Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

І. Суть спору Позивач [PERSON] , через свого представника - адвоката Білецьку Інну Миколаївну звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про виділ в натурі 55/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , та який перебуває у спільній частковій власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Кононенко Л.С. 24.04.2021 року є власником 55/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . 45/100 частини вказаного будинку, що залишилася, належить на праві власності відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Іваничівською ДНК 24.07.2017 року. Загальна площа вказаного будинку становить 101,9 кв.м., житлова площа - 68,4 кв.м., опис: житловий будинок А1, до будинку відносяться надвірні будівлі та споруди: веранда-а, сходи-аі, веранда-а2, сходи а3, хлів- кладова-БІ, вбиральня-В, льох з шийкою-К, вбиральня-Л, ворота-1, огорожа- 2, ворота -3, огорожа-4. Вказаний об`єкт нерухомого майна між сторонами, як співвласниками, фактично поділений, розмежований із облаштованими окремими входами та подвір`ями і кожен з них користується відповідними частинами будинку, господарськими спорудами окремо та самостійно. Як зазначено представником позивача, дане нерухоме майно належить сторонам фактично на праві приватної власності, однак номінально. У фактичному користуванні позивача [PERSON] перебуває 53,1 кв.м., житлової площі 35,9 кв.м., (що в технічному паспорті позначено як квартира І) з них: коридор - 5,9 кв.м; коридор - 3,8 кв.м; кладова - 1,9 кв.м; кухня - 5,6 кв.м; житлова кімната - 17,3 кв.м; житлова кімната - 18,6 кв.м. У фактичному користуванні відповідача [PERSON] перебуває 48,8 кв.м., житлової площі 32,5 кв.м., (що в технічному паспорті позначено як Квартира II) з них: коридор-6,1 кв.м; коридор - 3,6 кв.м; кладова - 1,8 кв.м; кухня 4,8 кв.м; житлова кімната - 16,9 кв.м; житлова кімната 15,6 кв.м. Будинок фактично розподілений на дві окремі квартири, про що виготовлено відповідну технічну документацію, де значиться, що майно перебуває у спільній частковій власності. У висновку від 21.09.2021 року №01624 та №01624/1 комісією Нововолинської міської ради Волинської області було рекомендовано провести поділ особових рахунків на спірний житловий будинок. Представник позивача також вказує, що на даний час сторони мають наявні окремі особові рахунки по сплаті комунальних послуг, що підтверджується копіями робочих проектів газифікації спірного домоволодіння, копіями рахунків на оплату вартості електроенергії, плати за розподіл (доставку) природного газу та за спожитий природний газ. Станом на сьогодні позивач має намір скористатися соціальною допомогою на отримання житлової субсидії. На неодноразові звернення позивача до відповідача з проханням здійснити добровільно спільний розподіл майна [PERSON] постійно ігнорується. Оскільки згоди про поділ житлового будинку між сторонами не досягнуто, позивач змушений звертатись до суду із даним позовом. Із урахуванням поданої 20.04.2022 року представником позивача [PERSON] заяви, така просить припинити режим спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] та виділити в натурі і визнати особистою власністю [PERSON] об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру [ADDRESS] , загальною площею 53,1 кв.м., житловою площею- 35,9 кв.м, у житловому будинку літера А-1, веранда - а2, сходи а1, до складу якого входить приміщення - (І): коридор (1-І) - 5,9 кв.м, коридор (1-1) - 3,8 кв.м, кладова (1-2) - 1,9 кв.м, кухня (1-3) - 5,6 кв.м, житлова кімната (1-4) - 17,3 кв.м, житлова кімната (1-5) - 18,6 кв.м., яка згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 23.02.2022 року № 2/22 виділена як власнику І. Також, просить залишити за [PERSON] , як об`єкт нерухомого майна квартиру [ADDRESS] , загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., у житловому будинку літера А-1, веранда а, сходи а3, до складу якого входить приміщення (ІІ): коридор (2-ІІ)- 6,1 кв.м; коридор (2-1) - 3,6 кв.м; кладова (2-2) - 1,8 кв.м; кухня (2-3) 4,8 кв.м; житлова кімната (2-4) - 16,9 кв.м; житлова кімната (2-5) 15,6 кв.м., яка згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 23.02.2022 року № 2/22 виділена як власнику ІІ. У спільному користуванні представник позивача просить залишити: хлів - кладову Б-1, вбиральню В, льох шийкою Г, хлів-літню кухню Д, хлів-прибудівку Ж, льох з шийкою К, вбиральню Л, ворота 1, огорожу 2, ворота 3, огорожу 4. Судові витрати представник позивача просить залишити за позивачем. ІІ. Позиція учасників процесу Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилися. Від [PERSON] надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без її участі та участі позивача, уточнені позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без його участі, позов визнав повністю, не заперечує проти його задоволення. ІІІ. Процесуальні дії у справі 28.01.2022 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, проведення розгляду у порядку загального позовного провадження та призначення підготовчого судового засідання. 22.03.2022 року представником позивача було подано суду заяву про уточнення позовних вимог, якою фактично збільшено позовні вимоги. Таку заяву судом прийнято. Ухвалою від 22.03.2022 року продовжено строк проведення підготовчого провадження по даній справі, а підготовче судове засідання відкладено на\~16:30\~год 14\~квітня 2022 року. В підготовче судове засідання 27 квітня 2022 року сторони не з`явилися. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. За положеннями ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. ІV. Обставини справи, встановлені судом Спірне майно складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивач і відповідач є співвласниками вказаного будинку. Так, судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Кононенко Л.С. 24.04.2021 року та зареєстрованого в реєстрі за № 915 позивач [PERSON] є власником 55/100 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с.10-11). Відповідач [PERSON] є власником 45/100 частини вищевказаного будинку, що підтверджено копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Іваничівською державною нотаріальної конторою 24.07.2017 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1108 (а.с.11). Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 277629887 від 01.10.2021 року та технічного паспорту вбачається, що загальна площа житлового будинку [ADDRESS] (у паспорті значиться як А1) становить 101,9 кв.м., житлова площа - 68,4 кв.м., із допоміжними будівлями та спорудами: веранда а, сходи а1, веранда а2, сходи а3, хлів кладова- Б1, вбиральня В, льох з шийкою Г, хлів-літня кухня Д, хлів-прибудівка - Ж, льох з шийкою К, вбиральня Л, ворота 1, огорожа 2, ворота 3, огорожа 4 (а.с.11,15). У фактичному користуванні позивача [PERSON] перебуває 53,1 кв.м., житлової площі 35,9 кв.м (що в технічному паспорті позначено як квартира І, а.с.14) з них: коридор - 5,9 кв.м (1-І); коридор - 3,8 кв.м (1-1); кладова - 1,9 кв.м (1-2); кухня - 5,6 кв.м (1-3); житлова кімната - 17,3 кв.м (1-4); житлова кімната - 18,6 кв.м (1-5). У фактичному користуванні відповідача [PERSON] перебуває 48,8 кв.м., житлової площі 32,5 кв.м., (що в технічному паспорті позначено як квартира II, а.с.14) з них: коридор - 6,1 кв.м (2-ІІ) ; коридор (2-1) - 3,6 кв.м; кладова (2-2) - 1,8 кв.м; кухня 4,8 кв.м (2-3) ; житлова кімната - 16,9 кв.м (2-4) ; житлова кімната 15,6 кв.м (2-5). Як вбачається із довідок, виданих виконкомом Нововолинської міської ради Волинської області від 21.09.2021 року № 01624 та № 01624/1 відповідно, комісією, на підставі актів обстеження житлово-побутових умов проживання, було рекомендовано провести розділ особових рахунків на спірний житловий будинок (а.с.16-21). Сторони мають окремі особові рахунки по сплаті комунальних послуг, що підтверджується копіями робочих проектів газифікації спірного домоволодіння, копіями рахунків на оплату вартості електроенергії, плати за розподіл (доставку) природного газу та за спожитий природний газ (а.с.24-33). Із висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 2/22 від 23.02.2022 року слідує, що за технічними показниками об`єкт (житловий будинок [ADDRESS] ) може бути поділено на дві частини, які є відокремленими і мають окремі входи. Так, після поділу [PERSON] буде належати квартира [ADDRESS] у житловому будинку літера «А-1», веранда «а2», сходи «а1», приміщення - (І) коридор пл. 5,9 м2, (1-1) коридор пл. 3,8 м2, (1-2) кладова пл. 1,9 м2, (1-3) кухня пл. 5,6 м2, (1-4) кімната пл. 17,3 м2, (1-5) кімната пл. 18,6 м2, загальною площею - 53,1 м2, житловою площею - 35,9 м2; у спільному користуванні: хлів-кладова літера «Б-1», вбиральня «В», льох з шийкою «Г», хлів-літня кухня «Д», хлів- прибудівка «Ж», льох з шийкою «К», вбиральня «Л», ворота «1», огорожа «2», ворота «3», огорожа «4». [PERSON] належатиме квартира [ADDRESS] у житловому будинку літера «А-1» веранда а, сходи а3, приміщення - (II) коридор пл. 6,1 м2, (2-1) коридор пл. 3,6 м2, (2-2) кладова пл. 1,8 м2 (2-3) кухня пл. 4,8 м2, (2-4) кімната пл. 16,9 м2, (2-5) кімната пл. 15,6 м2; загальною площею - 48,8 м2, житловою площею - 32,5 м2; у спільному користуванні хлів-кладова літера «Б-1», вбиральня «В», льох з шийкою «Г», хлів-літня кухня «Д», хлів- прибудівка «Ж», льох з шийкою «К», вбиральня «Л», ворота «1», огорожа «2», ворота «3», огорожа «4». Вказаний висновок складено на підставі Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №744/1404 від 06.07.2007 року та матеріалів технічної інвентаризації станом на 08.04.2021 року, а експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (а.с.48-49). Відповідач подав суду заяву, у якій визнав позов та погодився на поділ майна за варіантом, що наведений у висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 2/22 від 23.02.2022 року. V. Застосоване судом законодавство Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені положеннями ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положення ст.ст.317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Частинами 1, 2 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права. Відповідно до норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. За ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно із ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до абз.1 п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.91 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно з роз`ясненням в п.7 тієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Положеннями ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно положень ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. VІ. Висновки суду Між сторонами склалися спірні правовідносини щодо поділу майна, яке перебуває у спільній частковій власності позивача та відповідача. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на квартиру [ADDRESS] не порушує права та законні інтереси інших осіб. У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року по справі №501/2148/17 зроблено висновок, що коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, тоді має місце поділ спільного майна. У разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, оцінивши належність, допустимість, а також достатність наданих доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, виходячи з аналізу змісту норм чинного законодавства, що регулює відносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню і позивачу можливо виділити в натурі квартиру [ADDRESS] відповідно до запропонованого висновку, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Саме такий поділ спільного часткового майна спірного будинку [ADDRESS] , на переконання суду, буде відповідати інтересам усіх власників та встановленому порядку користування ними будинком. Враховуючи вищевикладене та визнання відповідачем позову, суд вважає, що наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України. VIІ. Судові витрати Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З\~статті 141 ЦПК України\~вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно звіту про оцінку нерухомого майна вартість житлового будинку [ADDRESS] Порахувати становить 87\~400 грн (а.с.52-53). Отже, 1 відсоток ціни позову (але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу), яку позивачу належало сплатити, у даному випадку складає 992,40 грн. Із\~п. 9 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»\~вбачається, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. Позивач є особою з інвалідністю 2-ї групи, що підтверджено копією довідки МСЕ № 003964 від 17.08.2002 року (а.с.8). Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, як позивача під час розгляду даної категорії справи звільнено від сплати судового збору, а позов задоволено у повному обсязі у зв`язку із визнанням позовних вимог відповідачем, з урахуванням ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог 50 % судового збору в сумі 496,20 грн, а іншу частину судового збору у розмірі 496,20 грн слід віднести за рахунок держави. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved