Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до [PERSON] ,\~ [PERSON] за участі\~третьої особи\~без самостійних\~вимог на\~предмет спору\~на стороні\~позивача Кредитної\~спілки «Злагода» про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 25 жовтня 2013 року між Кредитною спілкою «Злагода» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7822 к. Згідно умов договору відповідач отримав від КС «Злагода» кредит у 15 300 грн., строком на 12 місяців на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості. У свою чергу відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах визначених даним договором. Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом 75 % відсотків річних (п.1.1 договору). Однак, відповідно до п.3.6 додаткової угоди до кредитного договору № 7822 к, у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково на строк, що перевищує 3 (три) календарних дні, процентна ставка по кредиту, передбачена п. 1.1. договору, змінюється відповідно до статті 611 ЦПК України, як зміна умов зобов`язання і встановлюється у розмірі 225% річних від суми залишку кредиту та застосовується з моменту прострочення. Позичальник усвідомлює, що зміна процентної ставки у передбаченому даним пунктом випадку не є підвищенням процентної ставки в односторонньому порядку. Також відповідно до п.6.4 у разі прострочення позичальником передбаченого графіком розрахунків планового платежу чи його частини на строк який перевищує 60 календарних днів, кредитодавець має право стягнути з позичальника штраф в розмірі 60 % від суми заборгованості. 25 жовтня 2013 року між КС «Злагода» та [PERSON] (поручителем) укладено договір поруки № 214. Поручитель поручається перед кредитором за виконання зобов`язань боржника [PERSON] всіх обов`язків перед кредитором за кредитним договором № 7822 к від 25 жовтня 2013 року, укладеним між кредитором і боржником п.1.1 П.2.1 поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником умов кредитного договору. П. 5.1. цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 10 років, тобто до 25 жовтня 2023 року включно. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по Договору кредиту 7822 к від 25 жовтня 2013 року станом на дату закінчення кредитування згідно графіку розрахунків становить - 33 799,70 грн. Так, 01.04.2021 відповідно до договору відступлення права вимоги №3 між КС «Злагода» та [PERSON] , первісний кредитор відступив новому кредитору своє право вимоги за кредитним договором №8034к з усіма додатками та додатковими угодами до нього. Просив суд, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором кредиту в сумі 33\~799,70 грн. Ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 02.03.2022\~року було\~відкрито спрощене\~позовне провадження\~у справі\~без повідомлення\~(виклику)\~осіб.\~Вказану ухвалу\~разом із\~копією позовної\~заяви з\~додатками було\~надіслано відповідачам: [PERSON] , [PERSON] на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням, однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 25 жовтня 2013 року між Кредитною спілкою «Злагода» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7822 к (а.с.8-13). 25 жовтня 2013 року між КС «Злагода» та [PERSON] (поручителем) укладено договір поруки № 214 (а.с.18). 01.04.2021 відповідно до договору відступлення права вимоги №3 між КС «Злагода» та [PERSON] , первісний кредитор відступив новому кредитору своє право вимоги за кредитним договором №8034к з усіма додатками та додатковими угодами до нього (а.с.21-27). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним. У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки», кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Згідно ч. 2 ст. 1 вказаного Закону, кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Як вбачається з встановлених обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права. Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа. Такий висновок суду співпадає з правовою позицією про застосування норм права щодо відступлення права вимоги за кредитним договором, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №909/968/16, від 31.10.2018 у справі №465/646/11 та від 10.11.2020 у справі №638/22396/14-ц, які враховуються судом при вирішенні даної справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що договір відступлення права вимоги від 01.04.2021, укладений між КС «Злагода» та позивачем [PERSON] , не може бути підставою для правонаступництва позивачем прав кредитора у зобов`язанні щодо відповідачів перед КС «Злагода» за кредитним договором № 7822к від 25.10.2013, оскільки у зобов`язаннях, які виникли на підставі кредитного договору, кредитором може бути лише спеціальний суб`єкт - банк або інша фінансова установа, та враховуючи, що інших підстав для виникнення грошового зобов`язання відповідачів перед позивачем [PERSON] у позовній заяві не наведено, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю. На підставі ст.ст. 509, 510, 512, 526, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 13, 76-81, 141, 158, 258, 259, 263-265, 280, 354 ЦПК України, Закону України «Про кредитні спілки», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», суд, -

Outcome: dismissed