Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.11.2021 р. звернулася до суду з позовом до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори про визнання неправомірною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалою суду від 18.11.2021 відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Федину Аліну Михайлівну. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка є двоюрідною тіткою позивачки. [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивачка є спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом, інших спадкоємців першої - п`ятої черг спадкування за законом немає. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та іншого майна, яке належало померлій на праві приватної власності. У встановлений законом строк, а саме 03.10.2020 року позивачка подала до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом, а 12.05.2021 року - заяву про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що належало на час смерті [PERSON] .. Однак постановою від 12.05.2021 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Державний нотаріус Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Федина А.М., в постанові про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину вказала, що позивачка документально не довела родинний зв`язок зі спадкодавцем. 20.08.2021 позивачка направила листа Державному нотаріусу з проханням детально роз`яснити, в чому конкретно вбачається недоведеність родинного зв`язку, так як в постанові про це конкретно не зазначено. 19.10.2021 позивачка отримала відповідь в якій нотаріус вказала, що позивачкою повністю не доведено родинний зв`язок зі спадкодавцем, а саме відсутнє свідоцтво про народження [PERSON] (рідної сестри [PERSON] ) та свідоцтва про смерть [PERSON] та [PERSON] , які є дідом і бабою спадкодавця. Також в своєму листі нотаріус вказує, що [PERSON] являється позивачці троюрідною тіткою. Позивачка вважає, що свідоцтво про народження [PERSON] (рідної сестри [PERSON] та свідоцтва про смерть [PERSON] і [PERSON] (діда й баби [PERSON] ) не є доказом родинних відносин між нею та спадкодавцем. Позивачкою на підтвердження родинних відносин з [PERSON] було подано весь необхідний пакет документів, а тому нотаріус незаконно витребовує додаткові документи. З наведених підстав позивачка просить визнати неправомірною та скасувати постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивачка та її представник в судовому засіданні 26.01.2022 р. позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві. В судове засідання призначене на 11.04.2022 р. позивачка та її представник не з`явилися, в поданій суду появі позивачка просить розгляд справи призначений на 11.00 год. 11.04.2022 проводити без їх участі. Позовні вимоги підтримали. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат», та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта. Як наголошується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ із посиланням на Постанову Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року № 2, можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій. Закон України «Про нотаріат» поділяє об`єкти судового оскарження в межах нотаріального процесу на три групи: нотаріальні дії; відмова у вчиненні нотаріальних дій; нотаріальні акти. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Обов`язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні. Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом. Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закону України «Про нотаріат», не є вичерпним. За наявності умов, передбачених 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні. Перевіряючи законність дій нотаріуса, суддя повинен детально вивчити закон, на підставі якого діяв нотаріус чи інша посадова особа, уповноважена на вчинення нотаріальної дії, дослідити всі докази і з`ясувати обставини, що мають значення для справи. Це, у свою чергу, дає суду можливість винести законне й обґрунтоване рішення. Предметом доказування під час судового розгляду у справах про оскарження нотаріальних дій або про відмову в їх вчиненні є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з підпунктом 4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Підставами для визнання нотаріальної дії незаконною є невідповідність здійснення такої дії чинному законодавству та порушення процедури здійснення нотаріальної дії. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.07.2020 року (а.с.31). За життя [PERSON] була власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.34). Згідно витребуваної судом копії спадкової справи № 621/2020, [PERSON] 03.10.2020 подала до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] . В поданій заяві [PERSON] зазначила, що спадкодавець приходиться їй троюрідною тіткою (а.с.81). На підтвердження факту родинних відносин до матеріалів спадкової справи долучено: - свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с.82 зворот); - свідоцтво про народження [PERSON] (а.с.82); - свідоцтво про одруження [PERSON] та [PERSON] (а.с.82 зворот); - свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с.83); - свідоцтво про народження [PERSON] (а.с.83 зворот); - повний витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON] (а.с.84); - свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с.85); - свідоцтво про народження [PERSON] (а.с.86); - свідоцтво про одруження [PERSON] та [PERSON] (а.с.86 зворот); - свідоцтво про народження [PERSON] (а.с.87); - свідоцтво про шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с.87 зворот); - свідоцтво про народження [PERSON] (а.с.88); - свідоцтво про одруження [PERSON] та [PERSON] (а.с.88 зворот); - свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с.89); - витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с.89 зворот - 90); - свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с. 90 зворот); - свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с.122). Також нотаріусу надано будинкову книгу для приписаних громадян, відповідно до якої за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована одна особа - [PERSON] (а.с.91-92), та свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого [PERSON] була власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.95). Постановою Державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Федини А.М. від 12.05.2021 у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, з підстав відсутності доказів родинного зв`язку спадкоємця із спадкодавцем (а.с.105). На звернення [PERSON] щодо роз`яснення конкретних підстав у відмові вчинення нотаріальної дії, нотаріус у відповідь надала лист-роз`яснення № 2528/02-14 від 07.10.2021, в якому вказала, що [PERSON] претендує на спадкування за законом згідно із ст. 1265 ЦК України, як спадкоємець п`ятої черги, проте нотаріус вивчивши документи, що знаходяться у спадковій справі, встановила, що [PERSON] повністю не доведено родинний зв`язок зі спадкодавцем, а саме відсутнє свідоцтво про народження [PERSON] (рідної сестри [PERSON] ), крім того відсутні свідоцтва про смерть [PERSON] та [PERSON] , які є дідом і бабою спадкодавця (а.с.107 зворот). Дослідивши матеріали копії спадкової справи, суд вважає, що висновок нотаріуса щодо не доведення факту родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем є помилковим, виходячи з наступного. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. З вищезазначених документів (а.с.82-90) слідує, що [PERSON] була двоюрідною сестрою матері позивачки - [PERSON] . Її мати [PERSON] (померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] запис № 73 від 1994 року) була рідною сестрою бабусі позивачки [PERSON] (померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] запис № 144 від 03.02.1975 року). Факт того, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] запис № 77 від 01.03.1968 року, та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] запис № 533 від 24.09.1952 року, відповідно до яких в графах батьки зазначені одні й ті самі особи. [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] запис № 24 від 04.03.1988 року, була рідною сестрою [PERSON] . Відповідно, мама позивачки - [PERSON] є двоюрідною сестрою спадкодавця [PERSON] , а відтак між спадкоємцем (позивачкою) та спадкодавцем [PERSON] наявні родинні відносини за лінією споріднення - двоюрідна племінниця - двоюрідна тітка. Також слід зазначити, що у заяві про прийняття спадщини [PERSON] вказала, що спадкодавець приходиться їй троюрідною тіткою (а.с.81), проте зазначена ступінь спорідненості спадкоємцем є помилковою, та не може впливати на прийняття нотаріусом рішення щодо вчинення чи відмови у вчиненні нотаріальної дії. При цьому, суд зазначає, що погоджується з позицією позивача щодо того, що відсутність свідоцтва про народження [PERSON] (рідної сестри [PERSON] , та свідоцтва про смерть [PERSON] і [PERSON] (діда й баби [PERSON] ), жодним чином не впливає на підтвердження родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] .. Так, [PERSON] не перебуває в прямій лінії споріднення між [PERSON] та [PERSON] , а відтак свідоцтво про народження [PERSON] не може підтверджувати чи спростовувати зазначений факт родинних відносин. Також лінію споріднення не можуть підтверджувати чи спростовувати такі документи як свідоцтва про смерть, зокрема свідоцтва про смерть [PERSON] і [PERSON] (прадіда й прабаби [PERSON] ), на відсутність яких посилалася нотаріус. Відсутність таких документів може впивати зокрема, на визначення черговості спадкування, усунення від права на спадкування. Проте суд, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню при розгляді даної справи, не надає оцінки іншим обставинам, які можуть впливати на прийняття рішення нотаріусом. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії прийнято помилково, без правильної оцінки наданих спадкодавцем документів, що є підставою для його скасування. На підставі наведеного,

Outcome: approved