Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , в якому просила розірвати укладений між ними шлюб, що зареєстрований 14 лютого 1996 року Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис № 28, її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої вимоги мотивувала тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки у них виявилися різні погляди на сімейне життя та сімейні відносини, які в останній час призвели до виникнення сварок. Відповідач ображав її та застосовував щодо неї фізичне насильство. Вважає, що їхня сім`я остаточно розпалася, подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, в зв`язку з чим звернулася в суд з даним позовом. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якій вказав, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу, а також залишення без змін прізвища позивачки. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала та просила їх задоволити. Вказала, що наполягає на розлученні, оскільки зберегти їх сім`ю неможливо, так як вони з відповідачем вже тривалий час спільного господарства не ведуть, будь-яких стосунків не підтримують, вона проживає з іншим чоловіком, тому їхні сімейні відносини носять тільки формальний характер. Представник відповідача згідно ордера серії ІФ № 098712 на надання правничої (правової) допомоги від 31.03.2022 року адвокат Будинкевич М.М. в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його та відповідача відсутності, в якій вказав, що останній в підготовчому судовому засіданні висловив свою позицію щодо даного спору. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.ст. 110, 112 вищевказаного кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Як вбачається зі свідоцтва про шлюб (повторного) серії [NUMBER] від 08.12.2021 року (а.с. 7), сторони по справі 14 лютого 1996 року зареєстрували шлюб у Долинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про що складено актовий запис № 28. Про те, що від цього шлюбу в них [INFO] народилась дочка [PERSON] , свідчить свідоцтво про її народження серії [NUMBER] від 05.10.2006 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області (а.с. 8). В судовому засіданні встановлено, що в сторін по справі виявилися різні погляди на сімейне життя та сімейні відносини, що стало причиною розпаду їх сім`ї. Як ствердила позивачка та не заперечив під час проведення підготовчого судового засідання відповідач, вони вже протягом тривалого часу проживають окремо, сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка проживає з іншим чоловіком, тому збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, оскільки вони зберегти сім`ю не бажають та наполягають на розлученні. За таких\~обставин суд\~вважає,\~що укладений\~між сторонами\~по справі\~шлюб існує\~формально,\~фактично їхня\~сім`я розпалася\~і подальше\~збереження шлюбу\~є неможливим\~та буде\~суперечити інтересам\~сторін,\~а тому\~заявлений позов\~слід задоволити,\~укладений між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~шлюб розірвати, прізвище позивачки після розірвання шлюбу не змінювати. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо стягнення з нього судових витрат, висловлені в підготовчому судовому засіданні, оскільки в ст. 141 ЦПК України чітко зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Надані позивачкою докази: квитанція № 0.0.2477842561.1 від 03.03.2022 року про сплату судового збору в розмірі 992,40 грн. (а.с 3), квитанція адвоката [PERSON] про сплату витрат на правову допомогу в розмірі 4\~000,00 грн. та акт розрахунок переліку послуг правничої допомоги (а.с. 34,35), підтверджують факт понесення позивачкою вказаних судових витрат. Ці витрати є співмірними із складністю справи та часом, затраченим на надання правової допомоги, а тому суд не вбачає підстав для їх зменшення, тим більше, що стороною відповідача такого клопотання подано не було. Отже, з відповідача на користь позивачки слід стягнути 992,40 грн. відшкодування сплаченого судового збору та 4\~000,00 грн. понесених витрат на правову допомогу згідно квитанції адвоката Андрійовича Я.Ф. від 11.04.2022 року. На підставі викладеного, ст.ст. 24,105,110,112-114,160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved