Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про визнання виконавчого напису №22485 від 02.12.2021 таким, що не підлягає виконанню, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» заборгованості у розмірі 13010 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.12.2021 приватним виконавцем Білецьким І.М. відкрите виконавче провадження № 67880593 на підставі виконавчого напису №22485 від 02.12.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Споживчий Центр» заборгованості у розмірі 13010 грн. Просить вказаний виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки відсутні документи, що підтверджують безспірність суми боргу, позивач не погоджується з нарахованими відсотками та пенею. Зазначає, що від відповідача не одержував будь-яких повідомлень (попереджень) щодо існування заборгованості і необхідності сплати такої. Наполягає, що спірний виконавчий напис не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.Просить позов задоволити. 10.01.2022 ухвалою судді відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи, третій особі надано строк для подачі пояснень щодо позову. Ухвалою суду від 10.01.2022 задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення за виконавчим написом № 22485 від 02.12.2021. Відповідач 14.02.2022 подав до суду відзив на позов, проти задоволення позову заперечує, вказує, що між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір і позивач отримав грошові кошти з виплатою відсотків. Кредитний договір укладений шляхом обміну електронним повідомленнями, а саме прийняття позичальником пропозиції кредитора про укладення кредитного договору (оферти). Позивач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору, з якими він попередньо уважно ознайомився. Акцептовані ним умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті. Крім того, вказує, що позивач розумів, що підписує та укладає кредитний договір на вказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код смс-повідомлення), для підписання і укладення цього правочину був введений код з смс-повідомлення, яке направлено на номер телефону позивача. Отже, наголошує, що між сторонами укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку; договір підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора, який став законною підставою на вчинення передбачених цими документами дій. Між сторонами здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків. Також вказує, що відповідно до вимог законодавства України обов`язковість нотаріального посвідчення даного договору не передбачено. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, неповерненням коштів відповідач змушений звернутись до нотаріуса для вчинення виконавчого напису з метою захисту своїх законних прав та інтересів. Вказує, що відповідач неодноразово повідомляв позивача про необхідність сплати коштів у визначені строки, однак позивачем повністю проігноровано їх вимоги, а не бажання отримувати позивачем поштових відправлень не є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вважає позов необгрунтованим, оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував суму заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напис, не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості. Зазначає, що позивач в такий спосіб намагається ухилитись від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. Крім цього, представник відповідача 14.02.22 надіслав на адресу суду заперечення проти вирішення спору в суді у зв`язку з тим, що у п.10.1 кредитного договору міститься угода про передачу спору, якщо такий виникає щодо кредитного договору, на вирішення третейського суду. Просить на підставі п.6 ч.1 ст.257 ЦПК України залишити позов без розгляду. Від приватного нотаріуса Сазонової О.М. та приватного виконавця Білецького І.М. будь-які пояснення у справі до суду не надходили. Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 02.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазовоною О.М. вчинено виконавчий напис №22485 про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 13 010 грн. за Кредитним договором № 27.12.2019-100001645 від 27.12.2019, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр». Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. від 14.12.2021 при примусовому виконанні виконавчого напису №22485, виданого 02.12.2021 стягнуто з боржника [PERSON] на користь ТзОВ «Споживчий Центр» заборгованості у розмірі 13010 грн. у виконавчому провадженні №67880593. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону), зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Статтею 88 Закону визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 4071/14-ц та від 12.04.2018 у справі № 761/32388/13-ц. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також не встановлено, що при винесені виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною. Крім того, суду не доведений факт повідомлення позивача не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення ним кредитних зобов`язань, а також не надано доказів на підтвердження отримання цієї вимоги позивачем. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21 вересня 2021 року, прийнятої у справі № 910/10374/17. Зазначене вище дає суду підстави для визнання спірного виконавчого напису № 549 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. По даній справі позивач заперечує безспірність боргу, посилаючись на те, що на його адресу не надходило вимоги - повідомлення про погашення заборгованості із зазначенням суми боргу, приватний нотаріус не повідомляв позивача про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, а тому позивач не мав змоги заперечувати проти нарахованих сум. Жодних доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано. Доводи викладені представником відповідача у відзиві та запереченні не заслуговують на увагу суду. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже, не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав також у постановах: від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 08.12.2021 у справі № 751/5727/20 (провадження № 61-13976св21). Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та підставним. Задовольняючи позов, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача. На підставі ст. 50, 87-88 Закону України «Про нотаріат» та

Outcome: approved