Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Чистопільської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . На момент смерті батька вона проживала разом з ним, бо доглядала його, оскільки він тяжко хворів. За життя батька між ним та його дітьми - відповідачами по справі - була домовленість, що належна йому земельна ділянка після його смерті перейде донеї, оскільки саме вона здійснювала за ним догляд, і заперечень з боку інших дітей не було. Вона здійснювала догляд за батьком до дня смерті, брала участь у його похованні та після його смерті вважала, що фактично прийняла спадщину, оскільки ознайомилась зі ст.1269 Цивільного кодексу України, згідно якої спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Одразу після смерті батька вона працевлаштувалася на заробітки до м.Львів, де працює і на даний час. При цьому, земельну ділянку, яка належала її батьку, вона передала у фактичне користування старшому брату [PERSON] . Однак, через деякий час вона вирішила звернутися до нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чубенко І.С. для оформлення спадщини після смерті батька і отримала відмову та роз`яснення, що, згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, фактично прийнятими спадщину вважаються особи, які на момент смерті спадкодавця були зареєстрованими разом з ним. Тому, на підставі викладеного, вона змушена звернутися до суду та просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , терміном в два місяці з дня набрання законної сили рішенням суду. Позивачка в судове засідання не з`явилась, від її представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.51). Відповідачі про розгляд справи були повідомленні належним чином, про що свідчать повідомлення про поштові відправлення (а.с.48-50), однак, в судове засідання не прибули та будь-які заяви на адресу суду не надали. Представник відповідача - територіальної громади в особі Чистопільської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, однак, надав заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.55). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини по поважній причині, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. При цьому, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Як встановлено судом, [PERSON] позивачці доводиться батьком, про що свідчить копія свідоцтва про народження, яке міститься в матеріалах справи (а.с.4). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить актовий запис № 11, складений 05 квітня 2006 року виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (а.с.7). У відповідності до довідки № 27, виданої 26 січня 2021 року, [PERSON] на момент смерті свого батька була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак, фактично мешкала разом з батьком за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно із спадковою справою № 04/2021, заведеною 20 січня 2021 року приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Чубенко І.С., позивачка звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.33). Однак? постановою приватного нотаріусу Нікопольського районного нотаріального округу Чубенко І.С. від 02 лютого 2021 року у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження факту проживання спадкоємця на момент смерті спадкодавця та, як наслідок, пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, позивачка в обґрунтування своїх позовних вимог щодо звернення до суду послалася на те, що строк для прийняття спадщини нею було пропущено з поважної причини, оскільки вона вважала, що спадщину прийняла фактично, так як проживала разом з батьком за однією адресою без офіційної реєстрацій та утримувала його. Згідно\~з\~ч.3\~\~ст.1272 ЦК України,\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В силу ч.1\~ст.76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ч.ч.1, 5, 6\~ст.81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~ Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також враховуючи той факт, що в матеріалах справи наявні докази, які свідчать про те, що позивачка по справі на момент смерті [PERSON] проживала разом з ним та утримувала його, суд \~вважає, що \~дані \~обставини \~пов`язані \~з об`єктивними \~та істотними труднощами для спадкоємця, що дає суду підстави визнати обставини поважними та вважати доцільним надати [PERSON] додатковий строк в два місяці для прийняття спадщини, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved