Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

14 січня 2022 року заявниця звернулась до суду з заявою, у якій просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу - довідки, виданої Державним архівом Самаркандської області Республіки Узбекистан від 25.08.2021 №727. В обґрунтування вимог заявниця вказує, що на заяву, подану нею до Головного управління Пенсійного фонду України для здійснення перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», останнім було відмовлено. Відмову мотивовано тим, що вище вказана архівна довідка, видана Державним архівом Самаркандської області Республіки Узбекистан, надана заявницею в підтвердження отримання нею заробітної плати за період страхового стажу до 01 липня 2000 року та згідно якої та долучених додатків Державний архів Самаркандської області Республіки Узбекистан підтверджує факт її працевлаштування в Російсько-Узбекистанському підприємстві «Восток Ліфт» в період 1988-1994 роках та отримання заробітної плати, містить в собі лише прізвище та ім`я заявниці та не зазначено по-батькові, а тому не відповідає її паспортним даним. Внаслідок такої помилковості у [PERSON] на даний час виникає певна невідповідність між документом, що посвідчує її особу та правовстановлюючим документом, який був виданий на її ім`я. У зв`язку з цим вона змушена звернутись до суду для встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу так як внести зміни до архівної довідки не можливо. У судове засідання заявниця не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності в якій одночасно зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі проти заочного розгляду справи не заперечує. Заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України в Житомирській області не забезпечило участь свого представника у судовому засіданні, до суду подали клопотання, згідно якого просять заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі розглядати без участі заінтересованої сторони. На підставі статтей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України), суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та ухвалення рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступного: Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Чуднівським РВ УМВС України в Житомирській області 12 березня 2004 року та картки фізичної особи - платника податків прізвище, ім`я та по-батькові заявниці - [PERSON] (а.с.6-7). Належність заявниці правовстановлюючого документу підтверджується і трудовою книжкою серії [NUMBER] від 06.08.1980 року виданою на ім`я [PERSON] з наявною відміткою про її працевлаштування в Російсько-Узбекистанському підприємстві «Восток-Ліфт» за період 1986-1994 роках (а.с. 8). Відповідно до п.5 ст.293 ЦПК справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих майнових чи немайнових прав. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце та час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни України мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно п.12 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. На підставі наявних матеріалів справи та наданих копій документів, судом встановлено, що помилковість архівної довідки, в якій відсутні відомості по батькові заявниці є обставиною, яка перешкоджає [PERSON] в здійсненні перерахунку пенсії, оскільки метою встановлення факту, що має юридичне значення є забезпечення можливості реалізації заявником гарантованого Конституцією України права на пенсійне забезпечення, а також те, що іншого порядку та можливості встановити факт належності їй архівної довідки у неї немає. Суд аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності та приймаючи до уваги необхідність встановлення факту належності правовстановлюючого документу для реалізації заявницею права щодо пенсійного забезпечення дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved