Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народилося двоє дітей. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з позивачем. На підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м Дніпропетровська від 04.03.2021, справа 199/7187/2021, з відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] , на користь [PERSON] , щомісячно, стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2300 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 26.10.2020. Проте відповідач недобросовісно виконує рішення суду, у зв`язку із чим має заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.10.2021 складає 25.819 грн. 33 коп. Відповідно до норм чинного законодавства, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Так, син сторін [PERSON] є учнем 10-А класу КЗ НВК-138 «Загальноосвітнього навчального закладу освіти 1 ступеня-гімназія». Також він навчається в репетиторському центрі ТОВ «Мега-мозок», вартість навчання в якому складає 3 000 грн. щомісяця і які за жовтень, листопад та грудень місяці 2021 року сплатила позивач, а всього 9 000 грн. Крім того, дитина займається спортом, відвідує спортивний комплекс « [INFO] », вартість абонементу в якому складає 400 грн. в місяць і за сімь місяців позивачем було сплачено 2800 грн. Таким чином, прозивач [PERSON] понесла додаткові витрати на дитину в розмірі 11 800 грн., половина з яких складає 5900 грн., які позивач, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., просить стягнути на її користь з відповідача. Ухвалою суду від 21 січня 2022 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28 квітня 2022 року розглянуто справу по суті та ухвалено рішення. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Представник позивача адвокат Борсук В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представик адвокат Помінов О.В. в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Водночас, відповідачем [PERSON] до суду надано відзив на позовну заяву, в якому зокрема останній зазначив наступне. Так, сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду. Від шлюбу народилося двоє дітей - донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2021 (справа №199/7187/2021) з відповідача на утримання сина - [PERSON] , на користь позивачки, стягнено аліменти. Відповідач зазначає, що навчання [PERSON] у репетиторському центрі ТОВ «Мега-мозок», а також відвідування спортивного комплексу не є особливими обставинами у відповідності до вимог статті 185 Сімейного кодексу України, і прийняті позивачкою [PERSON] лише за власної ініціативи. Враховуючи практику Верховного Суду, а також відсутність належних доказів на підтвердження своїх вимог, відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, вислухавши представника позивача адвоката Борсук В.М., дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 липня 1999 року, який було розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02.04.2020. Від шлюбу сторони мають двох дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свдіоцтвами про народження. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2021 по справі №199/7187/2021 з [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] стягнено аліменти в розмірі 2300 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26.10.2020 до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів в рамках виконавчого провадження ВП №65274558, заборгованість [PERSON] станом на 01.10.2021 складає 25.819 грн. 33 коп. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №348. Відповідно до статті 185 СК України (участь батьків у додаткових витратах на дитину) той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, в разі спору, визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи із вимог закону, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спорує. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За змістом ст.185 СК України витрати є додатковими, якщо вони понесені понад витрат, що здійснюються у звичайному житті дитини, та викликані особливими обставинами. За ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. В пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року увагу судів звернуто на те, щодо передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Судом враховується, що заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати, тобто надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо аліментні зобов`язання здебільшого суд задовольняє, так як їх стягнення викликане саме необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, витрати, які пов`язані з розвитком здібностей дитини. Тобто, заявляючи разові витрати - необхідно надати докази усієї суми витрат. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (Постанова ВСУ від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17). Заявляючи вимогу про стягнення додаткових витрат, на підтвердження своїх вимог, позивач довела суду, що син сторін по справі потребує додаткових витрат, які спрямовані на навчання сина дитини та заняття спортом Так, [PERSON] є учнем 10-А класу КЗ НВК-138 «Загальноосвітнього навчального закладу освіти 1 ступеня-гімназія», що підтверджується довідкою № 01-13/373 від 29.10.2021 і навчається також в репетиторському центрі ТОВ «Мега-мозок». Вартість навчання складає 3 000 грн. щомісяця. Судом встановлено, що Мною сплачено навчання за листопад та грудень місяці 2021 року позивач сплатила 6000 грн., а відтак половина витрат становить 3000 грн. Доказів оплати відвідування [PERSON] репетиторського центру ТОВ «Мега-мозок» у жовтні 2021 року, суду не надано. Крім того, син сторін займається спортом, відвідує спортивний комплекс « [INFO] ». Вартість абонементу складає 400 грн. в місяць і за 7 місяців відвідування позивач сплатила 2800 грн., половина яких становить 1400 грн. Вищевикладені обставини, на думку суду є додатковими витратами, в розумінні змісту ст.185 СК України, оскільки це пов`язано з розвитком сина сторін. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути одноразово додаткові витрати на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4400 грн. 00 коп., а тому в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, між [PERSON] та адвокатом Борсук В.М. 20 жовтня 2021 року укладено Договір про надання юридичних послуг, які адвокат згідно Акету виконаних робіт надав позивачу, а остання сплатила за їх надання обумовлену між сторонами суму у 3000 грн. Розглядаючи вимоги щодо стягнення правничої допомоги, суд враховує, що клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, від відповідача не надходило, обставини щодо неспівмірності витрат суду не повідомлялися та не доводилися. Крім того, судом враховано правову позицію ВерховногоСуду, викладену у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг та виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілку за результатами розгляду справи не залежно від того, чи їх фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). За таких обставин, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 00 коп. В іншій частині позову слід відмовити. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: partial