Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

21 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] , права власності на гараж № [NUMBER] (п`ять) в гаражному колективі "Автолюбитель", що знаходиться за адресою місто Миргород, вулиця Хорольська, Полтавської області, який належав померлому [INFO] батьку [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті матері він отримав у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0660 га та на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Крім зазначеного майна після смерті батька мати прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, на гараж № [NUMBER] в гаражному колективі «Автолюбилель» , що розташований по вулиці Хорольській в м.Миргороді. Земельна ділянка, на якій розміщений гараж, не приватизована. 20 січня 2022 року він звернувся до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Пазинича Р.В. для отримання свідоцтва про право на спадщину на гараж. Нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на спадковий гараж відсутній правовстановлюючий документ. В зв`язку з вищевикладеним змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді від 22.02.2022 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Позивач в підготовче засідання не з`явився, подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, справу розглядати у його відсутність (а.с. 50). Представник відповідача Миргородської міської ради в підготовче засідання не з`явився, в направленій заяві просив справу розглядати без участі представника, позовні вимоги визнав (а.с.109). Представник третьої особи - гаражного колективу "Автолюбитель" в підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 54) Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.1.2008 (а.с.14). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 21.07.2008 виданого повторно, батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 21.07.2008 [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] » (а.с.6,7). Відповідно до спадкової справи після смерті [PERSON] заяву про прийняття спадщини подала дружина [PERSON] . Син померлого [PERSON] та дочка [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь дружини спадкодавця (а.с. 75 зворот, 77, 77 зворот). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.04.2021 (а.с.13). Відповідно до спадкової справи після смерті [PERSON] заяву про прийняття спадщини подав син [PERSON] (а.с. 59). Згідно довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Миргородської міської ради від 05.10.2021 останнім місцем реєстрації померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , було [ADDRESS] . Разом з нею був зареєстрований: [PERSON] (а.с. 65 зворот). Після смерті матері позивач отримав у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0660 га, що розташована на території Миргородської міської ради Полтавської області та на 1/2 частку квартири [ADDRESS] (а.с.9-12). 20 січня 2022 року постановою приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Пазинича Р.В. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на гараж. Зазначеною постановою встановлено, що до складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить гараж № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , гаражний колектив « [INFO] », що належав [PERSON] , чоловіку спадкодавця, який помер [INFO] , спадкоємцем якого була дружина, [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.8) . Відповідно до архівного витягу з рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради народних депутатів №543 від 18.08.1982 «Про будівництво гаражів пор [ADDRESS] в колективі «Автолюбитель» [PERSON] , проживаючого по [ADDRESS] , виділено земельну ділянку для будівництва гаража по [ADDRESS] в колективі «Автолюбитель» (а.с.17). Згідно свідоцтва про право власності на житло ј частина квартири [ADDRESS] , належала на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 83 зворот). Відповідно до технічного паспорта на гараж № [NUMBER] , гаражний колектив «Автолюбитель» вул. Хорольська м. Миргород, гараж збудований в 1983 році, тому він не є самочинним будівництвом (а.с. 16-22). За результатами проведеного технічного обстеження об`єкта гараж № [NUMBER] в гаражному колективі «Автолюбитель», м. Миргород, Миргородський район, Полтавська область, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с. 23-28). Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , який був власником гаража [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за заповітом , і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач є спадкоємцем по закону майна, яке належало померлій [PERSON] , вчинив дії по прийняттю спадщини, тому він набув право на це майно в порядку спадкування. Оскільки право позивача на оформлення його спадкових прав на гараж № [NUMBER] померлої [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з положенням ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Позовні вимоги позивача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення. В зв`язку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved