Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов вмотивований тим, що 07.05.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу народилося двоє дітей - донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що сімейне життя не склалося, відносини погіршилися. Вони є різними людьми, з різними поглядами на життя, втратили почуття любові та взаємоповаги. На даний час шлюб існує лише формально. Між сторонами досягнуто згоди, що син [PERSON] буде проживати з батьком, а донька [PERSON] , самостійно прийме рішення щодо місця свого проживання. Тобто спорів щодо визначення місця проживання дітей не має, а тому згідно правового висновку ВС у справі №339/143/20 суд вправі при розірванні шлюбу вирішити питання про залишення проживання дитини разом з батьком чи матір`ю. Посилаючись на викладене позивач просить суд шлюб, який укладений з відповідачем 07 травня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харків Харківського міського управління юстиції за а/з №496 - розірвати. Сина [PERSON] залишити на проживанні разом з батьком. Відзив на позов відповідачем [PERSON] не подавався. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов та просила його задовольнити. Ствердила, що вже більше року не проживає разом з чоловіком, а тому вирішила подати на розлучення. Примирення між ними неможливе. Оскільки неповнолітній син прив`язаний до батька, то вони погодилися, що такий буде проживати з ним, а їх дочка з нею. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позивача та просив позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечив проти задоволення позову. Ствердив, що більше року з дружиною не проживає, збереження сім`ї є неможливе. Неповнолітній син проживає разом з ним у м.Харків, а дочка проживає з дружиною, і спору з цього приводу не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 07.05.2011 року Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харків Харківського міського управління юстиції за а/з №496 (а.с.8). Від даного шлюбу народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] (а.с.11), та [PERSON] [INFO] (а.с.9). Також з матеріалів справи вбачається, що зареєстрованим місцем проживання позивача [PERSON] є: [ADDRESS] , а зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] та неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] є: [ADDRESS] (а.с.10, 12, 13). Згідно довідки від 03.04.2012 року позивач [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа з фактичним місцем проживання: [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти його розірвання не надав, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Щодо вирішення питання про залишення неповнолітнього сина на проживанні разом з батьком, суд зазначає наступне. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 та від 22 грудня 2021 року в справі № 339/143/20. Відтак, оскільки між сторонами у справі відсутній спір щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина, і такі погодилися, що син залишиться проживати разом з батьком, з яким він наразі проживає, то відповідна позовна вимога [PERSON] також підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 992 грн. 40 коп., сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved