Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради, в якому просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Позов мотивований тим, що з 14.07.2002 року по 04.10.2017 року позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. У цьому шлюбі у них народилася дитина Петренко [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилися проживати з матір`ю, з батьком спілкується, буває у нього вдома. З відповідача за рішенням суду стягуються аліменти на утримання дитини. Позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , та вони разом з донькою позивача проживають за адресою [ADDRESS] . У чоловіка Позивача та доньки [PERSON] складися спокійні та довірливі відносини. 16.05.2021 року під час чергового відвідування донькою квартири батька (Відповідача) останній відмовився повернути дитину додому до матері, на контакт не виходив. Позивач змушена була звернутися до органів поліції з приводу цього інциденту, дитина стала свідком конфлікту. Позивач вважає, що така поведінка Відповідача шкодить психічному та фізичному здоров`ю дитини. З того часу сторони не можуть вирішити питання визначення місця проживання дитини. Відповідач забирає дитину до себе, ігноруючи її потреби відвідування гуртків, дотримання усталеного способу життя. Дитина відвідувала музичну школу, однак після критики батька прийняла рішення припинити заняття. Вихованням дитини повністю займається позивач, вона як мати піклується про неї, дбає про її здоров`я. Дитина потребує регулярного відвідування лікаря-ортодонта, занять з плавання, що є неможливим у випадку невизначеності місця проживання дитини. Визначення місця проживання дитини з матір`ю відповідатиме найкращим інтересам дитини. Викладене стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, витребувано від Служби у справах дітей Вінницької міської ради письмовий висновок щодо доцільності/недоцільності визначення місця проживання дитини [PERSON] з матір`ю. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.02.2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті. 10.02.2022 року до суду надійшов висновок Служби у справах дітей Вінницької міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю позивачем по справі [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх\~задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Додатково пояснила, що жодних перешкод в спілкуванні дитини з батьком вона не чинить, протягом останнього року дитина бачилася з батьком раз на місяць. Представник позивача адвокат Діденко Н.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх\~задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечила. Пояснила, що донька сторін [PERSON] з 2017 року постійно проживає з матір`ю, мати її виховує, забезпечує, займається її розвитком, має з дитиною тісний емоційний зв`язок. До травня 2021 року дитина відвідувала батька, однак з часу інциденту, описаного в позові, у сторін виник спір з приводу місця проживання дитини. Відповідач міг без погодження з Позивачем залишати дитину у себе на визначений час, що порушувало звичний режим дитини та суперечило її (дитини) бажанню. Відповідач [PERSON] в судове засідання вкотре не з`явився, подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивував тим, що він на період воєнного часу залучений до «певних справ на невизначений час». Зазначена причина неявки відповідача в судове засідання визнана судом неповажною, підстав, визначених ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи судом не встановлено. Приймаючи рішення про неповажність причин неявки відповідача в судове засідання суд зважає на те, що процесуальна поведінка відповідача з внесення на розгляд суду клопотань про відкладення розгляду справи, як до запровадження воєнного стану в Україні так і після цього, була спрямована на затягування розгляду справи. Жодні з повідомлених відповідачем у його клопотаннях обставин в якості підстав для відкладення розгляду справи, не підтверджені доказами. Фактично кожне судове засідання у справі, яке призначалося судом, та про яке відповідач був повідомлений, останній просив відкласти. Враховуючи наведене, суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки сторона позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. в судовому засіданні підтримала висновок Служби про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю, пояснила, що за результатами бесіди з дитиною встановлено, що дитина більш прихильна до матері, проживання з нею відповідає інтересам дитини. В судовому засіданні дитина [PERSON] пояснила, що вона бажає проживати з матір`ю, з батьком хоче лише спілкуватися, з мамою вона має більш тісний зв`язок. З мамою вона часто проводить вільний час, гуляє, відпочиває, а з батьком лише інколи спілкується. Батько живе з іншою жінкою з якою в неї нормальні, однак не дуже близькі стосунки. Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, заслухавши думку дитини, місце проживання якої є предметом спору, дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Як встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2021 у справі 127/14022/21, та вбачається з копії свідоцтва про шлюб від 04.06.2021 серії [NUMBER] , прізвище матері дитини [PERSON] у зв`язку з укладенням шлюбу з [PERSON] змінено на « [PERSON] ». (а.с. 17 18). Після припинення сімейних відносин позивача та відповідача та з моменту роздільного їх проживання, дитина залишилася проживати з матір`ю, однак місце її проживання рішенням суду визначено не було. Згідно довідки МКП «Управляюча компанія «Господар Люкс» №05-21/2257 від 18.10.2021 року [PERSON] та [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до акту сусідів від 18.10.2021 року, підписи яких засвідчені представником МКП «УК «Господар Люкс» Голубєвою І.А., [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , та проживає в ній з 2017 року (а.с.10). Позивач [PERSON] є співвласником зазначеної квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.09.2021 року, виданого Третьою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-1957 (а.с.11-12). Позивач [PERSON] (до зміни прізвища « [PERSON] ») 25.04.2018 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.13). Згідно доводів позовної заяви [PERSON] проживає з дружиною та її донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина ніким не заперечується. [PERSON] працевлаштований в P&S Logistika Sp.z.o.o (Познань) на посаді водія, отримує офіційну заробітну плату, що вбачається з копії трудового договору від 09.12.2020 року (а.с.14-16). З відповідача згідно виконавчого листа, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 26.07.2017 року у справі №127/12509/17, стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] . Вказану обставину встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області 21.09.2021 року у справі №127/14022/21 (а.с.17-18). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Відповідач мешкає окремо від дитини. Згідно доводів позовної заяви та підтверджено позивачем і дитиною в судовому засіданні дитина періодично спілкується з батьком. Між сторонами в травні 2021 року виник спір щодо місця проживання дитини. Службою у справах дітей Вінницької міської ради ради був наданий суду висновок №01/00/011/8386 від 09.02.2022 року, виданий Виконавчим комітетом Вінницької міської ради, згідно якого орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] (а.с.93-95). З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] займається вихованням дитини [PERSON] забезпечує її всім необхідним, цікавиться її навчанням, опікується станом її здоров`я, виконує рекомендації щодо лікування та обстеження дитини, дитина завжди доглянута та охайна (а.с.19-23,25-26, 28-34). Відповідно до акту оцінки потреб, складеного 28.08.2021 року Вінницьким міським центром соціальних служб, за адресою: [ADDRESS] , створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини [PERSON] , ознаки та чинники, що спричиняють складні життєві обставини відсутні (а.с.35-38). В ході судового розгляду, відповідно до положень ст.171 СК України, судом з`ясована думка малолітньої дитини [PERSON] щодо предмету спору. В судовому засіданні дитина пояснила, що бажає постійно проживати разом з матір`ю, з батьком хоче лише спілкуватися. Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із матеріалів справи слідує та підтверджено в судовому засіданні, що [PERSON] після розірвання шлюбу з відповідачем створила нову сім`ю, в якій її дитина від шлюбу з відповідачем [PERSON] проживає разом з сім`єю матері, позивач як мати дитини разом з новим чоловіком створила для дитини гарні умови проживання, дитині в сім`ї комфортно, бажання позивача визначити місце проживання дитини з собою, яка постійно з нею проживає, співпадає з бажанням доньки та відповідає її інтересам. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю підлягають задоволенню, таке рішення відповідатиме найвищим інтересам дитини. При цьому суд звертає увагу, що в даному випадку мова йде не про розлучення дитини з батьком, а про визначення місця проживання дитини, при тому, що дитина уже тривалий час (5 років) та постійно проживає з матір`ю окремо від батька. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України. Оскільки суд задовольняє позов у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення: судовий збір в сумі 908 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. Рішення суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в зазначеному розмірі суд ґрунтує на тому, що розмір таких витрат є належним чином обґрунтованим положеннями договору про надання правової допомоги № 127 від 17.08.2021, що укладено між позивачем та її представником [PERSON] . Юридичний факт понесення таких витрат позивачем є підтвердженим відповідною квитанцією до прибуткового касового ордеру № 127 від 17.08.2021. (а.с. 46 49а). На підставі викладеного,

Outcome: approved