Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про зняття накладеного відповідачем 18 травня 2017 року з нерухомого майна в межах виконавчого провадження № 53474871 (реєстраційний номер обтяження 20471358). Заявлені вимоги обґрунтував тим, що є законним представником неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] [INFO] померла біологічна мати цих дітей. В їх інтересах звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Проте оформити право власності на спадкове нерухоме майно не має можливості через наявність у Єдиному реєстрі заборони відчуження інформації про накладення Любомльським РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області арешту на усе її майно. Арешт на майно було накладено у зв`язку із несплатою аліментів [PERSON] в користь позивача та [PERSON] на утримання [PERSON] і [PERSON] в розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Такі обставини позбавляють дітей реалізувати право на спадщину. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач подав у канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник Любомльського РВ ДВС про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак про причини неявки не сповістив, відзиву на позов не подав. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. Рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 15 квітня 2021 року вирішено створити дитячий будинок сімейного типу на базі родини [PERSON] та [PERSON] та влаштувати до дитячого будинку сімейного типу неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Біологічним батьком цих дітей є [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що вбачається з копій свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] , [NUMBER] . Свідоцтвом серії [NUMBER] стверджено факт смерті [PERSON] [INFO] . На заяву позивача про скасування арешту відповідач 01 листопада 2021 року надав відповідь, що у відділі перебувало виконавче провадження № АСВП 53474871 з виконання виконавчого листа № 163/2986/16-ц, виданого Любомльським районним судом про стягнення з [PERSON] в корить [PERSON] та [PERSON] на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] аліментів в розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В рамках цього виконавчого провадження було зареєстровано обтяження № 20471358 в Єдиному реєстрі заборони відчуження за несплату [PERSON] аліментів. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 листопада 2021 року стверджено, що на усе нерухоме майно [PERSON] накладено арешт постановою відділу державної виконавчої служби Любомльського РВ ДВС ГТУЮ серії 53474871 (реєстраційний номер обтяження 20471358) в межах суми боргу 5200 гривень. Отже, у справі встановлено, що підставою накладення арешту на майно [PERSON] була несплата нею присуджених судом аліментів в корить позивача на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , що після її смерті унеможливлює дітей прийняти спадщину. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.56 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.2 ст.13 Закону № 1404-VIII арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Частиною 5 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення. Встановлені фактичні обставини по справі дають підстави для висновку, що дії старшого державного виконавця при винесенні постанови про арешт нерухомого майна відповідали вищенаведеним положенням Закону. Проте з матеріалів справи встановлено, що позивач як представник малолітньої [PERSON] та неповнолітній [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] . За змістом ч.1 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оскільки належне спадкодавцю майно в порядку спадкування перейшло до позивача як представника [PERSON] та до [PERSON] як єдиних спадкоємців, вони набули передбачене ч.1 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" право на звернення до суду з позовом про визнання права власності на це майно та (або) про зняття з нього арешту. Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.5 ч.1 ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Таким чином, зобов`язання по виконавчому провадженні виконано бути не може і припиняється, оскільки спадкоємці є стягувачами в цьому провадженні, відповідно і заміна боржника в зобов`язанні неможлива. За викладених обставин накладений постановою державною виконавця арешт на нерухоме майно спадкодавця порушує права позивачів, оскільки обмежує їх права і є перешкодою для оформлення спадщини. При цьому законних підстав для продовження цього обтяження нерухомого майна спадкодавця по справі судом не встановлено. Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. З огляду на вказані законодавчі приписи та встановлені у справі фактичні обставини суд не вбачає правових підстав для подальшого арешту майна, через що позов належить задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved