Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до Великосорочинської сільської ради Полтавської області. В обґрунтування позову зазначила, що вона являється спадкоємцем за заповітом до майна гр. [PERSON] . За свого життя, спадкодавець розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, площею 0,25 га розташованої на території с. Великі Сорочинці Великосорочинської сільської ради для ведення особистого селянського господарства, за кадастровим номером 5323281001:01:010:0019. Проте, не встигши завершити приватизацію цієї земельної ділянки, [PERSON] померла [INFO] . Отримання належного правовстановлюючого документа на спірну ділянку наразі неможливе, через те, що процес її приватизації не завершено. Вказане перешкоджає позивачці в реалізації її спадкових прав. У зв`язку з вищевикладеним, прохала суд визнати за нею в порядку спадкування право на завершення приватизації спірної земельної ділянки з можливістю отримання на своє ім`я правовстановлюючих документів. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У встановлений судом строк відповідач подав відзив у якому заперечив позовні вимоги, зазначивши, що оскільки спадкодавцю, [PERSON] , орган місцевого самоврядування своїм рішенням не передав у власність земельну ділянку з кадастровим 5323281001:01:010:0019, то її спадкування позивачем є неможливе. Право на безоплатну приватизацію спадкодавцем [PERSON] припинилося в наслідок її смерті та не входить до складу спадщини. На підставі вищенаведеного, представник відповідача прохав у задоволенні позову відмовити. Позивачка, у встановлений судом строк, правом на подання відповіді на відзив не скористалася. В судове засіданні позивачка та її представник, адвокат Сидоренко Ю.В. не з`явилися, до суду подано заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву в якій прохав розгляд справи провести у його відсутність, у задоволенні позову прохав відмовити з підстав викладених у відзиві. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5). За свого життя [PERSON] , розпочала процедуру приватизації земельної ділянки площею 0,2500 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території с. Великі Сорочинці Миргородского району Полтавської області. Рішенням п`ятдесят четвертої сесії сьомого скликання Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області надано дозвіл на розробку проекту землесутрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки, орієнтовною площею 0,25 га в с. Великі Сорочинці у власність для ведення особистого селянського господарства (а.с.27). В подальшому, гр. [PERSON] , було виготовлено проект землеустрою, на підставі якого було сформовано відповідну земельну ділянку з призначенням їй кадастрового номеру 5323281001:01:010:0019. Відомості про цю земельну ділянку внесено до Державного земельного кадастру (а.с.8). Незадовго після формування земельної ділянки з кадастровим номером 5323281001:01:010:0019, гр [PERSON] померла, не завершивши процедуру приватизації. Позивачка являється, спадкоємцем за заповітом до майна померлої [PERSON] , що підтверджується копією заповіту (а.с.6). У видачі свідоцтва на спадщину щодо земельної діялнки з кадастровим номером 5323281001:01:010:0019 позивачці було відмовлено з підстав того, що відповідне майно не було зареєстроване за спадкодавцем у встановленому законом порядку, що підтверджується копією постанови приватного нотаріуса у відмові вчинення нотаріальних дій (а.с.11). Орган місцевого самоврядування заперечує з приводу завершення позивачкою процедури приватизації земельної ділянки розпочатої спадкодавцем [PERSON] , посилаючись на те, що право на безоплатну приватизації не входить до складу спадщини. Надаючи оцінку встановленим обставинам, суд наголошує наступне. Так, відповідно до ст.116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Порядок приватизації земельних ділянок визначено у ст.118 ЗК України, за якою питання прийняття рішення про приватизацію земельних ділянок покладено на органи місцевого самоврядування, якими за ст.12 ЗК України є сільські, селищні, міські ради. Процес приватизації завершується часом виникнення права власності - моментом державної реєстрації цих прав (ст.125 ЗК України). Згідно із ст.1218 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обов`язку, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язку, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, перелік яких визначено у ст.1219 ЦК України. Аналізуючи вищевказані норми законодавства суд вважає, що у даному випадку до спадкоємця не переходить право власності на земельні ділянки, яке не було оформлено відповідним чином, але переходить право на завершення приватизації, оскільки це пов`язано із майновими правами. Зазначена позиція суду узгоджується із роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року (п.3.5), що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Аналогічний підхід до питання спадкування майнових прав, щодо земельної ділянки, викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 350/67/15-ц, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року справа № 723/1061/17 та від 30 червня 2020 року справа № 623/633/17. У відповідності до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Результатом проведення державної реєстрації є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (ст. 21 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином, оскільки спадкодавець за свого життя не набув право власності на спірну земельну ділянку, а лише розпочав процедуру її приватизації відповідно до чинного законодавства України, тому до спадкоємця в порядку спадкування переходить лише право на завершення приватизації відповідної земельної ділянки та право на отримання правовстановлюючих документів на ім`я спадкоємця. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що ґрунтуються на законі, а тому підлягають до задоволення. При розподілі судових витрат суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Так, при подачі позову, [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. Про інші судові витрати сторони суд не повідомляли. Зважаючи на задоволення позовних вимог, судові витрати в розмірі 908 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved