Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-08 00:00:00

04.01.2022р. Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось до суду з заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 4844605 від 19.11.2018 р. у розмірі 94 455 грн. 06 коп., судовий збір - 2 270 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 9 445,50 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 10.12.2015 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено договір про встановлення ліміту кредитування № 6691171. На виконання умов договору, для здійснення операцій з використанням банківської платіжної картки, банк встановлює відповідачу по рахунку № [NUMBER] ліміт кредитування в сумі, на строк та на умовах визначених договором та тарифами банку для тарифного пакету VIP на умовах якого обслуговується рахунок. Також банк встановлює [PERSON] максимальну суму ліміту кредитування по рахунку в розмірі 50 000,00 грн. Ліміт кредитування по рахунку встановлюється терміном на 12 календарних місяців, починаючи з дати первинного встановлення поточної суми ліміту кредитування, але не довше події, яка настане раніше: припинення обслуговування рахунку на умовах тарифного пакету; припинення надходжень/інших регулярних надходжень на рахунок в обсязі і визначеному цим договором; припинення перебування клієнта в трудових (цивільно-правових) відносинах з ФОП [PERSON] ; припинення дії Договору про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб, укладеного організацією з Банком. У результаті неналежного виконання умов договору, станом на 11.11.2021р. заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 94 455.06 грн. та складається з неповернутої суми кредиту - 58 519,22 грн., прострочених відсотків - 34 814,22 грн., нарахованих відсотків -1121,62 грн. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому банк змушений звернутись в суд. Ухвалою від 26.01.2022р. було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився та подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги, просить суд розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні у частині суми заборгованості позов визнав. Пояснив, що у нього з АТ «Кредобанк» є усна домовленість про можливість поетапно виплачувати вказаний кредит. Також додав, що на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки виплачує ще один кредит після смерті своєї матері, зобов`язання за яким перейшли до нього. Проте регулярно вносить кошти на погашення боргу. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 10.12.2015 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено договір про встановлення ліміту кредитування № 6691171. Відповідно до п. 1.1. Договору, для здійснення операцій з використанням банківської платіжної картки Банк встановлює по рахунку № [NUMBER] ліміт кредитування в сумі , на строк та на умовах визначених цим Договором та Тарифами Банку для Тарифного пакету VIP на умовах якого обслуговується Рахунок. Згідно п. 1.3 Договору, Банк встановлює максимальну суму ліміту кредитування по Рахунку в розмірі 50 000,00 грн., при забезпеченні Клієнтом поступлень коштів на Рахунок з джерел зазначених п.1.2. цього Договору за один календарний місяць (протягом перших чотирьох календарних місяців з дати укладення цього Договору), в сумі, що становить або перевищує 1 000 грн. У відповідності до п.1.5. Договору, ліміт кредитування по Рахунку встановлюється терміном на 12 календарних місяців, починаючи з дати первинного встановлення поточної суми ліміту кредитування, але не довше події, яка настане раніше: припинення обслуговування Рахунку на умовах Тарифного пакету; припинення Надходжень/Інших регулярних надходжень на Рахунок в обсязі і визначеному цим Договором. Дія ліміту кредитування може бути подовжена, за умов настання обставин, передбачених п.1.19. цього Договору; припинення перебування Клієнта в трудових (цивільно-правових) відносинах з ФОП [PERSON] ; припинення дії Договору про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб, укладеного Організацією з Банком. Згідно п. 1.16. Договору, за користування кредитом, отриманими по цьому Договору, Клієнт сплачує Банку проценти у розмірі 30 % річних, але не пізніше останнього робочого місяця, . наступного за місяцем нарахування процентів. Відповідно до п. 1.18. Договору, клієнт зобов`язаний повернути кредитну заборгованість у повному обсязі в терміни, передбачені цим Договором та/або в останній день дії трудових (цивільно-правових) відносин з Організацією, та/або в інших випадках визначених Правилами та цим Договором, в залежності від того, яка з подій настане раніше. Як встановлено судом, на виконання умов вищевказаного договору, Банк свої зобов`язання по видачі відповідачу відповідних сум кредиту виконав повністю. Між тим, позичальник [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 11.11.2021р. заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 94 455.06 грн. та складається з неповернутої суми кредиту - 58 519,22 грн., прострочених відсотків - 34 814,22 грн., нарахованих відсотків -1121,62 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит "і сплатити проценти. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться. Відповідно до ст.527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, а згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухилявся від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором про про встановлення ліміту кредитування № 6691171 від 10.12.2015р. в розмірі 94 455,06 грн. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2 270 грн. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача 9 445,50 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. В даному випадку, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано лише договір про надання правової допомоги від 11.02.2019р. , ордер серії КС № 573217 адвоката Павленко С.В. та копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю і посвідчення адвоката. Між тим, жодних документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку, детального опису виконаних робіт та наданих послуг позивачем не надано. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку , що у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, позивачу слід відмовити.

Outcome: partial