Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

У червні 2021 року до суду надійшов вказаний позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказувала, що шлюб з відповідачем було взято 20.07.1996 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені з червня 2021 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Просив шлюб розірвати. Ухвалою судді від 11 серпня 2021 року було відкрито провадження у справі, залучено сторін. 16 листопада 2021 року судом задоволено клопотання відповідача та надано сторонам у справі строк для примирення три місяці. 02 березня 2022 року провадження у справі відновлено та призначено справу до розгляду на 12 квітня 2022 року. Судом встановлено, що сторони не примирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 12 квітня 2022 року постановлено провести заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, просила розглянути справу за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягала, проти заочного розгляду справи не заперечувала, про що надала письмову заяву. Відповідач [PERSON] повторно не прибув в судове засідання, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони у справі взяли шлюб 20 липня 1996 року, який був зареєстрований у Палацом шлюбів міста Кременчука, актовий запис №544, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили у червні 2021 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, на примирення не погодилися. Вказані обставини постають з позовної заяви, підтверджуються письмовими доказами, а також заявами сторін, наявних в матеріалах справи. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Спір між сторонами щодо розподілу майна фактично відсутній. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу необхідно присвоїти прізвище [PERSON] - « [PERSON] ». Сторони у справі не заявляли про понесення ними будь-яких судових витрат та їх відшкодування.

Outcome: approved