Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом 04.01.2022 та просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитом у загальному розмірі 18391,03 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 14675,29 грн., проценти за користування кредитом 2303,02 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу 18,21 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 3,64 грн., сума сплаченої пені - 21,85 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 337,15 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 59,79 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 856,86 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 158,92 грн., а також просив суд стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2270 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог вказує, що 28.05.2019 між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем укладено Заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу та відкрито рахунок № [NUMBER] , який згодом було змінено на № [NUMBER] . Виходячи з положень вищевказаного Договору позивач встановив відповідачу кредитну лінію на картковий рахунок клієнта в розмірі 15000 грн. та відповідно до Додатку №1 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб процентна ставка за кредитом є фіксованою та складає 38 % річних за користування кредитними коштами на момент укладання цього кредитного договору. Вказаний договір є договором приєднання, згідно ч.1 ст. 634 ЦК України. Відповідно підписавши заяву на встановлення кредиту [PERSON] беззастережно приєдналася до Договору в редакції, яка була розміщена на сайті банку та уклала договір, складовою якого є умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Банк свої зобов`язання за договором виконав, передавши відповідачу обумовлену суму грошових коштів, але відповідач свої зобов`язання за договором виконувала неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 30.11.2021 у неї сформувалася заборгованість у загальному розмірі 18391,03 грн. Позивач, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи участь свого представника у розгляді справи не забезпечив. В позові міститься заява банку про розгляд справи за відсутності їх представника та про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, але до суду повторно не з`явилася, відзиву на позов не надала ( а.с. 22, 34,35). Відповідно, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не повідомлення ним про причини неявки, не надання заяви про розгляд справи за його відсутності та ненадходження відзиву, за відсутності заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд на місці ухвалив здійснити заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280-281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.05.2019 між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено Заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкрито поточний рахунку з використанням електронного платіжного засобу та відкрито рахунок № [NUMBER] , який згодом було змінено на № [NUMBER] (а.с. 10-12). Відповідно до вказаної заяви, [PERSON] ініціювала та погодилася на одержання Кредиту та погодилася з умовами користування Кредитом відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також підтвердила укладення між нею та банком Кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладеними в заяві, зокрема суми кредитного ліміту 15000 грн., процента ставка фіксована 38 % річних за користування кредитними коштами. Позичальник надала згоду з тим, що вказана заява, є посвідченням підписання Паспорту споживчого кредиту та Таблиці сукупної вартості Кредиту, які є невід`ємною частиною Договору та розміщені на офіційному сайті банку. Пунктом 1.21 Загальних умов надання кредиту, передбачено право банку нараховувати пеню за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання Клієнтом зобов`язання перед Банком у розмірі та у строки, передбачені договором. [PERSON] надала банку право здійснювати договірне списання коштів з усіх її рахунків відкритих в АТ «Ощадбанк» без додаткових його розпоряджень, для погашення будь-яких грошових зобов`язань перед АТ «Ощадбанк», а також підтвердила, що їй роз`яснено право відмови від послуги банку. Однак, матеріали справи не містять доказів відмови позичальника від одержання кредиту (а.с. 10-12). Як слідує з розрахунку заборгованості, за вказаним кредитним договором № 7566963 від 28.05.2019, кредитний ліміт встановлено 04.06.2019 в розмірі 15000 грн. (а.с. 15). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу\~сторони є\~вільними в\~укладенні договору,\~виборі контрагента та\~визначенні умов\~договору з\~урахуванням вимог\~цього Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~звичаїв ділового\~обороту,\~вимог розумності\~та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. ПАТ «Державний ощадний банк України» свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором від 28.05.2019 виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 15000 грн., про що вказував позивач та не заперечив відповідач, та що підтверджується розрахунком заборгованості, випискою по рахунку (а.с. 12-14, 15-16),в відповідно до яких відповідач користувалася кредитними коштами (а.с. 15). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Натомість позичальник\~свої зобов`язання\~не виконувала\~належним чином,\~у результаті\~чого станом\~на 30.11.2021,\~як зазначає\~позивач у\~своєму позові,\~ утворилась\~прострочена заборгованість\~за кредитом\~ у загальному розмірі 18391,03 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 14675,29 грн., проценти за користування кредитом 2303,02 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу 18,21 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 3,64 грн., сума пені 21,85 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 856,86 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 158,92 грн., а також відповідно до вимог ст.625 ЦК України 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 337,15 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 59,79 грн., яку суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 15-16), який відповідач не заперечила, та з яким суд погоджується, оскільки він узгоджується з умовами договору та враховує здійснені позивачем погашення, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Проте, відповідно до розрахунку заборгованості наданого представником позивача до суду сума загальної заборгованості за вказаним кредитним договором складає 18434,73 грн. (згідно арифметичного розрахунки суми складових заборгованості), що свідчить про допущену представником позивача арифметичну помилку при визначенні загальної суми заборгованості. Відповідно, враховуючи що сума складових розрахунку заборгованості про стягнення якої просив позивач склала 18434,73 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача саме вказану суму заборгованості, що на переконання суду не є виходом за межі позовних вимог, адже фактично саме вказана сума є предметом спору та заявлена позивачем до стягнення з відповідача (як сума складових заборгованості). Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн. (а.с. 5), позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, тому суд, відповідно до ст. 141 ЦПК У країни, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2270 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: approved