Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 07.02.2020 між гр. [PERSON] , від імені якого діяла [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, що посвідчений приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області Заєць В.М. (надалі - Договір купвлі-продажу). Відповідно до п. 1 Договору купівлі-продажу квартири від 07.02.2020 року продавець [PERSON] зобов`язується передати майно, а саме квартиру [ADDRESS] у власність Покупця [PERSON] , а покупець [PERSON] зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму. Відповідно до п. 9 Договору купівлі-продажу квартири від 07.02.2020 року продавець зобов`язується повністю звільнити відчужувану квартиру для вільного користування та безперешкодного володіння нею покупцем та передати відчужувану квартиру покупцю у стані, який відповідає вимогам пункту 5 цього договору та знятися з реєстраційного обліку з відчужуваної квартири до 08 лютого 2020 року. На підставі зазначеного договору приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області Заєць М.В. 07.02.2020 року було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] та видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за позивачем. Таким чином, 07.02.2020 року в позивача виникло право власності на квартиру [ADDRESS] . Однак, не зважаючи на те, що позивач являється одноосібним власником зазначеної квартири, він не має змоги розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, оскільки в квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] , який не являється членом його сім`ї та не проживає у даній квартирі, що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 14936 та довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 2584. Крім цього, позивач звернув увагу суду на те, що з моменту набуття ним права власності на дану квартиру, а саме з 07.02.2020, відповідач [PERSON] не проживає в даній квартирі. Таким чином, вже понад 18 місяців відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] без поважних причин, а в даній квартирі проживає лише позивач, на підтвердження чого надає акт № 5490/07 від 29.10.2021. Також позивач зазначає, що реєстрація відповідача [PERSON] в його квартирі, за відсутності законних підстав для користування цим жилим приміщенням, створює позивачу перешкоди у користуванні своєю власністю та позбавляє його права в повній мірі використовувати своє майно на власний розсуд та впливає на розмір сплачуваних ним комунальних послуг. Серед іншого позивач вказав на те, що провести досудове врегулювання спору не являється можливим, оскільки він не має жодного контакту з відповідачем та йому не відомо його місцезнаходження. Тому просить позов задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право на користування його квартирою. Ухвалою від 18.01.2022 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.02.2022, яке було відкладене на 04.03.2022 за клопотанням представника позивача - адвоката Музики А. Б. та у зв`язку із неявкою відповідача. 04.03.2022 розгляд справи не відбувся, оскільки справа була знята з розгляду у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану. Наступне підготовче судове засідання було призначено на 06.04.2022. Ухвалою від 06.04.2022 підготовче провадження було закрито, а справу було призначено до судового розгляду по суті на 06.05.2022. 06.05.2022 сторони в судове засідання не з`явилися, Представника позивача - адвокат Музики А. Б. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності його довірителя, позовні вимоги підтрима та проси їх задовольнити. Відповідач у судові засідання не з`являвся, як вбачається із рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень(судових повісток), які містяться в матеріалах справи, такі повернулися на адресу суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також, відповідачем не було подано відзиву на позов. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомлений про розгляд справи належним чином. Як передбачено ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] перебуває у власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири, укладеного 07.02.2020, посвідченого державним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області Заєць М. В. 07.02.2022 та зареєстрованого в реєстрі за № 281 (а .с. 4 - 5). Даний факт також підтверджується також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 199487171 від 07.02.2020 (а. с. 6). Відповідно до п. 1 Договору купівлі-продажу продавець [PERSON] зобов`язувався передати майно, а саме квартиру [ADDRESS] у власність покупця [PERSON] , а покупець [PERSON] зобов`язувався прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму. Відповідно до п. 9 Договору купівлі-продажу квартири продавець зобов`язується повністю звільнити відчужувану квартиру для вільного користування та безперешкодного володіння нею покупцем та передати відчужувану квартиру покупцю у стані, який відповідає вимогам пункту 5 цього Договору та знятися з реєстраційного обліку з відчужуваної квартири до 08 лютого 2020 року. Із довідки про склад сім`ї №14936 від 27.11.2020 відділу реєстрації Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області в квартирі [ADDRESS] зареєстрований позивач та відповідач [PERSON] (а. с. 7). У акті №5490/07 від 29.10.2021, складеному майстром КП «ЧЖКС» та сусідами кв. [ADDRESS] та [ADDRESS] , зазначено, що зі слів сусідів у кв. [ADDRESS] проживає [PERSON] (а. с. 9). В матеріалах справи також міститься копія технічного паспорта від 12.02.2020 на вказану вище квартиру, де замовником технічної інвентаризації вказано [PERSON] (а. с. 10-11). При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 150 Житлового кодексу передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як встановлено судом, відповідач не являється членом сім`ї позивача. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, оскільки, як встановлено зібраними у справі доказами відповідач у належній позивачу квартирі не проживає та не являється членом його сім`ї, всупереч Договору купівлі-продажу квартири у добровільному порядку з реєстрації до цього часу не знявся, чим перешкоджає реалізації прав позивача як власника квартири, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати відповідача таким, що втратив право на користування вказаною квартирою. Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] від 01.07.2015 [PERSON] є учасником бойових дій (а.с.12). У відповідності до п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, таким чином, в силу вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved