Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

10.02.2022 позивач [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.04.2018 шлюб між сторонами розірваний. [PERSON] вказує, що дитина сторін проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні. На підставі судового наказу від 08.06.2018, винесеного Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у цивільній справі № 607/8269/18, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.05.2018 та до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що з часу присудження аліментів змінився вік дитини та збільшились її потреби, син почав ходити до школи та потребує додаткових витрат на забезпечення належних умов для його навчання. Також в країні змінилась економічна ситуація, збільшились ціни на продукти харчування та послуги. Крім цього, покращився матеріальний стан відповідача, який працює за кордоном та отримує заробітну плату. За таких підстав відповідно до ст. 181 СК України позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на 1/4 частку від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.02.2022 позовна заява залишена без руху з наданням представнику позивача строку для усунення її недоліків. 15.02.2022 на виконання вимог даної ухвали представник позивача усунула недоліки позовної заяви. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.02.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 17.03.2022 представник позивача [PERSON] подала до суду клопотання про витребування доказів. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.03.2022 у задоволенні даного клопотання відмовлено. У судовому засіданні 28.04.2022 представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити. Пояснила, що відповідач сплачує аліменти, присуджені відповідно до судового наказу від 08.06.2018, однак крім цього з дитиною не спілкується, її життям не цікавиться та участі в додаткових витратах на дитину не несе. Розмір аліментів, які стягуються з відповідача, становить 1309 грн щомісячно. На даний час дитина сторін пішла до школи та потребує більших витрат на забезпечення своїх потреб. Коштів, що сплачує відповідач, не вистачає. Відповідач працює за кордоном та отримує належну заробітну плату, однак офіційно встановити розмір цих доходів не виявилось можливим. У разі задоволення позову розмір аліментів, що будуть стягуватися, буде визначатися з урахуванням розміру середньомісячної заробітної плати для відповідного регіону та становитиме приблизно 2860 грн. Також просила вирішити питання щодо судових витрат. Не заперечувала щодо заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина. Суд установив, що батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Такі обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.04.2018 шлюб між сторонами розірваний. Згідно з копією довідки приватного підприємства «Благоустрій» № 100 від 12.03.2021 дитина сторін проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . На підставі судового наказу від 08.06.2018, винесеного Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у цивільній справі № 607/8269/18, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.05.2018 та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина 1\~ст. 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, враховуючи зміст\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених\~статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, ст.\~182,\~183 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок неодноразово наводив Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, від 22.05.2019 у справі № 444/2619/16-ц; від 18.09.2019 у справі №127/12177/17-ц. Щодо підстав для зміни розміру аліментів суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України\~визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік»\~прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2022 становить 2618 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Так, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що становить 1309 грн, були визначені судом у 2018 році, коли дитині сторін було 4 роки. Наразі дитина пішла до школи та для забезпечення належних умов свого проживання та навчання потребує більших витрат, ніж на момент постановлення судового наказу від 08.06.2018. Також суд ураховує, що виходячи з ринкових цін на товари та послуги, яких щоденно потребує дитина сторін, рівень інфляції в країні та розмір середньомісячної заробітної плати позивача у сумі 4582 грн, розмір раніше визначених на утримання дитини [PERSON] аліментів є недостатнім для забезпечення дитині належного життєвого рівня. Відтак, зважаючи на зміну з часу ухвалення судового рішення від 08.06.2018 мінімально необхідного рівня матеріального забезпечення дитини відповідного віку, на збільшення витрат на утримання дитини сторін, що впливає на майновий стан позивача, а також на рівний обов`язок батьків утримувати дитину, суд вважає, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дитини будуть аліменти в розмірі 1/4 частку від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав заперечень щодо позовних вимог та доказів на їх спростування. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 992 грн 40 коп. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 зроблено такі правові висновки: 1. договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); 2. за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись\~главою 52 Цивільного кодексу України; 3. як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4. адвокатський гонорар може існувати в двох формах -\~фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5. адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і\~Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6. відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Так, надання позивачу адвокатами Боднар О.В. та Дячук С.І., які входять до складу адвокатського об`єднання «Твій адвокат», професійної правничої допомоги у суді під час розгляду цієї справи підтверджується копією договору № 11 від 04.02.2022 про надання правової допомоги, копіями ордерів серії ВО № 1032645 від 04.02.2022 та серії ВО № 1032562 від 07.02.2022. Відповідно до п. 4.2. договору за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі 6000 грн. Факт перерахунку позивачем коштів за надання професійної правничої допомоги підтверджується копією квитанції № 0.0.2444927412.1 від 04.02.2022. Приймаючи до уваги надані позивачу адвокатські послуги, які складаються з підготування та подачі до суду позовної заяви та клопотання про витребування доказів, а також особистої участі адвоката у судових засіданнях, та враховуючи відсутність клопотання відповідача щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку, що позивачем доведено розмір цих витрат у сумі 6000 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved