Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 19 листопада 1988 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис за № 417. Від шлюбу малолітніх та неповнолітніх дітей немає. Вказуючи, що подружні відносини між ними фактично припинені, понад 20 років вони проживають окремо, їхній шлюб існує лише формально, просила позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені (а. с. 23, 26), подали до суду заяви, в яких вказали, що позов підтримують із викладених у ньому підстав та просять його задовольнити, а справу розглядати без їхньої участі (а. с. 27, 34). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а. с. 24), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов та жодних клопотань не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 18 квітня 2022 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною першою статті 55\~СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом частин третьої та четвертої статті 56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З матеріалів справи видно, що сторони з 19 листопада 1988 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис за № 417 (а. с. 4). Судом встановлено, що позивач та відповідач дітей від шлюбу не мають, подружніх відносин не підтримують, проживають окремо більше двадцяти років, спільного господарства не ведуть та їхній шлюб існує лише формально. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок. На підставі викладеного, статей 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved