Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її корить аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2300.00 гривен, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що їх спільна з відповідачем донька [PERSON] навчається у Міжнародному гуманітарному університеті 4 рівня акредитації, на першому курсі денної форми навчання. Позивачка одна несе усі витрати зв`язані з її навчанням, витрати на оплату проживання у гуртожитку. З відповідача стягувалися аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частині його заробітку щомісячно з 12.10.2010 року по 14.10.2013 року, потім з 14.10.2013 року стягувалися аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку до досягнення донькою [PERSON] повноліття. Донька зараз знаходиться повністю на утриманні позивачки, тому вона вважає, що відповідач має сплачувати аліменти і звертається до суду на підставі ст.ст. 199-200 СК України. Ухвалою суду від 05.01.2022 року було відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін 03.02.2022 року відповідачем надано Відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач визнав позовні вимоги частково, заявивши про згоду сплачувати аліменти в сумі 1300,00 гривень щомісячно, оскільки на його утриманні також знаходяться двоє неповнолітніх дітей та мати. 07.04.2022 року представником Позивача надано суду заяву про зменшення позовних вимог, яка прийнята до розгляду. Відповідно до зазначеної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача на її корить аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000.00 гривень. В судове засідання, яке після відкладання було призначене на 07.04.2022 року, сторони, повідомлення яких здійснювалось судом належним чином, не з`явилися. Позивач подала заяву та просила здійснити розгляд справи у її відсутність. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не прибула, причини неявки не повідомила, будь-яких заяв клопотань до суду не надавала. Відповідач в судове засідання не з`явився, представником надано суду заяву про розгляд справи без участі відповідача. Оскільки сторонами по справі було подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом у відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи. Розглянувши подані документи та матеріали, заяви сторін по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 31 жовтня 2006 року на підставі актового запису № 174, зробленого Відділом РАЦС Болградського РУЮ Одеської області, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] (а.с.9). Позивач та відповідач є батьками дитини: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 179 (а.с.6). На підставі виконавчого листа № 2-64/11 виданого 24.12.2015 року Болградським районним судом Одеської області, що перебував на виконанні у Ренійському відділі Державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягувалися аліменти в розмірі 1/6 частині його заробітку (усіх видів його доходів) щомісячно, починаючи з 12.10.2010 року по 14.10.2013 року, потім починаючи з 14.10.2013 року стягувалися аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку (усіх видів доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до [INFO] , тобто до досягнення повноліття донькою [PERSON] (а.с.11). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи наданої виконавчим комітетом Болградської міської ради Одеської області від 17.12.2021 року за №3878, громадянка [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Згідно довідки, підписаної в.о. декана Факультету права, економіки та кібербезпеки, [PERSON] є студенткою 1 курсу денної форми навчання Факультету права, економіки та кібербезпеки Міжнародного гуманітарного університету IV рівень акредитації, контрактної форми навчання, зі спеціальності 262 «Правоохоронна діяльність». Стипендії не отримує. Термін навчання з 02.08.2021 року до моменту отримання диплому (а.с.8). Окрім щоденних затрат на утримання повнолітньої доньки, позивач несе витрати на оплату контракту за навчання. Так, квитанцією від 30.07.2021 року сплачено 17200,00 гривень. Сторони не заперечували, що дитина хоча і повноліття, але продовжує навчання та перебуває на утриманні матері, позивача по справі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Положеннями ст. 199 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Так якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Вимогами ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов`язку щодо утримання дитини обох батьків, прожитковий мінімум для працездатної особи. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [PERSON] є дієздатною, працездатною людиною. Згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 28.12.2021 року відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тобто має постійне місце реєстрації (а.с.20). Згідно довідки про заробітну плату №8 від 25.01.2022 року відповідач працює у ТОВ «Укрлоудсистем» на посаді «оператор товарний по зливу» та за період липень-грудень 2021 року його загальний дохід після оподаткування склав 81309,34 грн. Відповідач не маючи у власності житла, винаймає його у місті Одесі, сплачуючи 6500,00 гривень на місяць. [PERSON] , перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (свідоцтво про шлюб від 22.01.2009 року), утримує двох неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . [PERSON] навчається в Одеському фінансовому коледжі КНТЕХ, відповідач несе витрати на її навчання, зокрема, в частині оплати відповідно до квитанцій від 03.09.2021 року, 12.01.2022 року на суми 8200,00 гривень кожна. Також Відповідач допомагає своїй матері [PERSON] [INFO] , яка перебуває на пенсії. Окремо суд зазначає, що надана відповідачем квитанція на оплату комунальних послуг за січень 2022 року не приймається як належний доказ витрат, оскільки не підтверджує факт оплати комунальних послуг саме Відповідачем. Враховуючи надані сторонами матеріали та докази, а також встановлені обставини та факти, суд дійшов висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу синові, який продовжує навчання. Крім того, суд приймає до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги частково, та згоден виплачувати аліменти в розмірі 1300,00 гривень щомісячно. Відтак, визначаючи суму аліментів, враховуючи положення ст. 182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, яка не працює, оскільки навчається на стаціонарі, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, розмір його доходів. Також суд враховує розмір витрат на навчання за контрактом, який сплачу позивач, на засоби індивідуальної гігієни, на харчування та на одяг дитини, тощо, факти знаходження на утриманні у відповідача двох неповнолітніх дітей й матері, та визначає їх у розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років й вважає такий розмір аліментів справедливим. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки не в повному обсязі обґрунтовані нормами матеріального права в частині строку стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 992.40 гривень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відтак, слід допустити до негайного виконання рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: partial