Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій, посилаючись на ст. ст. 19, 150, 157, 164 СК України просила: - позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] ; - призначити її, [PERSON] , опікуном малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] народилася [INFO] , батьком дитини є син позивача [PERSON] , матір`ю [PERSON] , шлюб між якими не зареєстровано. Батьки дитини створили нестерпні умови для її проживання: припинили піклуватися про дочку, вживають алкогольні напої та наркотичні і психотропні речовини, не працюють, ведуть себе аморально та агресивно, не цікавляться її життям та не спілкуються з нею. Тому вже понад рік дитина проживає разом з позивачем, яка займається її вихованням та утриманням. З 11 травня 2021 року родина [PERSON] перебуває під соціальним супроводом у Славутицькому міському центрі соціальних служб з причин безвідповідального батьківства, зловживання алкогольними напоями, вживання психоактивних речовин, наявних соціально-побутових та соціально-економічних проблем. Відповідно до постанови Славутицького міського суду Київської області від 27 липня 2021 року у справі № 377/381/21 [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. Також остання знаходилася на лікуванні від наркотичної залежності та на даний час перебуває на наркологічному обліку. Позивач є бабусею малолітньої дитини [PERSON] , батьки якої ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо її виховання, тому просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] , та призначити позивача опікуном дитини. Ухвалою судді від 22 грудня 2021 року позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ч.4 ст.177 ЦПК України, та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 10 січня 2021 року, після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, та усунення позивачем недоліків, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 25 лютого 2022 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 березня 2022 року. 09 березня 2022 року цивільну справу було знято з розгляду та призначено судове засідання на 26 квітня 2022 року. 26 квітня 2022 року розгляд справи було відкладено на підставі ч.4 ст. 223 ЦПК України та призначено судове засідання на 10 травня 2022 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Суду пояснила, що після народження її онуки [PERSON] її батьки, відповідачі у справі, належним чином не піклуються про свою дочку, не забезпечують її всім необхідним: продуктами харчування, одягом, предметами для її розвитку та не беруть участі у її вихованні. Мати дитини- [PERSON] ніде не працює, а батько [PERSON] , починаючи з 2017 року декілька разів влаштовувався на роботу за настановами позивача, проте працював не більше ніж півроку, оскільки його кожного разу звільняли з роботи, на даний час він також не працює. Після народження [PERSON] часто проживала у неї по два-три місяці. На початку 2021 року батько дитини - [PERSON] привів онуку до неї додому та попросив, щоб [PERSON] тимчасово у неї побула, але у подальшому дитину так ніхто із батьків і не забрав. З того часу [PERSON] постійно проживає разом з нею. Уже більше року опікуванням дитиною займається виключно вона та їй в цьому допомагають інші її діти, зокрема, син [PERSON] . З літа 2021 року [PERSON] відвідує дитячий садок. Відповідачі жодного разу не поцікавилися своєю дитиною, не піклуються про її матеріальне забезпечення, фізичний і духовний розвиток. Також ведуть аморальний спосіб життя, вживають алкогольні напої, а відповідач [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-нарколога. У їхньому житті немає місця для дочки, тому вона звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав та призначення її опікуном над дитиною. Вона є багатодітною матір`ю, виховувала своїх шестеро дітей чесними та добрими людьми, але її син [PERSON] єдиний із її дітей, який зробив свій вибір на користь антисоціального способу життя. Інші її діти підтримують її рішення опікуватися онукою та допомагають у цьому. Дитина про батьків навіть не згадує і не питає, для неї це неприємна тема для розмови, оскільки боїться, щоб мати не забрала її до себе. У листопаді 2021 року був випадок, коли біля дитячого садку мати [PERSON] , побачивши свою дитину, втекла від неї. Тоді [PERSON] теж її побачила і розхвилювалась, оскільки боялася, щоб мати не забрала її до себе. Позивач хоче бути опікуном над онукою [PERSON] , оскільки займається її вихованням, надає їй матеріальне утримання, забезпечує умови для проживання та розвитку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися в порядку, передбаченому ст. ст. 128-130 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, проте конверти із судовими повістками повернуто до суду з відміткою причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням сторони. Крім того, викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали, про причини неявки суд не повідомили. Відзив на позов відповідачі до суду не направили. Заяви про продовження строку, встановленого судом для подання відзиву, в зв`язку з неможливістю вчинення цієї процесуальної дії у визначений строк, [PERSON] та [PERSON] не надали. Представник третьої особи [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що вона у зв`язку з виконанням своїх посадових обов`язків знає родину [PERSON] як багатодітну сім`ю. Позивач характеризується виключно з позитивної сторони. Відповідач [PERSON] виходив на контакт з органом опіки та піклування і у спілкуванні з ним з`ясувалося, що доля дитини йому байдужа, а сам він зовсім не проти, щоб його дитиною опікувалася його мати - [PERSON] , позивач у справі. Мати дитини [PERSON] , відповідач у справі, на контакт не йде, має двокімнатну квартиру у Чернігівському кварталі м.Славутича, де вони проживає з відповідачем [PERSON] та деякий час там проживала їхня дитина [PERSON] . При обстеженні умов проживання відповідачів комісія не змогла потрапити у це житлове приміщення, оскільки жодного разу їх не було вдома. Вхідні двері у квартиру розбиті, мають діру, через яку відчувається різкий неприємний запах із квартири. За свідченням сусідів у квартирі безлад, туди ходять особи, які ведуть асоціальний спосіб життя. Родина [PERSON] та [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 2021 року, але жодного разу мати дитини так і не вийшла на контакт. Батьки дитини не працюють, не дбають про її матеріальне забезпечення, духовний та моральний розвиток. Така їхня поведінка не змінюється в кращу сторону та є постійною. Життям дитини опікується бабуся [PERSON] , позивач у справі. Умови проживання позивача [PERSON] повністю відповідають вимогам для проживання та виховання дитини: у дівчинки є спальне місце, іграшки, дитячі книжки, вона забезпечена продуктами харчування, одягом та всім іншим, необхідним для її розвитку. При спілкуванні з дитиною було встановлено, що вона зовсім не згадує про батьків, дуже любить свою бабусю. У зв`язку із вказаними обставинами рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради від 26.01.2022 було затверджено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та подання про призначення [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] . За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, за згодою позивача, відповідно до ухвали суду від 10 травня 2022 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Свідок [PERSON] суду показав, що проживає разом з матір`ю [PERSON] та братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є його рідним братом, який разом з відповідачкою [PERSON] проживає окремо у квартирі останньої, яка знаходиться у Чернігівському кварталі м.Славутича. Після народження дочки відповідачів [PERSON] , дитина часто залишалася у них вдома по декілька днів, а іноді і більше. Уже більше року [PERSON] постійно проживає разом з ними, оскільки його брат [PERSON] привів її до них додому та попросив, щоб вона побула деякий час, а потім дитину ніхто з її батьків так і не забрав. [PERSON] займається вихованням онуки та матеріально її утримує. Він допомагає своїй матері доглядати [PERSON] . Батьки [PERSON] не цікавляться її життям зовсім та не утримують її матеріально. Протягом того часу, як [PERSON] постійно проживає в їхній квартирі, її мати [PERSON] жодного разу не приходила до них, а батько [PERSON] , хоча іноді заходить до їхньої квартири, але тільки у своїх справах, доля та життя дочки його не цікавить. [PERSON] любить бабусю, батьків не згадує, навіть їх боїться. Одного разу, коли його мати [PERSON] була на роботі, а він знаходився вдома із [PERSON] і йому було необхідно їхати у м. Чернігів у своїх справах, він хотів залишити [PERSON] під наглядом її матері [PERSON] та повіз її додому до останньої у Чернігівський квартал. Коли він завів дівчинку до квартири і та побачила безлад, який був там, та свою матір, то почала голосно плакати і просити, щоб він її там не залишав, тому він був вимушений взяти [PERSON] із собою у м. Чернігів і не залишати дитину з її матір`ю, оскільки [PERSON] дуже цього не хотіла. Рішення своєї матері [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , та призначення її опікуном над [PERSON] вважає правильним та повністю його підтримує, тому що батьки дитини не займаються її утриманням та вихованням, не піклуються про її матеріальне забезпечення та моральний розвиток, їх зовсім не цікавить життя їхньої дочки, а натомість вони ведуть аморальний спосіб життя. Він неодноразово бачив їх обох у стані алкогольного сп`яніння. Свідок [PERSON] суду показала, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] , в одному під`їзді з сім`єю [PERSON] , яку знає з 2011 року. Її квартира розташована на 4 поверсі, а квартира, в якій проживають [PERSON] , на 5 поверсі. У [PERSON] є онука [PERSON] , якій чотири роки. Батьками дитини є [PERSON] , син [PERSON] , та [PERSON] . Вже більше року [PERSON] проживає з бабусею у її квартирі. Раз у тиждень, а іноді і частіше, вона буває у квартирі позивача та бачить, що онука [PERSON] проживає у неї постійно та забезпечена усім необхідним. У неї та бабусі окрема кімната, є усі необхідні речі, іграшки. Дитину матеріально утримує бабуся, опікується нею та виховує її. Вона майже щодня бачила, як бабуся водила онуку у дитячий садок, іноді з [PERSON] гуляє молодший син [PERSON] . [PERSON] . Відповідача [PERSON] бачить дуже рідко, іноді бачила, що приходив, а потім відразу йшов. Декілька разів, бачила, що він перебував у неадекватному стані, сидів у під`їзді на сходах. Матір дівчинки [PERSON] вона знає наглядно, оскільки бачила її, коли та була вагітна [PERSON] . Відколи [PERSON] проживає у бабусі, батьків дитини у квартирі [PERSON] вона жодного разу не зустрічала. Коли приходила у гості, то спілкувалася з [PERSON] , але дитина жодного разу не згадувала про своїх батьків. Із розмови з дівчинкою, було зрозуміло, що вона бабусю дуже любить, а її батьки участь у її вихованні не беруть та не цікавляться дитиною, матеріально не утримують. Свідок [PERSON] суду показала, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є її сусідкою. Їхні квартири розташовані на одній сходовій клітині. Сім`ю [PERSON] вона знає більше десяти років, буває у їхній квартирі декілька разів на тиждень. Син позивача [PERSON] має дочку [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , яка проживає десь окремо у Чернігівському кварталі м.Славутича. Вже більше року [PERSON] постійно проживає у своєї бабусі [PERSON] . Дитину виховує тільки бабуся, годує її, купує речі, іграшки, водить у дитячий садок. За той час, який дівчинка живе у бабусі, її матір [PERSON] ніколи не бачила ні у квартирі позивача, ні навіть у під`їзді будинку. З [PERSON] вона спілкувалася кожного разу, коли заходила до сусідів. Видно, що дитина забезпечена усім, дуже любить свою бабусю, а про батьків у її присутності ніколи не згадувала. Вислухавши вступне слово учасників справи, показання свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.10.2017 Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] народилася [INFO] . Її батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] ( а.с.9). Відповідач [PERSON] є сином позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20.05.1998 Відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому Київської області ( а.с.49). Відповідно до інформації Закладу дошкільної освіти (ясел-садка) № 6 «Крунк» комбінованого типу Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області від 05.11.2021 № 59 [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад дошкільної освіти «Крунк» комбінованого типу, в період з 01.09.2020 року по день надання довідки. Вихованням, доглядом та утриманням [PERSON] займається бабуся [PERSON] . Мати дівчинки [PERSON] , [INFO] , та батько [PERSON] , [INFO] , впродовж 2021 року в закладі не з`являлися, відомостями про [PERSON] не цікавилися, з вихователями та адміністрацією не спілкувалися ( а.с.14). Згідно з інформацією лікаря-педіатра КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради щодо дитини [PERSON] , [INFO] , від 09 листопада 2021 року, дитина на диспансерному обліку не перебуває. У період 2020-2021 років зверталася на прийом до лікаря з бабусею [PERSON] . За даний період батьки (мама [PERSON] та батько [PERSON] за медичною допомогою дитині не зверталися). Призначене дитині лікування та рекомендації виконувала бабуся [PERSON] ( а.с.13). У період з травня по жовтень 2021 року позивач вносила батьківську плату за харчування [PERSON] у дошкільному навчальному закладі №6, що підтверджується копією виписки АТ «Ощадбанк» по картковому рахунку [PERSON] ( а.с.21-27). Як вбачається з листів директора Комунального закладу «Славутицький міський центр соціальних служб» Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області Божок А. №1-26/276 від 28.01.2021, №1-26/207 від 12.08.2021, родина [PERSON] та [PERSON] , які мають дитину [PERSON] , [INFO] , перебувала під соціальним супроводом у Славутицькому міському центрі соціальних служб від 11.05.2021 відповідно до протоколу комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Славутицької міської ради по причині: безвідповідального батьківства, зловживання алкогольними напоями та вживання психоактивних речовин батьками, наявних соціально-побутових та соціально-економічних проблем, у родині наявний ризик соціального сирітства. Станом на 27.10.2021, 11.08.2021 дитина проживає з бабусею [PERSON] , яка займається вихованням та утриманням дитини. З 01.09.2021 родину виведено із соціального супроводу з негативним результатом (невиконання умов договору зі сторони обох батьків), оскільки батьки жодного разу за період роботи з родиною на контакт із фахівцем Центру не виходили ( а.с.11-12, 118-119). Відповідно до листа директора Комунального закладу «Славутицький міський центр соціальних служб» Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області Божок А. №1-26/026 від 08.02.2022 станом на 08 лютого 2022 року дитина [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] , яка займається вихованням та утриманням дитини. Матері дитини [PERSON] було запропоновано послуги щодо реабілітації від наркотичної залежності, домовлено про зустріч та проходження реабілітації із фахівцями відповідної галузі. Проте [PERSON] до спеціалістів щодо реабілітації на консультацію не з`явилась, до Центру більше не приходила, на телефонні дзвінки не відповідає, безробітна, доходів не має, веде асоціальний спосіб життя. За інформацією мешканців будинку, де проживає [PERSON] , у помешкання постійно заходять сумнівні компанії, із квартири сморід ( а.с.116). Згідно з актом обстеження умов проживання № 01-22/74 від 02.11.2021, затвердженим 02.11.2021 начальником Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , за результатами вказаного в акті обстеження встановлено, що батько [PERSON] та мати [PERSON] не беруть участі у вихованні, утриманні малолітньої дитини [PERSON] , долею доньки не цікавляться. У родині бабусі дівчинка проживає з лютого 2021 року. Під час бесіди з батьком [PERSON] з`ясовано, що він дійсно не бере участі у вихованні та утриманні доньки [PERSON] , не працює, висловив думку, що мати [PERSON] не цікавиться долею дитини, виховує доньку бабуся ( а.с.10). Як вбачається з акту обстеження умов проживання №02-06/36 від 13.05.2021, затвердженого начальником Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, на час обстеження за адресою: [ADDRESS] , санітарно-гігієнічні умови обстежити не вдалось, у зв`язку з тим, що двері ніхто не відчинив ні 13.05.2021, ні 29.04.2021. Залізні сучасні двері побиті, відсутня ручка, через отвір видно, що у приміщенні антисанітарні умови, речі розкидані, повітря несвіже та затхле ( а.с.110). Згідно з актом про підтвердження проживання малолітньої дитини від 14.12.2021, складеного і підписаного мешканцями будинку [ADDRESS] , [PERSON] у своїй родині протягом року постійно утримує та виховує, піклується про свою онуку [PERSON] , 2017 року народження, матір [PERSON] жодного разу не бачили з дитиною на території будинку, батько періодично з`являється, але дитиною не цікавиться ( а.с.19). Відповідно до акту про підтвердження не проживання малолітньої дитини, складеного та підписаного мешканцями будинку [ADDRESS] від 14.12.2021, дитина [PERSON] , 2017 року народження, яка проживала зі своїми батьками у квартирі [ADDRESS] , понад рік не знаходиться за цією адресою. Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] проживають у цій квартирі та ведуть асоціальний образ життя (а.с.20). Згідно з довідкою Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області від 17.12.2021 відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ,з 12.12.2017 по теперішній час ( а.с.36). Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області від Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 01.06.2007 по теперішній час ( а.с.34). Відповідач [PERSON] в КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради на обліку в лікаря-психіатра не перебуває та з вересня 2020 року знаходиться на обліку в лікаря-нарколога, що підтверджено довідками, виданими 13.01.2022 КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради ( а.с. 71, 72). Як вбачається з постанови Славутицького міського суду Київської області від 27 липня 2021 року у справі №377/381/21, провадження №3/377/94/21, [PERSON] було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та піддано стягненню у виді попередження за те, що вона ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо необхідних умов життя, навчання та виховання своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що виразилося у відсутності нагляду за останньою та призвело до того, що доньку з 29.02.2021 залишено у бабусі [PERSON] та жодного разу вона не зустрілась з дитиною ( а. с. 91). Як вбачається з пояснень представника третьої особи, [PERSON] не працює, має заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг, сусіди її постійно бачать в оточенні осіб асоціальної поведінки. На підтвердження цих обставин представником третьої особи надані довідки: КП «УЖКГ» та КП «ЖКЦ», відповідно до яких заборгованість квартири за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.01.2022 становить 6442,31 гривня та 10617,20 гривень відповідно, а також побутова характеристика з місця проживання [PERSON] , видана КП «ЖКЦ», згідно з якою сусіди скаржаться на її розгульний спосіб життя, вживання спиртних напоїв в компанії з чоловіками у власній квартирі, порушення загальних правил проживання в багатоквартирному будинку ( а.с. 111,112). Відповідно до довідки №57, виданої 13.01.2022 КП «ЖКЦ» заборгованість за житлово-комунальні послуги [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.01.2022 відсутня ( а.с.113). Згідно з побутовою характеристикою КП «ЖКЦ» скарг на [PERSON] від сусідів та мешканців будинку до КП «ЖКЦ» за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , не надходило ( а.с.114). Як пояснила у судовому засіданні позивач, її син [PERSON] , відповідач у справі, веде антисоціальний спосіб життя, не працює, останній раз працював у 2019 році, за квартиру, в якій він зареєстрований, але фактично не проживає, житлово-комунальні послуги сплачує лише вона. Відповідно до записів №12 та №13, розміщених на сторінках 10, 11 трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] працював у період з 02.07.2019 по 30.09.2019 в ТОВ «ВКФ «Політара» на посаді помічника друкаря флексографічного друку 2 розряду, звільнений з посади за прогул без поважних причин, п.4 ст.40 КЗпП України. Після цих записів інші відомості про його працевлаштування у трудовій книжці відсутні ( а. с. 93-98). [PERSON] раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.185 КУпАП, на підставі ст. ст. 75, 76 був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки, що підтверджено копією вироку Славутицького міського суду Київської області від 28 вересня 2016 року у справі №377/413/16-к, провадження №1-кп/377/40/16 ( а.с.101-104). Як вбачається з інформаційного листа №655/109/1503/01/22 від 21.02.2022 Відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, за місцем реєстрації і фактичного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та фактично проживаючого за вказаною адресою [PERSON] , в період з 2019 по 2021 рік було здійснено 19 викликів працівників відділення поліції. Згідно з даними ІТС ІПНП [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності: 08.01.2022, 11.01.2022 за ч.2 ст.44-3 КУпАП; [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності: 14.06.2021 за ч.1 ст.184 КУпАП, 11.11.2021 за ч.1 ст.178, ч.1 ст.175-1,ч.1 ст.173-2 КУпАП. В листопаді 2021 року Відділенням поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області [PERSON] поставлена на превентивний облік як кривдник за вчинене адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП ( а.с.140). Відповідно до характеристик старшого дільничного офіцера поліції СП ВП Вишгородського РУП від 22.02.2022 №688/109/1503/01-2022 та № 689/109/1503/01-2022 на [PERSON] та [PERSON] відповідно, останні за місцем проживання сусідами характеризуються негативно, вживають алкогольні напої ( а.с.141,142). За змістом ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Як зазначено у ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 статті 27 цієї Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України, даних у п. п. 15, 16 постанови № З від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу до осіб, які умисно не виконують батьківських обов`язків, а тому повинні бути вагомі підстави для вжиття саме цього заходу. Як зазначено у ч. 4, ч. 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, учасником якої є Україна, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Досліджені в судовому засіданні письмові докази та показання свідків свідчать про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] умисно ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її виховання, підготовку до самостійного життя, не беруть участі у матеріальному забезпеченні дитини, не спілкуються з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для її розвитку та отримання нею освіти, що є підставою для позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їхньої дочки. Відповідно до висновку органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, погодженого рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради від 26.01.2022 №20 про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст.ст.19, 150,164 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] ( а.с.74-76). Відповідно до ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку на малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Статтею 243 СК України визначено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно зі статтею 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Відповідно до подання органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, погодженого рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради від 26.01.2022 за №20 про призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] ,

Outcome: approved