Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог позивачка вказала, що 17.02.2007 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін народилися - [PERSON] , [INFO] , про що виконкомом Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області зроблено відповідний актовий запис № 7 та видано Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 10.07.2007 року; [PERSON] , [INFO] , про що виконкомом Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області зроблено відповідний актовий запис № 3 та видано Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 02.06.2011 року. Спільне життя з Відповідачем не склалося, рішенням Сквирського районного суду від 09.06.2011 року по справі № 2-348/2011, шлюб - розірвано. Відповідач жодним чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами в освіті, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти - створились умови, які шкодять інтересам дітей. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина та дочки.Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача.Діти знаходяться на повному її утриманні. Крім того, в результаті звернення [PERSON] , комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сквирської міської ради, надано висновок про доцільність позбавлення Відповідача батьківських прав. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення Відповідача до своїх батьківських обов`язків. Вищезазначені обставини, змушують позивачку звернутися до суду з даним позовом. Посилаючись на все вищевикладене позивачка [PERSON] просить суд: 1. Позбавити[PERSON] , батьківських прав відносно неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 2.Стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13.10.2021 року і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, звернулася до суду з заявою, просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та не проводити фіксацію судового процесу технічними засобами (а.с.30). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення повісток (а.с.18,25,29), причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Сквирської міської ради Шеремет Олена Борисівна в судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву де просила провести розгляд справи без участі представника, позов та висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав підтримала в повному обсязі та просила не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с.23). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, якщо учасник справи або його представник належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. На підставі вимог ст. 223 ЦПК України, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутність не з`явившихся учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 17.02.2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , актовий запис № 16, видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції Київської області (а.с.4). Від спільного подружнього життя у сторін народилися - [PERSON] , [INFO] , про що виконкомом Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області зроблено відповідний актовий запис № 7 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 10.07.2007 року (а.с.5); [PERSON] , [INFO] , про що виконкомом Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області зроблено відповідний актовий запис № 3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 02.06.2011 року (а.с.6). Рішенням Сквирського районного суду від 09.06.2011 року по справі № 2-348/2011, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с.7). Відповідач жодним чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами в освіті, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти - створились умови, які шкодять інтересам дітей. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина та дочки.Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. Діти знаходяться на повному утриманні позивачки. [PERSON] та [PERSON] навчаються в Сквирському Академічному ліцеї №2 Сквирської міської ради Київської області, проживають з мамою за адресою: [ADDRESS] , навчанням та вихованням [PERSON] та [PERSON] займається мама [PERSON] . Батько [PERSON] не займається вихованням дітей, не цікавиться їх успіхами, не підтримує зв`язку з класними керівниками дітей, не відвідує класні збори, родинні свята, що підтверджується копією Довідки №219 виданої 20.08.2021 року Сквирським Академічним ліцеєм №2 Сквирської міської ради Київської області (а.с.11). Відповідно до копії Акту обмеження матеріально-побутових умов проживання від 30.08.2021 року складений депутатом Сквирської міської ради Головнею Олексієм Миколайовичем та членами комісії, що [PERSON] , [INFO] самостійно виховує та має на повному утриманні двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та мешкають за адресою: [ADDRESS] . Батько [PERSON] ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості їх долі, не цікавиться успіхами в освіті, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дітьми. За час проживання дітей за вказаною адресою жодного разу не навідував їх, має заборгованість по аліментах, що також підтвердилось показами сусідів - свідків позивачки (а.с.9). Згідно копії Довідки №82367 виданої ВДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 19.09.2021 року (а.с.12) з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] на підставі виконавчого листа №2-213, який видано 01.04.2010 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, боржник [PERSON] аліменти не сплачує, перебуває в розшуку та має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.08.2021 року - 148 876 грн., що також підтверджується копією довідки-розрахунку по аліментам від 16.07.2021 року (а.с.8). За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач здоров`ям та розвитком дітей не цікавиться. З Висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сквирської міської ради Київської області «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] » вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сквирської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав, відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.31,32). В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України « Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного , інтелектуального , морального , культурного , духовного і соціального розвитку . Батьки або особи , які їх заміняють , несуть відповідальність за створення умов , необхідних для всебічного розвитку дитини , відповідно до законів України . Відповідно до ч. ч.8,10 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У ч.1,2 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. В ч.1 п.2 ст.164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Судом встановлено, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою по справі за однією адресою та позивачка є їх мамою, а тому позивачка [PERSON] , відповідно до вимог ст. 165 СК України має право звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача. За таких обставин та з урахуванням всього наведеного суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав, щодо його неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , оскільки судом встановлено, що відповідач ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дітей, піклуванням про їх всебічний розвиток, про стан здоров`я не займається, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дітей. Частинами 2 та 3 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). За таких обстави та з урахуванням всього наведеного вище, суд вважає за необхідне на підставі вимог ч. 1 ст. 183 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дочкою повноліття. Щодо неповнолітнього сина [PERSON] , то на його утримання з відповідача згідно рішення суду стягуються аліменти, а тому відносно [PERSON] це питання судом не вирішується. Згідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved