Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, Тернопільської міської ради, треті особи [PERSON] , орган самоорганізації населення - будинковий комітет «Злуки, 17», про визнання права\~власності на квартиру за [ADDRESS] , загальною площею 55,5 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 лютого 2008 року [PERSON] ВАТ «Текстерно» видано ордер за №13 на житлову площу в гуртожитку житлової кімнати за [ADDRESS] , житловою площею 26 кв.м. У вказаному житлі він зареєстрований та фактично проживає з 20 лютого 2008 року. Вказаний гуртожиток належав ВАТ виробничому об`єднанню «Текстерно», на даний час його власником є Тернопільська міська рада. 21 січня 2021 року він звернувся до Тернопільської міської ради із заявою про передачу йому у власність займаного ним приміщення у гуртожитку по [ADDRESS] . Однак, 04 березня 2021 року йому було відмовлено у передачі у власність вказаного помешкання, у зв`язку із переплануванням, чим порушено його право на отримання займаного ним житла у власність. При цьому, він, як колишній працівник ВАТ ТО «Текстерно», у 2008 році отримав погодження на добудову до кімнати [ADDRESS] та провів добудову. Вказана добудова не порушує прав мешканців будинку, які не мають заперечень щодо здійсненої добудови та отримання ним у власність займаного майна. Звітом про проведення технічного обстеження на предмет визначення можливості або неможливості надійної та безпечної експлуатації встановлено готовність до надійної та безпечної експлуатації квартири за [ADDRESS] . Посилаючись на наведене та наявність у нього права на приватизацію займаного ним приміщення у гуртожитку, відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» просить позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного\~суду Тернопільської\~області від\~14\~березня 2022\~року,\~яка занесена\~до протоколу\~судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Присутня в судовому засіданні представник позивача адвокат Островсько О.Н. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов. В судовому засіданні представник Тернопільської міської ради, виконавчого комітету Тернопільської міської ради Ярош О.П. не заперечив проти задоволення позову. Треті особи в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо від представника органу самоорганізації населення будинкового комітету «Злуки, 17» Собків Д.І. надійшло клопотання згідно з яким представник просила розгляд справи проводити без їх участі на не заперечила щодо задоволення позову. Крім цього, вказала, що мешканці будинку по [ADDRESS] не заперечують щодо визнання за позивачем права власності на квартиру за [ADDRESS] у вказаному будинку. Попередньо представник [PERSON] [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив проти задоволення позову. Встановлено, що 13 лютого 2008 року виробничим об`єднанням ВАТ «Текстерно» на ім`я [PERSON] видано ордер за №13 на право зайняття з сім`єю житлової площі в кімнаті за [ADDRESS] , житловою площею 26 кв.м. З листа ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» за №1/244 від 19 березня 2007 року вбачається, що ВАТ «Текстерно» не заперечує проти проведення добудов до кімнат, які знаходяться на першому поверсі після отримання дозволу у відповідних службах та виготовлення технічної документації. До переліку будинків, які знаходяться на балансі ВАТ «Текстерно», у тому числі, відносить будинок по [ADDRESS] . На заяву [PERSON] 21 серпня 2008 року ВАТ Текстерно в особі голови правління надало останньому дозвіл на проведення добудови до його кімнати за [ADDRESS] , при умові виготовлення відповідної технічної документації та отримання дозволів у відповідних службах міста. Згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 12 вересня 2008 року №1766 Про передачу в комунальну власність майна ВАТ Текстерно затверджено акт прийняття-передачі гуртожитку за адресою [ADDRESS] та оформлено право власності на нього за Тернопільською міською радою. Як вбачається з довідок за №91 та за №92 від 26 січня 2021 року, виданих ПП «ТернопільКомСервіс», у квартирі за [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] з 20 лютого 2008 року та [PERSON] з 27 лютого 2008 року. З вказаної довідки за №92 вбачається, що ізольована квартира складається з кімнат житловою площею 15,3 кв.м., 9,7 кв.м., 13,8 кв.м., кухні площею 12,7 кв.м. та коридору площею 4 кв.м. Загальна площа квартири становить 55,5 кв.м. Як слідує з відповіді Виконавчого комітету Тернопільської міської ради за №3756 від 04 березня 2021 року, рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 03 березня 2021 року за №131 затверджено рішення міської комісії із забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків щодо відмови [PERSON] у передачі у власність жилого приміщення за [ADDRESS] , у тому числі, у зв`язку із тим, що перепланування даного приміщення не погоджено згідно рішення виконавчого комітету від 30 листопада 2011 року за №2032, що не дає права здійснити приватизацію у відповідності до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків. Таким чином, позивач [PERSON] фактично проживає та зареєстрований в кімнаті за [ADDRESS] упродовж тривалого періоду часу, зокрема понад\~ 14 років. З довідки за №115 від 22 січня 2021 року, виданої ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що дерен М.З. згідно обліку технічної інвентаризації в м. Тернополі не має зареєстрованого права приватної власності на будинок (квартиру) в м. Тернополі. Згідно довідки від 27 січня 2021 року, виданої ТВБВ №10019/08 філії Тернопільське обласне управління АТ Ощадбанк, позивач [PERSON] включений в списки для приватизації житла. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов за №27 від 26 січня 2021 року, квартира за [ADDRESS] складається з трьох житлових кімнат площею 15,3 кв.м., 9,7 кв.м. та 13,8 кв.м., кухні площею 12,7 кв.м. та коридору площею 9,7 кв.м. Як слідує із Звіту про проведення технічного обстеження від 08 лютого 2022 року, виданого ПНПВП «Євпростиль», за результатами проведення технічного обстеження квартири [ADDRESS] встановлено її відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації і можливість її безпечної експлуатації. 08 лютого 2022 року ПНПВП «Євпростиль» виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . Із вказаного технічного паспорту вбачається, що загальна площа квартири [ADDRESS] » надано список мешканців будинку, за адресою [ADDRESS] , з якого вбачається, що мешканці вказаного будинку погоджують оформлення у власність квартири [ADDRESS] з проведеною [PERSON] добудовою. Вказаний список містить зазначення номерів квартир (кімнат), прізвищ, імен та по батькові мешканців та їх особисті підписи. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Вимогами ст. 1 Закону України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків встановлено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Згідно положень п. 15 статті 1-1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" для цілей цього Закону вживаються терміни у такому значенні: проживання у гуртожитку протягом тривалого часу - проживання у гуртожитку постійно сукупно п`ять і більше років. Згідно ч.1 ст. 3 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, здійснюється з дотриманням таких підходів: 1) всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад; 2) передача гуртожитків у власність територіальних громад відповідно до цього Закону здійснюється в порядку та строки, передбачені Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад, затвердженою законом; 3) передача гуртожитків згідно із цим Законом у власність територіальних громад здійснюється відповідно до порядку, передбаченого Законом України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів, з урахуванням особливостей цього Закону; 5) рішення про передачу гуртожитків, на які поширюється дія цього Закону, у власність територіальних громад приймає орган, уповноважений управляти державним майном, інший орган, якому передано в користування державне майно, або суд. Статтею 4 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" передбачено, що громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Мешканці гуртожитку, які на правових підставах, визначених цим Законом, проживають у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, набувають право на приватизацію жилих приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади згідно з цим Законом та Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад. Статтею\~ 2 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду\~ передбачено, що до об`єктів приватизації, серед інших, віднесено житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції). Відповідно до ч.3 ст.8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Згідно п. 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня\~ 2009 N 396, передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" ( 500-17 ) перебували у державній власності, у власність громадян здійснюється на підставі рішень органів місцевого самоврядування, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (після передачі/прийняття гуртожитку у власність відповідної територіальної громади). Відповідно до ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. В силу ч.2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Захист права власності, відповідно до ст.16 ч.2 п.1 Цивільного кодексу України, здійснюється, зокрема, шляхом його визнання. Стаття 331 ЦК України передбачає, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом встановлено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно Рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004у справі № 1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», необхідно розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції законам України, - суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам. Відповідно до правового висновку, наведеного у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16, у ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об`єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «об`єкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «об`єкт будівництва» (статті 876, 877, 879881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься. Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства. Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами. Встановлено, що позивач [PERSON] на підставі ордеру на житлову площу в гуртожитку за №13 від 13 лютого 2008 року вселився у житлову кімнату за [ADDRESS] . У серпні 2008 року позивач звернувся до ВАТ «Текстерно» із заявою про надання дозволу на добудову до кімнати за [ADDRESS] та 21 серпня 2008 року отримав відповідний дозвіл з умовою виготовлення документації та отримання дозвільних документів у відповідних службах. На даний час власником будинку, де знаходиться квартира, на яку позивач просить визнати право власності, є Тернопільська міська рада, що стверджується рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради за №1766 від 12 вересня 2008 року. Позивач звертався до Тернопільської міської ради з метою оформлення права власності на спірну квартиру, однак йому було відмовлено у зв`язку із наявністю перепланувань житлового приміщення. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що за результатами проведення технічного обстеження квартири [ADDRESS] встановлено її відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації і можливість її безпечної експлуатації. Крім цього, встановлено, що здійсненням перепланування помешкання позивачем не порушені права інших осіб, зокрема мешканців будинку за [ADDRESS] , що підтверджується списком мешканців будинку, за адресою [ADDRESS] , наданого Органом самоорганізації населення Будинковий комітет «Злуки, 17», з якого вбачається, що мешканці вказаного будинку погоджують оформлення у власність квартири [ADDRESS] з проведеною [PERSON] добудовою. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Представник відповідачів не заперечив проти задоволення позову, про що зазначив в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, приймаючи до уваги те, що позивач позбавлений можливості зареєструвати за собою право власності на спірну квартиру та інші способи захисту своїх прав в останнього відсутні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом визнання за позивачем права власності на квартиру за [ADDRESS] , загальною площею 55,5 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м.

Outcome: approved