Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.01.2022 року звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 04.08.2021 року між позивачем ( виконавець) та відповідачем (замовник) укладено договір про надання інформаційно - консультаційних послуг №116. Виконавцем були надані послуги якісно та у повному обсязі, вартість наданих послуг становить 3575 грн.. Зазначив, що 06.08.2021 замовником здійснено часткову оплату послуг в розмірі 1950 грн.. Таким чином, замовник своїх зобов`язань за договором в повному обсязі не виконав, залишок грошових коштів в розмірі 1625 грн. до 09.08.2021 не сплатив і тому з 10.08.2021 вважається боржником, який прострочив зобов`язання. Посилався на те, що станом на 06.01.2022 загальна вартість заборгованості за договором становить 5052,62 грн., що складається з:1625 грн. - основна заборгованість, 113,39 грн. - пеня; 3250 грн. - штраф; 44,20 грн. - інфляційні збитки; 20,03 грн. - 3% за користування грошовими коштами. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про надання інформаційно - консультаційних послуг №116 від 04.08.2021 у розмірі 5052, 62 грн., а також стягнути судові витрати, в тому числі на правничу допомогу. Ухвалою від 03.02.2022 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав. Ухвалою від 02 травня 2022 року вирішено провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між фізичною особою [PERSON] ( замовник) та фізичною особою - підприємцем [PERSON] ( виконавець) був укладений договір про надання інформаційно - консультативних послуг №116 від 04.08.2021. Згідно п.1.1. умов даного договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати замовнику на умовах та в порядку визначених договором якісні інформаційно - консультаційні послуги в обсязі, які визначені у п.1.2. цього договору, а замовник зобов`язується здійснити оплату за надані йому послуги в строки, в порядку та на умовах, визначених в договорі. Згідно акту приймання - передачі наданих послуг №116 до договору про надання інформаційно - консультаційних послуг від 05.08.2021 року, встановлено, що виконавець передав, а замовник прийняв послуги, що були надані виконавцем. Загальна вартість наданих послуг становить 3575 грн.. Сторони підписанням цього акту, підтверджують, що вищезазначені послуги, надані виконавцем замовнику якісно та в повному обсязі, а у замовника відсутні будь - які претензії до виконавця. З моменту підписання акту замовник зобов`язується протягом двох банківських днів здійснити оплату наданих послуг за цим актом в повному обсязі. Згідно зі ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.638 ЦК, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору . Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до п.7.3 договору про надання інформаційно - консультаційних послуг №116 від 04.08.2021 року сторони підписанням цього договору домовилися, що за прострочення замовником строку оплати послуг, визначеного у п.2.4 цього договору, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Згідно п.7.4 вказаного договору, у випадку порушення замовником строку оплати послуг, визначеного у п.2.4 цього договору, понад 5 календарних днів замовник додатково сплачує виконавцю штраф у розмірі 200 відсотків від суми заборгованості. Судом встановлено, що позивач виконав умови договору та надав послуги визначені умовами договору. Згідно квитанції №0.0.2221519224.1 від 06.08.21 [PERSON] оплатив послуги ФОП [PERSON] на загальну суму 1950 грн., а тому відповідач покладені на себе зобов`язання відповідно до договору №116 від 04.08.2021 виконав не в повному обсязі. Оскільки відповідач покладені на себе зобов`язання відповідно до договору про надання інформаційно - консультаційних послуг №116 від 04.08.2021 року виконав не в повному обсязі, позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076 -VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до п.6.1 додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 22.12.2021 встановлено, що 100% вартість послуг сплачується протягом 15 робочих днів з дня набрання законної сили рішенням, прийнятим судом у справі за результатами розгляду поданої адвокатом позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] .. Згідно п.4 даної угоди вартість 1 години роботи адвоката становить 1500 грн.. Згідно акта №1 приймання - передачі наданої правничої допомоги до договору про надання правової допомоги від 22.12.2021 вартість послуг становить 3000 грн.. Згідно п.5 даної угоди встановлено, що у разі досягнення позитивного рішення у справі клієнт також сплачує адвокату додаткову винагороду «гонорар успіху» розмір якої є фіксований та становить 1500 грн.. У постанові Верховного суду від 21.01.2021 року справа №280/2635/20 зазначено, що з 15.12.2017, діє нова процедура відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено. На переконання колегії суддів, зазначені норми (ст.ст. 134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 висловлено таку правову позицію: "Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність." При цьому Велика Палата Верховного Суду, вказала, що відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн, передбаченому пунктом 4.2 додаткової угоди, суди не врахували, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат, тому дійшла висновку, що суди не навели доводів та доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача і вимоги позивача про стягнення "гонорару успіху" задовольнила пропорційно до розміру задоволених вимог. Отже, "гонорару успіху" може включатись до витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати Лактіонкінас Неріюс на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 4500 грн. ( 3000 грн. витрат на професійну правничу допомог + 1500 грн. додаткова винагорода «гонорар успіху». Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 4500 грн. на правничу допомогу. Крім того, сплачений позивачем судовий збір в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved