Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вектор Плюс» подало позов до [PERSON] за участю третьої особи на стороні відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є квартира за адресою [ADDRESS] на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом проведення прилюдних торгів згідно з ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмета іпотеки на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності у сумі 671210,00 грн. Позивач вказує, що 15.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вектор Плюс», та [PERSON] укладено кредитний договір №1304/0808/71-008, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 77\~000 доларів США на строк з 15.08.2008 р. по 15.08.2038 р. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредит. З метою своєчасного та повного виконання зобов`язань за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] 15.08.2008 року укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П., зареєстрованого за №4411, згідно з яким іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, а станом на 25.02.2021 р. наявна заборгованість за кредитом 159\~573 доларів США 12 центів. Більше того, право власності на квартиру предмет іпотеки зареєстровано за [PERSON] . Таким чином, оскільки зобов`язання за кредитним договором не виконано, а новим іпотекодавцем є [PERSON] , то позов підлягає до задоволення шляхом звернення стягнення на квартиру за адресою [ADDRESS] на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом проведення прилюдних торгів згідно з ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмета іпотеки на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності у сумі 671 210,00 грн. Ухвалою від 18.03.2021 задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на відчуження, передачу в іпотеку чи заставу банку, продаж, перерозподіл часток, реконструкцію, виділення, поділ часток, об`єднання часток, зміну площі об`єкту чи вчиняти будь-які дії щодо продажу відчуження, передачу в іпотеку чи заставу банку, продажу, перерозпроділу часток, реконструкцію, виділення, поділу часток, об`єднання часток, зміни площі об`єкту щодо нерухомого майна квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - №746369746101. Ухвалою від 13.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 10.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. Представником [PERSON] , адвокатом Посікіра Р.Р., до матеріалів справи долучено відзив на позовну заяву, у якому він просив відмовити у задоволенні позову повністю з таких підстав: по-перше, станом на момент набуття [PERSON] права власності на квартиру, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вказана квартира не була обтяжена іпотекою; по-друге, на підтвердження позовних вимог позивачем не надано достатніх доказів. До позову не долучено доказ видачі кредиту [PERSON] , графік погашення кредиту, розрахунок заборгованості за кредитним договором. Окрім того, 08.09.2021 представником відповідача подано заяву, у якій просив застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» у справі № 464/1838/21. Представником [PERSON] , адвокатом Левковичом В.В., до матеріалів справи долучено пояснення на позовну заяву від 05.03.2021 р., у якій наголошується, що ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не доведено розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором, а також позивачем пропущено строк для звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Вектор Плюс» в судовому засіданні 03.12.2021 позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити у повному обсязі. Представник [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні 16.02.2022 проти позову заперечив, просив в задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правову допомогу. У судове засідання 27.04.2022 не з`явився, подав заяву у якій просив слухати справу без його участі. Представник [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні 16.02.2022 проти позову заперечив, у судове засідання призначене на 27.04.2022 не з`явився, подав заяву у якій просив слухати справу без його участі, в задоволенні позову просив відмовити та стягнути з позивача на користь третьої особи судові витрати на професійну правову допомогу. Розглянувши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 15.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вектор Плюс», та [PERSON] укладено кредитний договір №1304/0808/71-008, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 77\~000 доларів США на строк з 15.08.2008 року по 15.08.2038 рік. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредит. З метою своєчасного та повного виконання зобов`язань за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] 15.08.2008 р. укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П., зареєстрованого за №4411, згідно з яким іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходяться за адресою [ADDRESS] . 15.08.2008 р. на підставі договору іпотеки у Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено відомості про реєстрацію обтяження на квартиру, реєстраційний номер обтяження: 7752226, 15.08.2008 17:09:46, реєстратор: Львівський міський нотаріальний округ, іпотекодержатель: ВАТ «Сведбанк, а також те, що іпотека ВАТ «Сведбанк» на квартиру припинена 09.10.2015 року. 01.04.2009 р. ВАТ «Сведбанк» надіслав [PERSON] повідомлення за №15 про зміну умов кредитного договору №1304/0808/71-008 від 15.08.2008 р. у якому зазначив, що станом на 01.04.2009 р. прострочена заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором №1304/0808/71-008 від 15.08.2008 р становить 2506,71 доларів США, повідомив, що умови Кредитного договору змінено, строк виконання своїх зобов`язань у повному обсязі (повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань) настає на десятий календарний день з 01.04.2008 року, тобто 11.04.2008 року. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 01.04.2010 р у справі №2-205/2010 позов ВАТ «Сведбанк» задоволено, вирішено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] заборгованість по Кредитному договору №1304/0808/71-008 від 15.08.2008 р у розмірі 83521,90 дол. США в еквіваленті 667256,54 грн. по курсу НБУ станом на 01.04.2009 р.. 06.10.2015 року ТОВ ФК «Вектор плюс» звернулося до приватного нотаріуса Київського МНО Кобелевої А.М. із заявою про виключення іпотеки з ДРРП на квартиру за адресою [ADDRESS] . 09.10.2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 25169964; підстава для державної реєстрації: договір про відступлення прав за іпотечними договорами, серія та номер: 6970, виданий 28.11.2012 р., видавник: Приватний нотаріус КМНО Заєць І.О., внаслідок якого новим іпотекодержателем стало ТОВ «ФК «Вектор Плюс». Крім того, рішенням приватного нотаріуса Київського МНО Кобелевої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.10.2015 року іпотеку квартири за адресою [ADDRESS] було припинено. Судом також встановлено, що рішенням приватного нотаріуса Київського МНО Каплуна Ю.В. № 30964062 від 16.08.2016 року було повторно проведено реєстрацію іпотеки на квартиру за адресою [ADDRESS] . Вказане рішення № 30964062 від 16.08.2016 року було визнано протиправним та скасовано на підставі постанови Львівського окружного адміністративного суду від 17.02.2017 року у справі № 813/4458/16. Рішенням державного реєстратора Хміляр Х.А. № 36447666 від 03.08.2017 року запис про іпотеку Квартири було скасовано. 03.08.2017 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович зареєстрував право приватної власності на квартиру за адресою [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири №2186 від 03.08.2017 року (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №36455115 від 03.08.2017 р.). 02.07.2018 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Магировська Олена Вікторівна зареєструвала право приватної власності на квартиру за адресою [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:3791 від 02.07.2018 р., виданий приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В.(індексний номер рішення:41862847, номер запису про право власності: 26859131). Таким чином, судом встановлено, що станом на момент набуття [PERSON] права власності на квартиру, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вказана квартира не була обтяжена іпотекою. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд не приймає до уваги покликання позивача на те, що станом на 25.02.2021 року заборгованість [PERSON] становить 159573 дол. США 12 центів, оскільки до позовної заяви додано довідку про розмір заборгованості №512188 від 25.02.2021 року, однак детального розрахунку заборгованості по тілу кредиту, процентах та пені, який би підтверджував розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №1304/0808/71-008 від 15.08.2008 р. позивачем додано не було. Також позивачем не надано відповіді на питання, що стосуються розміру заборгованості, на підставі ст. 93 ЦПК України. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачем не надано суду будь-якого іншого належного достовірного та достатнього доказу на підтвердження розміру заборгованості. Щодо тверджень позивача про те, що [PERSON] є іпотекодавцем квартири за адресою [ADDRESS] , незважаючи на те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні відомості про право іпотеки ТОВ «ФК «Вектор Плюс», суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що на момент набуття [PERSON] права власності на квартиру шляхом укладення з [PERSON] договору купівлі-продажу квартири, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вказана квартира не була обтяжена іпотекою, оскільки запис про іпотеку в Державному реєстрі прав на нерухоме майно було скасовано від 03.08.2017 на підставі постанови Львівського окружного адміністративного суду від 17.02.2017 р. у справі № 813/4458/16. З цього моменту позивач був обізнаний про відсутність у нього зареєстрованого права іпотеки, однак, до часу подання позову жодних дій по відновленню такого права не вчиняв. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Цивільного кодексу України, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом, тобто за змістом цієї норми добросовісність набувача презюмується». Позивачем не ставиться під сумнів добросовісність Відповідача та не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які свідчать про її недобросовісність як набувача спірної квартири. У постанові ВП ВС від 15.06.2021 р. у справі № 922/2416/17 (номер рішення: 98146719) сформульовано такий правий висновок: Відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови від 2 липня 2019 року у справі № 48/340). Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц). Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 46.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)). Тому за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Такі висновки сформульовані у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19). У результаті Велика Палата Верховного Суду дійшла такого висновку: «за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню». Тотожний висновок висловлено в постановах Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 201/9557/18, від 03.11.2021 у справі № 755/6927/18, постановах Касаційного Господарського Суду у складі Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 924/675/20, від 18.09.2021 у справі № 910/10984/18, від 22.11.2021 у справі № 922/3164/20. Зокрема, у постанова КГС ВС від 18.09.2021 у справі № 910/10984/18 дійшов висновку, що оскільки раво власності на спірне майно перейшло до відповідача після припинення іпотеки, а відтак, останній набув право власності на спірне нерухоме майно без обтяження іпотекою. За таких умов колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що відповідач набув статусу іпотекодавця, до якого може бути заявлений позов про звернення стягнення на заставлене майно». Таким чином, оскільки на момент набуття [PERSON] права власності на квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вказана квартира не була обтяжена іпотекою, вона не знала і не могла знати про існування обтяжень у вигляді іпотеки, то [PERSON] набула право власності на таке майно вільним від прав та обтяжень інших осіб, а іпотека за іпотечним договором від 15.08.2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П. та зареєстровано в реєстрі за №4411 є припиненою. Щодо способу захисту, обраного позивачем. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (відповідний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)). Згідно з абзацом третім статті 1 Закону № 898-IV іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У постанові ВП ВС від 15.06.2021 р. у справі № 922/2416/17 викладено такий правовий висновок (п. 9.8.): «У випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя». Таким чином, суд приходить до висновку, що позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, за відсутності запису в реєстрі прав на нерухому майно без наявності судового рішення про визнання права іпотекодержателя не є належним. Щодо застосування заявлених відповідачем наслідків спливу позовної давності. Відповідно до ст. ст. 256-257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У заяві представника відповідача, адвоката Посікіри Р.Р., про застосування наслідків спливу позовної давності, останній покликається на те, що 12.05.2009 р. у ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки. Суд приймає до уваги пояснення представника відповідача з наступних підстав. Представником позивача до матеріалів справи № 464/1838/21 долучено копію рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01.04.2010 р у справі №2-205/2010 та копію повідомлення ВАТ «Сведбанк» від 01.04.2009 р. №15 про зміну умов кредитного договору №1304/0808/71-008 від 15.08.2008 р. Так, у повідомленні від 01.04.2009 р. №15 ВАТ «Сведбанк» повідомив, що станом на 01.04.2009 р. простроченість третьої особи [PERSON] перед банком за кредитним договором №1304/0808/71-008 від 15.08.2008 р становить 2506,71 доларів США, з яких: прострочена заборгованість за кредитом в сумі 88,00 доларів США; прострочена заборгованість за відсотками в сумі 2365 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків в сумі 53,71 доларів США. Крім того, банк у повідомленні зазначив таке: «

Outcome: approved