Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

ПРОЦЕДУРА: 12.10.2021 [PERSON] звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави із згаданим позовом, в якому прохає стягнути з відповідача на його користь аліменти, у зв`язку із продовженням навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати звернення до суду до досягнення ним двадцяти трьох років. Заявлені вимоги вмотивовані позивачем тим, що він є студентом 1 року денної форми навчання Національного університету «Києво-Могилянська академія» та перебуває на повному утриманні матері. У зв`язку із продовженням навчання, необхідністю здійснення поїздок та проживання у м.Києві, витрат на харчування, придбання одягу, позивач потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість таку допомогу надавати. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 16.11.2021 цивільну справу за позовом [PERSON] передано за підсудністю до Ленінського районного суду м.Полтави. За ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 17.12.2021 справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання 19.01.2022. 24.12.2021 на адресу Ленінського районного суду м.Полтави надійшов лист судді Полтавського апеляційного суду Абрамова П.С. про витребування справи №554/9815/21 у зв`язку із надходженням апеляційної скарги [PERSON] на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 16.11.2021. Ухвалою суду від 28.12.2021 провадження у даній справі було зупинено, а матеріали справи направлені до Полтавського апеляційного суду, згідно із запитом. 17.02.2022 справа за цивільним позовом [PERSON] надійшла до Ленінського районного суду м.Полтави з апеляційної інстанції, з огляду на що провадження у справі слід поновити. Ухвалою суду від 23.02.2022 провадження у справі було поновлено з призначенням до судового розгляду на 25.03.2022. 23.03.2022 відповідачем складено відзив на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 29.03.2022. У наданому відзиві відповідач прохає повністю відмовити у задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та недоведеність заявлених вимог. Вказує, що позивач навчається дистанційно, за наданням йому гуртожитку не звертався, вартість та періодичність поїздок не довів, відомостей про дохід матері не надав, при цьому у зв`язку із введенням воєнного стану до 27.03.2022 в учбовому закладі були запроваджені канікули для всіх здобувачів освіти. Також звертає увагу на наявність у нього аліментних зобов`язань з утримання неповнолітнього сина [PERSON] , які він сплачує на користь матері позивача. 25.03.2022 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача заперечуючи проти наведених у відзиві аргументів прохає задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі. Зазначає, що у зв`язку із навчанням позивач не працює, тому має потребу у матеріальній підтримці з боку відповідача і наразі всі витрати з утримання сина несе його мати, в тому числі щодо придбання ліків, харчування, одягу, поїздок тощо. Вирішуючи питання щодо прийнятності наданих сторонами відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив, суд зазначає, що останні є заявами по суті справи і їх подання є правом учасника справи. Вказані заяви по суті справи учасники мають право подати у строк, що встановлений судом. Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом. Водночас, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (ч.5 ст.12 ЦПК України). Враховуючи, що і позивач і відповідач взаємно скористались правом обмінятись заявами по суті, ніхто з учасників справи фактично не наполягав на залишенні цих заяв без розгляду у зв`язку із пропуском строку, суд вважає за можливе прийняти до розгляду подані сторонами відзив та відповідь на відзив з метою сприяння у реалізації ними своїх процесуальних прав. Приймаючи вказані заяви по суті справи до розгляду, суд враховує, що фактично висловлені у них твердження були озвучені представниками сторін безпосередньо в ході судового розгляду і враховуються судом при прийнятті рішення. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН Будучи належно повідомленими про дату час і місце розгляду справи, сторони в судове засідання не прибули, доручивши представляти свої інтереси адвокатам Голубенку В.П. та Литвишко І.В. Представник позивача Голубенко В.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючи обставини викладені у позові та відповіді на відзив. Зазначив, що позивач проживає разом із матір`ю, у зв`язку з навчанням не працює та має потребу у забезпеченні життєдіяльності, в тому числі харчуванні, придбанні одягу, необхідної спецлітератури. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу та враховуючи, що розмір його доходу є невеликим, ј частина аліментів забезпечить потреби позивача з його утримання на період навчання. Представник відповідача Литвишко І.В. в суді посилаючи на викладені у відзиві обставини, прохала відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Наголосила, що позивачем не доведено його потреба в утриманні з боку батька, доказів майнового стану позивача та його матері не надано, як і доказів витрат на проїзд, проживання, при цьому позивач може працевлаштуватись та мати самостійний заробіток. Зазначила, що відповідач є особою з інвалідністю другої групи, його сукупний дохід на місяць складає близько 8000 грн і він має зобов`язання по сплаті аліментів на утримання молодшого сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку, тому призначення аліментів у розмірі ј частини для відповідача носитиме надмірний тягар. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно із копією паспорта громадянина України [NUMBER] , зареєстрованим місцем проживання позивача починаючи з 03.03.2021 є [ADDRESS] . За вказаною адресою позивач проживає разом із своєю матір`ю [PERSON] , що в судовому засіданні не заперечувалось представниками сторін. Відповідно до довідки №201/21 від 06.10.2021, [PERSON] є студентом 1 року навчання Національного університету «Києво-Могилянська академія» денної форми навчання, 4 рівня акредитації за державним замовленням, факультету інформатики з освітнім рівнем магістр за спеціальністю прикладна математика. Термін навчання [PERSON] становить з 01.09.2021 до 01.07.2023. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що дійсно [PERSON] навчається за державним замовленням і отримує стипендію, що не заперечувалось представником відповідача. Згідно з копією пенсійного посвідчення, [PERSON] призначено пенсію по інвалідності ІІ групи за загальним захворюванням, що також не заперечувалось учасниками процесу. Згідно з довідками про доходи, [PERSON] перебуває на обліку в Полтавському ОУ ПФУ і отримує пенсію, розмір якої за період з 01.05.2021 по 31.10.2021 склав 36182,40 грн, розмір отриманої ним заробітної плати на посаді лікаря-невропатолога КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» за період з липня по вересень 2021 року становить 4441,46 грн. Виходячи із змісту довідки 03/1344 від 25.11.2021 наданої Національним університетом «Києво-Могилянська академія», [PERSON] із заявою про надання місця для проживання в гуртожитку з 01.09.2021 до 22.11.2021 не звертався, починаючи з 04.10.2021 для здобувачів вищої освіти усіх років навчання, рівнів освіти та факультетів, окрім факультету природних наук, організація навчального процесу здійснювалась з використанням технологій дистанційного навчання. Відповідно до наказу №125 від 10.03.2022 в Національному університеті «Києво-Могилянська академія» до 27.03.2022 було продовжено канікули для всіх здобувачів освіти. Згідно з поясненнями представника позивача, мати позивача до введення в Україні воєнного стану на постійній основі працювала на посаді медичного фахівця в Представництві «Ріхтер Гедеон Нрт» і розмір її доходу в середньому на місць складав близько 20000 грн. Обставини щодо працевлаштування [PERSON] та отримуваної неї заробітної плати були предметом дослідження при розгляді іншої справи з приводу стягнення аліментів та встановлені судовим рішенням Полтавського апеляційного суду від 31.08.2021 у справі №554/10262/17. ОЦІНКА СУДУ ТА НОРМИ ПРАВА Згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст.12 ЦПК України). Згідно із ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Водночас, ст.82 ЦПК України визначено підстави для звільнення від доказування. Так, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч.1 ст.82 ЦПК України). Вирішуючи питання щодо застосування правових норм, суд вказує, що спірні правовідносини регулюються нормами сімейного законодавства. Так, у відповідності до вимог ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ч.1, ч.2 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналогічний висновок по застосуванню ст.199 СК України міститься у постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі №748/2340/17. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Водночас суд вказує на принцип рівності прав та обов`язків батьків брати участь у матеріальних витратах закріплений Сімейним Кодексом України. Визначаючи розмір аліментів враховується вартість навчання, підручників, проїзду, проживання тощо, разом із тим, аліменти, спрямовані на утримання мають бути співмірними і достатніми, з огляду на мету аліментного зобов`язання. Розглянувши справу у межах заявлених вимог, оцінивши перевірені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог та вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити частково, виходячи з наступного. Як вже наголошувалось вище якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Виходячи з встановлених обставин та досліджених доказів, поданих сторонами, суд зазначає, що відповідач є батьком повнолітнього [PERSON] , який не досяг 23 років і продовжує навчання за денною формою навчання за державним замовленням, тому не працює, проте отримує стипендію. Відповідач має дохід, а тому може надавати допомогу на утримання сина у виді аліментів. Між тим, визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд враховує відомості про стан здоров`я та матеріальне становище повнолітнього сина і платника аліментів, наявність на утриманні останнього неповнолітньої дитини [PERSON] , інші обставини, що мають істотне значення, та бере до уваги, що обов`язок з утримання повнолітніх дочки (сина) є рівним для обох батьків, за умови наявності у них можливості надавати таке утримання, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 1/8 частини заробітку щомісячно до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення 23 років. Такий розмір аліментів забезпечить потреби повнолітнього сина сторін, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача та задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів. При цьому суд звертає увагу, що як сам позивач та і його батьки мають доходи, позивач проживає разом із матір`ю, у зв`язку із введенням карантину та воєнного стану у навчальному процесі відбулись зміни щодо продовження канікул та використанням технологій дистанційного навчання. Разом із тим, дистанційна форма навчання як і продовження терміну канікул зменшують потребу в деяких витратах пов`язаних з освітнім процесом, проте не виключають їх взагалі, тому посилання представника позивача щодо відсутності у позивача в зв`язку з наведеними обставинами потреби в утриманні є безпідставними. При цьому, як платник так і одержувач аліментів не позбавлені в подальшому порушувати питанням щодо зміни розміру аліментів в разі виникнення обставин, передбачених ст.192 СК України. Питання про судові витрати вирішено на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial