Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~14.12.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати договір оренди земельного паю укладеного між ним та селянським (фермерським) господарством Мохнача Валерія Омеляновича (далі\~ СФГ\~Мохнача В.О.) 23.12.2019 року. В обґрунтування позову зазначав, що він являється власником земельної ділянки в межах Полонської міської ради. Однак відповідач протягом останніх двох років не виплачує для нього оренду плату в загальному розмірі 11955,98 грн., яку він просив стягнути на його користь, а також у відповідності до п.14 договору оренди пеню у розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення, що становить 6570 грн. (за 2020 рік 4380 грн., за 2021 рік 2190 грн.). Крім того йому стало відомо, що з дозволу відповідача на площі земельного паю знято родючий шар землі та з нього зроблено греблю на ставу, який межує з його земельною ділянкою, чим для нього нанесено матеріальну шкоду на суму 7451,35 грн., моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 100 тис.грн., котрі він також просив стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі. 31.12.2021 року згідно ухвали судді у справі відкрито провадження та постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, також за клопотанням позивача залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні позивача [PERSON] . 30.12.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання договору оренди землі від 23.12.2019 року укладеного між [PERSON] (її чоловіком) та селянським (фермерським) господарством «Мохнача Валерія Омеляновича», мотивуючи тим, що на підставі договору дарування від 24.11.2021 року чоловік земельну ділянку з кадастровим номером\~6823610100:03:002:0915,\~площею 3,5645\~га,\~яка знаходиться\~в оренді, подарував для неї. В подальшому збільшила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача орендну плату в сумі 11955,98 грн., пеню за несвоєчасно сплачену орендну плату в сумі 6570 грн. та 7451,35 грн. матеріальної шкоди саме на її користь, оскільки вона є власницею земельної ділянки. 04.01.2022 року згідно ухвали судді відкрито провадження у справі на підставі згаданого позову третьої особи та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. При розгляді справи позивач [PERSON] , третя особа [PERSON] та їхній представник адвокат Кушнірук ВМ. заявлені ними позови підтримали із наведених вище обставин. При цьому, [PERSON] пояснив та зазначив у відповіді на відзив від 31.01.2021 року, що відповідач не сплачував для нього оренду плату за користування земельним паєм, повідомлень від орендаря про необхідність з`явитися до нього для отримання виплат він не отримував, та [PERSON] умисно знищив родючість землі, натомість звинувативши його (позивача) у підпалі урожаю, вирощеного на орендованій земельній ділянці, що він категорично заперечує, так як ніякого підпалу не вчиняв. Представник відповідача СФГ Мохнача В.О. його голова [PERSON] у поданому письмовому відзиві від 24.01.2022 року проти позовів заперечили. Однак, при розгляді справи [PERSON] частково визнав позов [PERSON] та пояснив, що він дійсно за 2020 рік не сплатив для нього орендної плати, причиною чого є те, що останній не відреагував на його письмове повідомлення про необхідність явки для отримання розрахунку по орендній платі наручно, а 2021 році врожай на земельній ділянці був спалений і, на його думку, підпал вчинив саме орендодавець, тому він і не заплатив для нього орендної плати. Зазначив, що він погоджується здійснити відповідні виплати для [PERSON] за останній рік лише за умови відшкодування ним матеріальної шкоди за спалені сільськогосподарські культури. 11.02.2022 року відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в якому наголосив, що [PERSON] відповідно до вимог Закону України «Про оренду землі» після отримання в дар земельної ділянки зобов`язана була переукласти договір оренди землі з орендарем та тих самих умовах договору від 23.12.2019 року та здійснити його державну реєстрацію , а так як таких дій вона не вчинила, тому її позовні вимоги є безпідставними. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд зазначає про таке. Встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6823610100:03:002:0915, площею 3,5645 га, яка розташована на території Полонської міської ради, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності за земельну ділянку серії ЯЖ № 194456, виданого 03.11.2008 року Полонською районною державною адміністрацією, згідно з розпорядженням голови цієї адміністрації від 08.08.2008 року № 334, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010875900588. Між [PERSON] та СФГ Мохнача В.О. 23.12.2019 року укладено договір оренди землі, відповідно до якого позивач передав відповідачу в оренду строком на 10 років належну йому земельну ділянку площею 3,5645 га. З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вбачається, що право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6823610100:03:002:0915 зареєстроване за СФГ [PERSON] на підставі вказаного вище договору, номер запису про інше речове право 35089547 від 14.01.2020 року. Відповідно до договору дарування земельної ділянки укладеного 24.11.2021 року та посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Гаврилюк Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 785, зазначену земельну ділянку [PERSON] подарував для [PERSON] ; державна реєстрація права власності зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 45248345. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ч.ч.1, 4 ст.148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Внесення змін до договорів оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави із зазначенням нового власника земельної ділянки не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору. Беручи до уваги, що в період розгляду судом справи, а саме 24.11.2021 року власником земельної ділянки з кадастровим номером 6823610100:03:002:0915, яка перебуває в оренді у СФГ Мохнача В.О., стала [PERSON] (третя особа у справі), тому [PERSON] (позивач), як попередній власник, не має права заявляти вимоги про стягнення боргу по орендній платі, розірвання договору оренди та відшкодування шкоди, спричиненої в результаті користування земельною ділянкою, а тому його позов задоволенню не підлягає. Вирішуючи спір заявлений [PERSON] , суд виходить із наступних мотивів. Відповідно до ч.1 ст.81 названого Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Частиною 2\~ст.792 ЦК України, частиною 8\~ст.93 ЗК України\~визначено, що відносини щодо найму\~(оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч.1\~ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Частиною четвертою\~статті 124 ЗК України\~передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно з частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України «Про оренду землі»). За змістом\~ст.21 Закону України «Про оренду землі»\~розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству. Відповідно до п.п.9, 11 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 5977,99 грн. Орендна плата вноситься щорічно до 25 листопада. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1\~статті 24 Закону України «Про оренду землі»\~визначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Вказаному праву орендодавця кореспондує обов`язок орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату за володіння і користування його земельною ділянкою. Відповідно до\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як видно з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів внесення орендної плати за користування земельною ділянкою за період 2020 2021 років та даний факт не заперечувався [PERSON] при розгляді справи, у зв`язку із чим, беручи до уваги визначений у договорі оренди розмір щорічної орендної плати, заборгованість складає за 2020 рік 5977,99 грн. та стільки ж за 2021 рік, а всього 11955,98 грн., яка підлягає стягненню з відповідач на користь [PERSON] . Згідно п.14 договору оренди землі у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожний день прострочення. Статтею 549 ЦК України\~визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з розміру невнесеної орендної плати, а також враховуючи період прострочення та строки виплати орендної плати, передбачені п.11 договору оренди, розмір пені за несвоєчасну\~сплату орендної\~плати,\~яка підлягає\~стягненню,\~за період\~з 25.11.2020\~(дата\~прострочення грошового\~зобов`язання\~за 2020\~рік)\~по 27.04.2022\~(дата\~ухвалення рішення\~суду)становить 4017,81 грн. та складається з наступного: - 5977,99 грн. (нарахована сума орендної плати за 2020 рік) х 0,1% (розрахункова ставка) : 100 % х 519 днів прострочення (з 25.11.2020 по 27.04.2022 - день ухвалення рішення суду) = 3098,43 грн. (пеня); - 5977,99 грн. (нарахована сума орендної плати за 2021 рік) х 0,1% (розрахункова ставка) : 100 % х 154 днів прострочення (з 25.11.2021 по 27.04.2022 - день ухвалення рішення суду) = 919,38 грн. (пеня). Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачем порушено строки сплати орендної плати у терміни, визначені договором оренди землі від 23.12.2019 року. Відповідно до ч.3\~ст.31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі»\~на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями\~24\~і\~25\~цього\~Закону\~та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~Земельним Кодексом України\~та іншими законами України. За приписами п.«д» ч.1\~ст.141\~ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Отже, згідно зі ст.ст.13,\~15,\~21 Закону України «Про оренду землі», основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до ч.2\~ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення\~ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої\~статті 651 ЦК України.». Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11.10.2017 у справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку у справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає.\~Стаття 611 ЦК України\~передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої\~статті 3 ЦК України\~належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що: «у пункті «д» частини першої\~статті 141 Земельного кодексу України\~(далі -\~ЗК України) визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Підстави для припинення договору шляхом його розірвання визначені в п.35 договору, а саме дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Крім того визначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі у зв`язку із порушенням відповідачем свого обов`язку щодо систематичної виплати орендної плати, оскільки орендна плата є істотною умовою договору оренди. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо внесення орендної плати є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд не приймає до уваги доводи голови СФГ Мохнача В.О. про безпідставність стягнення з нього боргу по орендній платі, зокрема за 2020 рік так як ним направлялося повідомлення для [PERSON] про необхідність з`явитися для отримання розрахунку по орендній платі, оскільки доказів про це відповідач не надав, а також за 2021 рік так як мав місце підпал, в результаті чого знищено урожай на орендованій ділянці, що також не звільняє орендаря від обов`язку виплати орендної плати. \~ \~ \~ \~В той же час [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 7451,35 грн. заподіяну в результаті зняття поверхневого шару ґрунту на частині земельної ділянки з кадастровим номером 6823610100:03:002:0915. \~ \~ \~ \~Статтею 35 Закону України «Про охорону земель»\~передбачено, що власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст.37 цього ж закону\~власники та землекористувачі,\~в\~тому числі орендарі, земельних ділянок зобов`язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів,\~передбачені\~цим\~Законом\~та\~іншими нормативно-правовими актами України. Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється. Аналогічний перелік обов`язків орендаря визначено також в п.28 оспорюваного договору оренди землі. В обгрунтування вимоги про стягнення матеріальної шкоди [PERSON] в судовому засіданні посилалася на акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкта земельної ділянки, складеного Головним управління Держгкеокадастру у Хмельницькій області 04.05.2020 року за № 284-ДК/169/АП/09/01-20. З даного приводу слід зауважити, що обставини відносно факту умисного зняття родючого шару ґрунту встановлені у рішенні суду від 18.08.2021 року при розгляді цивільної справи № 681/1280/20 за позовом [PERSON] до СФГ Мохнача В.О. про розірвання договору оренди землі. Дане судове рішення набрало законної сили 25.11.2021 року. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки при розгляді в суді справи факт відсутності родючого шару ґрунту на земельній ділянці з кадастровим номером 6823610100:03:002:0915 не підтверджено, як і не доведено заподіяння матеріальної шкоди, тому така вимога [PERSON] про стягнення шкоди не підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги, що суд частково задовольняє позовні вимоги третьої особи, тому згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, [PERSON] було сплачено 908 грн. судового збору за вимогу про розірвання договору оренди землі, відтак з відповідача слід стягнути вказаний розмір судового збору. За позовні вимоги майнового характеру про стягнення орендної плати, пені та матеріальної шкоди, які заявлені [PERSON] у 2022 році, підлягав до сплати судовий збір в розмірі 992,40 грн. однак дана сума збору не була сплачена. Так як суд задовольняє вимоги про стягнення орендної плати та пені, тому стягнення судового збору слід здійснити з СФГ [PERSON] в дохід держави.

Outcome: partial