Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та АТ «Альфа Банк» було укладено кредитний договір. 07 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис №6771 у зв`язку із боргом за кредитним договором укладеним між нею та відповідачем. 27 серпня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. на підставі виконавчого напису №6771 від 07.06.2021 року було відкрито виконавче провадження №66622540. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача. Нотаріус зазначену обставину не перевірив і незаконно вчинив виконавчий напис. При оформленні виконавчого напису представником АТ «Альфа Банк» не було надано нотаріусу доказів безспірності заборгованості, за наявності якої б було можливим вчинення виконавчого напису та відповідно документів, що були надані нотаріусу, очевидним є те, що з дня виникнення права вимоги за вказаним кредитом минуло більше трьох років, з моменту останнього платежу. Заборгованість, яка значиться у виконавчому напису не дає можливості зробити висновок щодо правомірності її нарахування. Приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису та не надав достатніх та належних доказів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. З урахуванням вищевикладеного, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6771 від 07 червня 2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. Представник відповідача АТ «Альфа\~Банк»подав\~до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Надано суду письмові пояснення наступного змісту: відповідач просить суд відмовити в задоволенні даного позову у зв`язку із тим, що позивач не довів у чому полягає спірність суми боргу, а лише заявив, що він бажає її бачити спірною без жодних реальних обґрунтувань. Таким чином, позивач вдався до припущення щодо спірності суми боргу. Окрім цього, зазначає, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису було надано перелік необхідних документів відповідно до Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку», затвердженому Постановою КМУ №1172 від 29.06.99 р., а тому підстав немає для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. За вказаних обставин, відповідач не визнає позовні вимоги повністю та просить відмовити в їх задоволенні. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. подав до суду письмову заяву за вхід.№286 від 17.01.2022 року про розгляд справи у його відсутність, рішення просить винести згідно чинного законодавства України. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук В.В. пояснень на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~за відсутності\~всіх осіб,\~які беруть \~участь у\~справі,\~суд проводить\~розгляд цивільної\~справи без фіксування технічними\~засобами,\~за наявними\~у справі\~матеріалами. Заяви,\~клопотання: письмові пояснення та заява представника відповідача про розгляд справи у їх відсутність, заява третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. про розгляд справи у його відсутність. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження,\~витребування доказів, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі копії паспорта громадянина України та довідки про реєстрацію місця проживання особи судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.6-8). Із постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №66622540 від 27 серпня 2021 року судом встановлено, що на підставі виконавчого напису нотаріуса №6771 від 07 червня 2021 року було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» заборгованість у розмірі 24379, 86 грн.(а.с.10). З копії виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича зареєстрованого в реєстрі №6771 від 07 червня 2021 року встановлено, що з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №491033865 від 03 вересня 2020 року за період з 11 жовтня 2020 року по 03 лютого 2021 року в сумі 23729,86 грн. та 650 грн. стягнуто плату за вчинення виконавчого напису нотаріусом (а.с.61). З копії оферти на укладання угоди про надання кредиту №491033865 встановлено, що [PERSON] надала пропозицію АТ «Альфа Банк» укласти угоду про надання їй споживного кредиту та отримала акцепт пропозиції на укладення угоди. Підставою для даної угоди був Договір про банківське обслуговування фізичних осіб АТ «Альфа Банк» розміщений на сайті Банку. Отже, 03 вересня 2020 року між [PERSON] та АТ «Альфа Банк» було укладено угоду №491033865 про надання [PERSON] споживчого кредиту у сумі 20347, 92 грн. (а.с.62). З копії анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговуванням фізичних осіб в АТ «Альфа Банк» встановлено, що 03 вересня 2020 року [PERSON] підписала акцепт, яким підтвердила прийняття публічної пропозиції на укладення Договору між нею та АТ «Альфа Банк» про комплексне банківське обслуговуванням фізичних осіб в АТ «Альфа Банк»(а.с.63). З копії виписки, яку було надано приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису встановлено, що виписка була надана з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором №500839004 у сумі 66494, 25 грн.(а.с.64). З копії заяви про вчинення виконавчого напису встановлено, що 04 червня 2021 року представник АТ «Альфа Банк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. із проханням вчинити виконавчий напис на кредитному договорі №491033865 від 03 вересня 2020 року. Для вчинення виконавчого напису нотаріусу було надано кредитний договорі, виписка з рахунку боржника із відміткою стягувача про непогашення заборгованості та документи стягувача та представника стягувача за довіреністю(а.с.65). Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно положень до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України). Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису для стягнення заборгованності з підстав, що випливають з кредитних правовідносин. Відповідно до вимог ст.263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами ст.12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України). Відповідно до підпунктів 1.1 -1.2 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~та\~статті 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Як випливає з тексту оскаржуваного Виконавчого напису, останній, вчинено на підставі п.2 вищевказаного Переліку під назвою "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», згідно\~Постанови КМУ№ 1172 від 29.06.1999 року. Відповідно до\~ст.18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1\~ст.1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39\~Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19\~ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження №11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (в редакції на момент вчинення виконавчого напису передбачено нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1цього переліку. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідачем не доведено суду ту обставину, що серед документів наданих приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наданий оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Спірний виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, що є порушенням вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат», постанови КМУ №1172 від 29.06.1999 та є безумовною підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Окрім цього, приватному нотаріусу для підтвердження безспірності заборгованості Онищук І.Ф. було надано виписку з рахунку по кредитному договору №500839004, де сума заборгованості зазначена 66494,25 грн., хоча виконавчий напис вчинявся на кредитному договорі №491033865, де сума заборгованості була 23729,86 грн. Таким чином документ, що підтверджує безспірність заборгованості [PERSON] та встановлює прострочення виконання зобов`язання, АТ «Альфа Банк» не був наданий нотаріусу. Отже, виконавчий напис №6771 від 07 червня 2021 року був вчинений приватним нотаріусом без дотримання вимог закону. Приймаючи до уваги вищевикладене та беручи до уваги заперечення позивача щодо розміру боргових зобов`язань перед відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання виконавчого напису, вчиненого 07 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О. №6771 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банка» заборгованість в розмірі 24379,86 грн. таким, що не підлягає виконанню. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позовні вимоги позивача задоволено, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по оплаті судового збору у сумі 908 гривень, згідно квитанції №34813238 від 01 жовтня 2021 року.

Outcome: approved