Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

Позивач 02 грудня 2021 року звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання в сумі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2023 року включно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач проживали без реєстрації шлюбу з 2002 року по 2007 рік. Під час спільного проживання у позивача та відповідача [INFO] народилась дочка [PERSON] . Після припинення стосунків із відповідачем, дочка залишилась проживати із нею. Мирослава навчається на другому курсі денної форми навчання Київського фахового коледжу туризму і готельного господарства, термін навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року. Дочка перебуває на повному матеріальному забезпеченні позивача. Добровільно відповідач допомоги не надає, а враховуючи стаціонарну форму навчання, дочка не має змоги працевлаштуватися, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи, що батьки несуть рівну відповідальність за матеріальний стан дочки, просить позовні вимоги задовольнити. (а.с. 1-2) Ухвалою суду від 15 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду на 13 січня 2022 року, яке було відкладено за клопотанням відповідача. 27 січня 2022 року надійшов відзив на позовну заяву , згідно якого відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів на повнолітню дочку [PERSON] , яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу). Відзив обґрунтований тим, що відповідач працює, тому з урахуванням розміру доходу має можливість сплачувати аліменти саме у вказаній частині. Крім того, у нього на утриманні знаходиться неповнолітній син [PERSON] , [INFO] та дружина [PERSON] . 18 лютого 2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якого представник наполягає на задоволенні позовних вимог саме у заявленому розмірі. Зазначає, що відповідач зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності. Посилання відповідача щодо наявності у нього на утриманні дружини не відповідають дійсності, оскільки [PERSON] також зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності, що підтверджується витягом з відповідного реєстру. Зазначає, що зміна сімейного стану відповідача не є підставою для зміни розміру аліментів. 29 березня 2022 року надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких відповідач зауважує, що відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при розгляді справи про стягнення аліментів суд має врахувати наявність на утриманні у відповідача неповнолітнього сина, тому просить задовольнити позовні вимоги частково, а саме в розмірі 1/6 частини від заробітку. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Позивач та відповідач являються рідними батьками [PERSON] , [INFO] . (а.с. 6) [PERSON] навчається на другому курсі денної форми навчання спеціальності «Інженерія програмного забезпечення» «Київського фахового коледжу туризму та готельного господарства», термін навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року. (а.с.7) Відповідач зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності та являється батьком [PERSON] , [INFO] . (а.с. 32, 25) При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пред`являючи позов, позивач зазначила, що дочка потребує матеріальної допомоги батька в розмірі ј частини від заробітку (доходу) щомісячно, посилаючись на те, що останній не надає грошової допомоги добровільно. Визнаючи позовні вимоги частково відповідач зазначає на можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від заробітку, оскільки має на утриманні неповнолітню дитину. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. З огляду на викладене, суд встановив, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітнього дочки, яка навчається та потребує допомоги. При цьому, суд враховує вищевстановлені обставини щодо наявності на утриманні у відповідача неповнолітнього сина, а тому вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно з дня звернення до суду і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2023 року. За правилами ст. 141 ЦПК України - з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого звільнена позивач, в розмірі, передбаченому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial