Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача борг у розмірі 21903,28 грн., 507,67 грн. відсотків за прострочення виконання зобов`язання та 1322,94 грн. інфляційних нарахувань. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у вересні 2020 року відповідач запропонував придбати автомобіль ВАЗ 2103, д.н. [NUMBER] , на підтвердження чого надав розписку у якій вказав, що в розстрочку на 6 місяців, а саме до 01.03.2021 року, зобов`язується повернути кошти в розмірі 1000 доларів США. Позивач передала автомобіль [PERSON] , однак станом на момент звернення до суду борг останній не повернув. Двічі позивач зверталася до поліції. На неодноразові звернення, відповідач обіцяв повернути кошти, а в грудні 2020 року повернув 200 доларів США. Таким чином станом на момент звернення до суду борг [PERSON] становить 800 доларів США, що за курсом НБУ складає 21903,28 грн. Ухвалою від 24.12.2021 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача подала до суду заяву в якій справу просила розглядати без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Повістки про виклик до суду отримав, однак жодного разу в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір, відповідно до якого [PERSON] взяв у розстрочку у [PERSON] автомобіль марки Жигулі ВАЗ 1980 року випуску на термін 6 місяців, а саме до 01.03.2021 року по ціні 1000 доларів. Зобов`язався повернути кошти до вказаної вище дати. Договір оформлено борговою розпискою (а.с. 10). Як зазначила позивач у своєму позові, на момент звернення до суду борг [PERSON] становить 800 доларів США, оскільки 200 доларів останній повернув у грудні 2020 року. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦПК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Аналіз викладених вище норм вказує, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, [PERSON] зобов`язався повернути борг, який позивачем визначено в іноземній валюті в розмірі 800 доларів США. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом на день звернення до суду, офіційний курс гривні до іноземної валюти складав 27,3791 грн. за 1 долар США. (а.с. 19). Таким чином сума заборгованості становить 21903,28 грн. та підлягає стягненню на користь [PERSON] у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із розрахунку, наданого позивачем вбачається, що сума 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості складає 507,67 грн. При цьому інфляційні збитки розраховані позивачем в розмірі 1322,94 грн. Надані розрахунки суд вважає обґрунтованими, крім того такі розрахунки не спростовані відповідачем, а тому 507,67 грн. відсотків за прострочення виконання зобов`язання та 1322,94 грн. інфляційних нарахувань підлягають стягненню з відповідача разом із основною сумою боргу. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved