Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 17.07.2013 вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Львова. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 21.07.2017 стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно до досягнення повноліття дитини, починаючи з 13.02.2017 Відповідно до вказаного рішення суду 19.03.2018 року, було відкрито виконавче провадження № 55901610, про примусове стягнення з відповідача, на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] . Як зазначає позивач, відповідач неповністю сплачував аліменти у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів 30153,6 грн. Відтак, позивач вважає, що за період з лютого 2017 року по липень 2021 року відповідач має сплатити неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, яка становить в загальному розмірі 206 143,4 грн. Однак, відповідно до ч.1 ст.196 СК України, розмір пені не може бути більше ніж 100 відсотків заборгованості, а саме 30\~153,0 гривні. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити її вимоги та стягнути з відповідача пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів у розмірі 30\~153,0 грн. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 09.08.2021 позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 11.08.2021 до суду позивачем надана заява про усунення недоліків. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 16.08.2021 відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 30.09.2021 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. У даному відзиві відповідач не заперечує, що у нього неодноразово виникала заборгованість по несплаті аліментів, це пов`язано із нерегулярним його доходом, так як він є фізичною особою - підприємцем. Натомість зі складеним розрахунком загальної заборгованості боржника у розмірі 30153, 60 грн він категорично не погоджуюся, оскільки з їх аналізу не зрозумілим є з яких достовірних даних виконавцем такі були здійснені. Зазначає, що станом на 14.07.2021 року у нього заборгованість відсутня. Якщо заборгованість у розмірі 30153, 66 грн і дійсно існує, хоча з таким розміром заборгованості він не згоден, то така виникла не з його вини, а з вини державного виконавця, виключно через неправильні розрахунки державного виконавця, який неналежним чином виконував свої обов`язки у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів не підлягають задоволенню. Також, відповідач вважає, що у випадку неправильних розрахунків заборгованості по несплаті аліментів, здійснених державним виконавцем, неустойка (пеня) за несплату аліментів підлягає стягненню, але не більше 100 відсотків заборгованості, тобто 1 163, 50 грн. Крім того, зауважив, що про подання позивачем заяви про стягнення аліментів, а також про рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21.11.2017 йому не було відомо аж до початку 2018 року, оскільки позивач без поважних причин не пред`являла виконавчий лист до виконання. Посилаючись на викладені обставини, а також положення ч.1\~ст.196 СК України, відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю. 04.05.2022 будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи у судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Савчук Н.В. надіслала до суду заяву в якій просить справу слухати у відсутності сторони відповідача. Зазначає, що заборгованість виникла не з вини [PERSON] , а першочергово з вини державного виконавця, відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст.ст. 223, 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач з 17.07.2013 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 03.02.2017. Від спільного подружнього життя у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , актовий запис №348, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.05.2014. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 21.11.2017 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.02.2017, до досягнення дитиною повноліття. Також встановлено, що на виконання вищевказаного судового рішення Шевченківським відділом державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження Станом на дату звернення з даним позовом до суду заборгованість по аліментах становила 30153,66 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості Шевченківського відділу ДВС м.Львів від 02.08.2021 та який долучений до позовної заяви. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1\~ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення\~статті 196 СК України\~свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята\~статті 7 СК України). Згідно зі\~статтею 8\~СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами\~ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої\~статті 9 ЦК України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення\~статті 8 СК України\~та частини першої\~статті 9 ЦК України\~дозволяє зробити висновок, що положення\~ЦК України\~субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга\~статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої\~статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У\~СК України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою\~статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Застосування вищенаведених норм права відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19), а тому суд, у відповідності до ч.4 ст.263 ЦПК України, враховує такі при вирішенні даного спору. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). У частині другій\~статті 78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою\~статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС м.Львів Мельником Ю.Р., станом на 02.08.2021 року відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 30153,66 грн. З вказаного розрахунку також вбачається, що відповідачем аліменти сплачувались нерегулярно. Даний розрахунок ніким не оскаржувався та був використаний позивачем при розрахунку суми неустойки (пені). Відповідач та його представник проти даного розрахунку заборгованості заперечили, вказують на те, що заборгованість виникла внаслідок неналежного виконання державним виконавцем своїх посадових обов`язків. Проте, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів відсутності його вини у несплаті (неповній сплаті) аліментів за вказаний період, а також невірності вищевказаного розрахунку та неправомірності дій чи бездіяльності державного виконавця. Суд звертає увагу і на те, що отримавши вищевказаний розрахунок відповідач не оскаржував його у встановленому законом порядку, а також не оскаржував дій державного виконавця. Більше того, позивач звернувшись із скаргою до Шевченківського ВДВС у м.Львові повторно отримала розрахунок від 18.10.2021 з аналогічними сумами заборгованості за вказаний період, що підтверджується листом від 03.09.2021 за №70143. Наявність в матеріалах справи інших розрахунків державних виконавців заборгованості по аліментах не спростовують підставність звернення позивача до суду із вимогами про стягенння неустойки (пені) за несплату аліментів на підставі розрахунку заборгованості по аліментах від 02.08.2021, який був наданий останній державним виконавцем у встановленому законом порядку. Відповідно до розрахунку позивача, розмір неустойки (пені) зі сплати аліментів за період з лютого 2017 року по липень 2021 року становить 206 143,40 грн. В той же час, з урахуванням положень ч.1\~ст.196 СК України, сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів має становити 30153,00 грн., оскільки розмір неустойки (пені) не може перевищувати загальний розмір заборгованості по аліментам. Як передбачено ч.2 ст.196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Судом беруться до уваги твердження відповідача про те, що причиною несвоєчасної сплати аліментів та появи заборгованості пов`язано із його нерегулярним та незначним доходом, що підтверджується відповідними довідками про доходи, а також те, що ним вживались заходи щодо погашення суми заборгованості по сплаті аліментів (наявні в матеріалах справи квитанції). З огляду на викладене, суд з врахуванням майнового стану відповідача вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені) за несплату аліментів. Таким чином, з відповідача слід стягнути неустойку (пеню) за несплату аліментів у розмірі 15000 грн. 00 коп. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України,\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial