Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

24.11.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 02.10.2019 року [PERSON] звернулася до неї з проханням надати їй позику грошовими коштами в сумі 179000,00 гривень на 1 рік часу для вирішення сімейних і побутових питань. Відповідачка зобов`язалась повертати борг частинами в сумі 12000,00 гривень щомісяця, а у разі несплати, зобов`язалась платити пеню, відсотки за користування коштами та штрафи. Зважаючи на доброзичливі відносини вона позичила [PERSON] 179000,00 гривень, та між ними 16.10.2019 року був укладений Договір позики, яким був встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням). Однак відповідачкою жодного платежу в повернення позики не було здійснено, тому 30.09.2020 року вона звернулася до неї з письмовою вимогою дострокового повернення суми позики, пені та процентів за користування позикою, до якої долучила розрахунок суми заборгованості за період грудень 2019 року - вересень 2020 року. Відповідачка вказану вимогу не виконала, заборгованості за договором позики не погасила та коштів не повернула. Просить стягнути з відповідачки на свою користь 17482,32 доларів США заборгованості за договором позики від 16.10.2019 року, та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді від 21.12.2020 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 14 годину 00 хвилин 15.04.2021 року. Ухвалою суду від 15.04.2021 року підготовче засідання відкладено на 14 годину 00 хвилин 14.07.2021 року. Ухвалою суду від 14.07.2021 року підготовче засідання відкладено на 09 годину 15 хвилин 29.09.2021 року та на 17 годину 30 хвилин 10.12.2021 року. Ухвалою суду від 10.12.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 годину 00 хвилин 18.02.2022 року. Ухвалою суду від 18.02.2022 року судове засідання відкладено на 09 годину 00 хвилин 20.04.2022 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 18.02.2022 року на електронну адресу суду надійшла заява від представника позивачки [PERSON] - адвоката Заяць О.І., в якій вона вимоги позовної заяви підтримала та просила розгляд справи здійснити без її участі та без участі позивачки за наявними у справі матеріалами (а.с.110). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлялася, відзив на позовну заяву не надала, заяву про розгляд справи у її відсутності не надіслала, повідомлення про причини неявки суду також не надала. В матеріалах справи знаходяться докази того, що відповідачка повідомлялася про час та слухання справи належним чином, в тому числі і через оголошення на офіційносу вебсайті Судової влади України (а.с.56-57, 70-72, 86-88, 94-96, 108-109, 115-117). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до вимог ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16.10.2019 року між позичальником [PERSON] та позикодавцем [PERSON] було укладено договір позики грошей за умовами якого позикодавець передала позичальнику грошові кошти в сумі 179000 (сто сімдесять дев`ять тисяч) гривень 00 копійок, що еквівалентно сумі 7297 (сім тисяч двісті дев`яносто сім) доларів США 07 центів, а позичальник зобов`язався повністю повернути позику за цим договором до 16.10.2020 року, зобов`язавшись повертати частинами в сумі 12000,00 гривень, щомісяця. На підтвердження укладення договору позики позичальник видав позикодавцю розписку (а.с.21-22). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За умовами Договору позики п.2.5 відповідачка зобов`язалася повертати суму позики частинами - щомісячними платежами у сумі, не менше 12000,00 гривень. Пунктами 2.3, 2,4 Договору позики також передбачено обов`язок сплати відповідачкою процентів у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожну добу, починаючи від 01.11.2019 року. Пунктом 2.6 Договору позики передбачено обов`язок сплати пені у випадку несвоєчасного чи не повного платежу, починаючи від 01.12.2019 року, у розмірі 3% відсотків за добу. Пунктом 2.8 Договору позики передбачено також сплату відповідачкою штрафу у розмірі 20 % від суми заборгованості неповернутої суми позики з нарахованими процентами та пенею. Відтак, оскільки в обумовлений строк відповідачка [PERSON] суму позики добровільно не повернула, загальний розмір заборгованості становить 491428,02 гривень, що , еквівалентно 17482,32 доларів США. Статтею 524 ЦК України встановлено, що зобов`язання має бути виражене грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що докази повернення позивачу грошей відповідачем за договором позики відсутні, а відтак суд приходить до переконань про підставність заявлених вимог.

Outcome: approved