норми статей 64, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України. Відповідно до наявної у матеріалах справи копії паспорту позивача [PERSON] , [PERSON] [NUMBER] , виданого Богодухівський РВ УМВС України в Харківській області від04.02.2000, місце проживання останньої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-6). Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб, видраної відділом «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Богодухівської міської ради від 22.10.2021 вих. № 7627, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Відповідно до наявної у матеріалах справи копії договору дарування житлового будинку позивач стала власником будинку [ADDRESS] з 18.04.2012. Відповідач [PERSON] не є членом сім`ї позивача, що підтверджено матеріалами справи, з 25.05.2019 відповідач самостійно виїхала зі спірного домоволодіння та змінила місце свого проживання, проте, добровільно не зняла з реєстрації місце свого проживання за вищевказаною адресою. Відомостей про укладення між сторонами по справі договору найму на проживання у спірному житловому приміщенні суду надано не було. Відповідно до ст.\~401\~ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене, зокрема, щодо іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати, зокрема, іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Згідно зі ст.\~402\~ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Статтею 403\~ЦК України, визначено зміст сервітуту, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Відповідно до ст.\~406\~ЦК України сервітут припиняється, зокрема, у разі відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; спливу строку, на який було встановлено сервітут; припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; невикористання сервітуту протягом трьох років підряд. Згідно зі ст.\~150\~ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, зокрема, здавати в оренду, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 158 ЖК УРСР наймач користується жилим приміщенням у будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку і наймачем у письмовій формі. За договором найму, зокрема, згідно зі ст.\~68\~ЖК УРСР, яка є загальна нормою, що застосовуються і до договору найму жилого приміщення у будинку приватної власності, - наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно зі ст.\~163\~ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача не звільняє його від виконання обов`язків за договором найму. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач був відсутній з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Положеннями ст.\~76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст.\~77\~ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст.\~81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням досліджених судом письмових доказів, суд дійшов висновку про доведеність факту непроживання без поважних причин [PERSON] у будинку [ADDRESS] , та невикористання житла за його прямим призначенням понад шість місяців. Жодних доказів, які б спростовували такий висновок, суду не надано. За таких умов, беручи до уваги, що відповідач з 25.05.2019 не проживає у спірному житловому будинку, в будинку відсутні її речі, вона не здійснює своїх прав користування даним жилим приміщенням і не виконує обов`язків наймача жилого приміщення, враховуючи відсутність підстав для збереження за відповідачем права на жиле приміщення понад шість місяців, передбачених частиною 2 статті 71 ЖК УРСР, відсутність доказів поважності причин її відсутності понад шість місяців у вказаному будинку, суд дійшов висновку, що [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений нею при подачі позову в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved