Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява адвоката Щербатюк Валентини Анатоліївни, яка діє в інтересах [PERSON] (надалі - Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (надалі - Відповідач), треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Іванович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 1-3). Позов пред`явлено за правилами альтернативної підсудності - за місцем виконання виконавчого напису (частина 12 статті 28 ЦПК України). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 21 лютого 2022 року визначено головуючого - суддю Скотар Р.Є. Ухвалою судді 23 лютого 2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 26). Ухвалою судді 23 лютого 2022 року витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького Сергія Івановича - належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис № 2267 від 12.08.2021 року про стягнення боргу у розмірі 1369206,13 грн. з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп». Витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександра Володимировича належним чином засвідчені копії документів виконавчого провадження № 68188486 та відомості про стягненні суми в межах виконавчого провадження (а.с. 27). Ухвалою судді 23 лютого 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення за виконавчим написом № 2267 від 12.08.2021 року (а.с.28). На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відзив на позов не надав. Від третьої особи Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького Сергія Івановича на виконання ухвали від 23 лютого 2022 року належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис № 2267 від 12.08.2021 року про стягнення боргу у розмірі 1369206,13 грн. з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» надано не було, пояснень на позов не надходило. Від Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександра Володимировича на виконання ухвали суду від 23 лютого 2022 року надійшли належним чином завірені копіїдокументів, виконавчого провадження № 68188486 та відомості про стягненні суми в межах виконавчого провадження, пояснень на позов не надходило. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стислий виклад позовних вимог позивача. Представник позивача в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що [PERSON] в лютому 2022 року стало відомо, що 17.01.2022 року постановою приватного виконавця Ванжа О.В. було відкрите виконавче провадження № 68188486 на підставі виконавчого напису № 2267 від 12.08.2021 року, що видав нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кобельницький С.І. Жодних документів в період часу коли вчинявся виконавчий напис та під час звернення його до виконання позивачу не надходило. Згідно виконавчого напису стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованість за кредитним договором № 785411/ФЛ від 11.03.2008 року, який був укладений між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» у розмірі 1369206,13 грн., з яких: 509716,23 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 790000,62 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам, 69489,28 грн. - заборгованість по комісії, за період з 18.12.2020 року по 06.08.2021 року. Ознайомившись з виконавчим написом позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки на момент укладання договору про право відступлення боргу у основного кредитора спливли строки позовної давності та сума боргу була спірною та предметом судового розгляду за позовом КБ «Надра», справа 210/42/14-ц. Сума боргу відповідачем не визнавалася та оспорювалася. Ухвалою суду позовні вимоги було залишено без розгляду у зв`язку з неявкою представників банку. За таких умов, строки позовної давності не перериваються. Позивач вважає, що заборгованість відсутня взагалі, а якщо й має місце, то в значно меншому розмірі, отже вчиняючи виконавчий напис нотаріус не врахував та не перевірив факт безспірності заборгованості відносно якої вчинявся виконавчий напис. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відзив на позов не надав, заяв клопотань не подавав. Приватний нотаріус Кобельницький С.І. заяв клопотань не подавав. Приватний виконавець Ванжа О.В. заяв клопотань не подавав. Короткий виклад обставин справи, встановлених судом. 13 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким Сергієм Івановичем був вчинений виконавчий напис № 2267 від 13.08.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості за кредитним договором № 785411/ФЛ від 11.03.2008 року, за період з 18 грудня 2020 року по 06 серпня 2021 року у розмірі 1 369 206,13 грн., яка складається з: 509716,23 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 790000,62 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 69489,28 грн. - заборгованість по комісії, 1700,00 грн. - за вчинення виконавчого напису (а.с.39). На підставі заяви ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою Олександром Володимировичем, 17 січня 2020 року відкрито виконавче провадження № 68188486 про стягнення з позивача (боржника) - [PERSON] , на користь відповідача (стягувача) - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості у розмірі 1369206,13 грн. (а.с.41-42). Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича від 17 січня 2022 року, сума заборгованості, згідно з Виконавчим написом № 2267 від 12.08.2021 року, становить 1369206,13 грн., в тому числі: основна винагорода - 137090,61 грн. (а.с.44-45). Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича від 17 січня 2022 року, розмір мінімальних витрат виконавчого провадження за Виконавчим написом № 2267 від 12.08.2021 року, становить 500,00 грн. (а.с.47-48). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича від 17 січня 2022 року про арешт майна боржника, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] (а.с.50-51). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича від 17 січня 2022 року про арешт коштів боржника, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках [PERSON] (а.с.55-56). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича від 08 лютого 2022 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, звернуто стягнення на доходи [PERSON] (а.с.64-65). Нормативно-правове обґрунтування Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій: шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Разом з тим нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом розділом ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18). Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. До матеріалів справи долучений Кредитний договір № 785411/ФЛ від 11 березня 2008 року, укладений між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра». Зі змісту кредитного договору вбачається, що сума кредиту 19500 доларів США, строк кредитування до 20 лютого 2023 року, плата за управління кредитом 0,1% від розміру фактичного залишку заборгованості (а.с.37-38). В кредитному договорі № 785411/ФЛ від 11 березня 2008 року зазначається, що позичальник (позивач) ознайомлений з умовами споживчого кредитування банку, однак до суду не надано умов до такого договору та не зрозуміло зі змістом яких саме умов кредитування був ознайомлений позивач. Крім того, Відповідач не скористався правом надання доказів безспірності заборгованості, та до суду не представлено відзив із розрахунком заборгованості та його складових. Суд враховує, що договори на отримання кредиту як правило є договорами приєднання, та передбачають погодження Умов та правил банківського обслуговування, кредитування тощо, та такі умови є мінливими, тому для доведення безспірності заборгованості Відповідач зобов"язаний довести, які саме Умови кредитування діяли на момент укладання договору та довести що позичальник обізнаний та ознайомлений з такими умовами. Також суду не представлено доказів, що Відповідач мав право вимоги до Позивача за кредитним договором № 785411/ФЛ від 11 березня 2008 року та саме за цим договором відбулося відступлення Прав Вимоги за кредитним договором за ланцюгом: ВАТ КБ «Надра» - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (Відповідач). Так само і не представлено доказів належного сповіщення боржника про зміну кредитора у зобов"язанні відповідно до положень ст.ст.516-518 ЦК України. За таких обставин суд погоджується з твердженнями позивача, про те що кредитний договір № 785411/ФЛ від 11 березня 2008 року не є доказом наявності безспірної заборгованості, а складові заборгованості, строки її погашення, мають встановлюватися за позовом правонаступника до боржника про стягнення заборгованості, а тому виконавчий напис вчинено за відсутності безспірної заборгованості. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Встановлені судом фактичні обставини не дають суду підстав вважати вказаний у виконавчому написі розмір заборгованості позичальника безспірним, а виконавчий напис винесеним відповідно до чинного законодавства України. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед Відповідачем є безспірним. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідач не скористався правом для подання до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинено за відсутності доказів безспірності вимог банку. Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають задоволенню в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Що стосується розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання позову, а також за подання заяви про забезпечення позову вказані витрати мають бути стягненні з відповідача у зв`язку з задоволенням позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved