Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом Черкаського міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту належності документу. Позов обгрунтовує тим, що вона народилася [INFO] в місті Талди-Курган, Казахстанської ССР, згідно її свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 19.02.1980 року, про що зроблено відповідний запис за №383. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] . У свідоцтві про народження її ім`я вказане як « [PERSON] » . Згідно атестата про повну загальну середню освіту, серія [NUMBER] , виданого 20 червня 1997 року про закінчення нею гімназії при середній школі № 31 м. Черкаси - вона зазначається як [PERSON] . У 2004 році між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 19 серпня 2004 року було зроблено запис за №1041 та видано Свідоцтво про одруження серія [NUMBER] . Після укладання шлюбу вона змінила прізвище на « [PERSON] ». У 2017 році між [PERSON] та громадянином [PERSON] було укладено шлюб, про що 16 лютого 2017 року було складено відповідний актовий запис № 125 та видано Свідоцтво про одруження серія [NUMBER] . Після укладання шлюбу вона змінила прізвище на « [PERSON] ». 20.03.2017 року їй було видано паспорт № [NUMBER] , запис №19800210-00780, орган що видав 7110, в якому зазначено її ім`я - [PERSON] . 31.07.2017 року їй було видано картку платника податків, на ім`я [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] . [INFO] помер її батько - [PERSON] , про що 21.01.2020 року було складено відповідний актовий запис № 218 та видано свідоцтво про смерть від 21 січня 2020 року, серія [NUMBER] . Після смерті батька відкрилась спадщина. Однак вона не може прийняти спадщину з огляду на те, що у її Свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 19.02.1980 року зазначено її ім`я як « [PERSON] », позаяк, згідно паспорту № [NUMBER] , картки платника податків та інших вищевказаних документів її ім`ям є « [PERSON] ». Вказані розбіжності не дають змоги достовірно встановити, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] є однією і тією ж особою. Зазначений недолік не дає заявнику у повній мірі розпоряджатися своїми правами та порушує його інтереси, що в решті решт змусило звернутися з відповідною заявою до суду. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення даних фактів, вони мають бути встановлені в судовому порядку. На підставі наведеного просить суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , паспорт № [NUMBER] , РНОКПП: [NUMBER] , уродженці м. Талди-Курган, Республіки Казахстан, громадянки України, свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.02.1980 року виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.03.2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 26.04.2021 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що Черкаський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) не є належним відповідачем у справі. 28.04.2021 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача вказав на те, що єдиним належним відповідачем у справі є Черкаський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій справу просив розглянути у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Статтею 293 ЦПК України передбачено, що Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Встановлено, що позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , паспорт № [NUMBER] , РНОКПП: [NUMBER] , уродженці м. Талди-Курган, Республіки Казахстан, громадянки України, свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.02.1980 року виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 19.02.1980 року, [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний запис за №383. Так, заперечуючи проти позову, представник відповідача послався на те, що Черкаський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) не є належним відповідачем у справі. У відповіді на відзив представник позивача посилається на те, що відповідно до Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану» одним із завдань цих органів є внесення до актових записів необхідних змін, доповнень та виправлень, а тому єдиним належним відповідачем у справі є Черкаський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Статтею 1 Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану» передбачено, що цей Закон регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст. 6 цього Закону, відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Відповідно до ст. 9 Закону, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Оскільки позивач не ставить перед судом позовні вимоги, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновлення і анулювання, а просить суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , паспорт № [NUMBER] , РНОКПП: [NUMBER] , уродженці м. Талди-Курган, Республіки Казахстан, громадянки України, свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.02.1980 року виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку про те, що Черкаський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) не є належним відповідачем у справі. Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. При цьому, слід наголосити, що відповідно до статті 81 ЦПК України така обставина підлягає доказуванню, оскільки позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом норм процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати до участі у справі співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому. Згідно з частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, пунктом ї частини першої статті 189 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Разом із тим, суд не може примушувати сторін до вчинення тих чи інших процесуальних дій, оскільки це суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства Частиною четвертою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову. Суд у силу покладених на нього процесуальним законом повноважень позбавлений можливості самостійно визначити суб`єктний склад учасників справи, проте встановивши, що у справі не залучено усіх суб`єктів, які мають відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідачі, суд відмовляє у позові з цих підстав. Також необхідно враховувати, що частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суди повинні враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц [зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України, За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. 3 огляду на зазначене, вирішення питання залучення до участі у справі співвідповідача, заміну неналежного відповідача має здійснюватися судом першої інстанції за клопотанням позивача, а не з власної ініціативи. В силу покладених процесуальним законом повноважень суд роз`яснює позивачеві його процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення таких дій, а встановивши, що у справі не залучено усіх суб`єктів, які мають відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідачі, відмовляє у позові з цих підстав. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі наведеного, «Про органи реєстрації актів громадянського стану»,

Outcome: dismissed