Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В позовній заяві посилався на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина. 24 березня 2014 року [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповідала синові - [PERSON] . До складу спадщини входить 1/3 частка житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на праві спільної часткової власності. Також спадкодавцю належали земельні ділянки по [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності з [PERSON] , [PERSON] : загальною площею 0.1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та загальною площею 0,0217 га для ведення садівництва, що розташовані в [ADDRESS] . Позивач прийняв спадщину після смерті матері, звернувшись до Другої полтавської державної нотаріальної контори з відповідною заявою. Нотаріусом видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину будинку по [ADDRESS] . Однак нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки з підстав належності цих земельних ділянок спадкодавцю на праві спільної сумісної власності, та неможливо встановити частку земельної ділянки, що входить до спадкового майна. Оскільки він позбавлений можливості позасудовим порядком отримати свідоцтво про право на спадщину, позивач просив суд визнати за [PERSON] у порядку спадкування за заповітом право власності на 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 0,1 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та на 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 0,0217 га, цільове призначення якої для ведення садівництва, що розташовані в [ADDRESS] . Відповідач Полтавська міська рада надала відзив на позов, у якому проти позову заперечила. При цьому посилалась на те, що прав позивача не порушувала. Оскільки судовому захисту підлягає порушене, оспорене або невизнане право, вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Після відкриття провадження у справі третя особа [PERSON] звернулась до суду з самостійним позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, у якому просила суд визначити, що розмір частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки складає: на земельну ділянку загальною площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5310136400:11:002:0177, що розташована за адресою [ADDRESS] - 1/3 частка, та на земельну ділянку загальною площею 0,0217 га, кадастровий номер 5310136400:11:002:0178, цільове призначення для ведення садівництва, розташована в [ADDRESS] - 1/3 частка. [PERSON] також звернувся до суду з самостійним позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, у якому просив суд визначити, що розмір частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки складає: на земельну ділянку загальною площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5310136400:11:002:0177, що розташована за адресою [ADDRESS] - 1/3 частка, та на земельну ділянку загальною площею 0,0217 га, кадастровий номер 5310136400:11:002:0178, цільове призначення для ведення садівництва, розташована в [ADDRESS] - 1/3 частка. Ухвалою суду від 28 лютого 2022 року позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку об`єднані в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до Полтавської територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Інші клопотання та заяви по суті справи сторони до матеріалів справи не подавали. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав та просив задовольнити. При цьому посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Позовні вимоги третіх осіб [PERSON] та [PERSON] визнав в повному обсязі, пояснивши, що згоден з розміром часток співвласників у праві спільної власності на вказані земельні ділянки у розмірі по 1/3. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Третя особа Друга полтавська державна нотаріальна контора, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності її представника. Треті особи з самостійними вимогами [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, звернувшись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Свої позовні вимоги як третіх осіб, що заявляють самостійні вимоги, підтримують в повному обсязі. Враховуючи у справі наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Заслухавши позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно №5359997, виданого 26 червня 2013 року Реєстраційною службою Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0217 га, цільове призначення якої: для ведення садівництва, кадастровий номер: 5310136400:11:002:0178, на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.69-70, 28,29). На підставі Свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно №5362197, виданого 26 червня 2013 року Реєстраційною службою Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1 га, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 5310136400:11:002:0177, на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 69-70, 73). При цьому частки співвласників у праві спільної власності визначені не були. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі і на належну їй частину земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до заповіту, посвідченого 24 березня 2014 року державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори, все належне їй майно, яке належатиме їй на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме їй на день її смерті, [PERSON] заповідала [PERSON] , [INFO] (а.с.108). Згідно даних свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори 05 листопада 2021 року, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1937 року народження, яка померла [INFO] , є [PERSON] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.110). Таким чином встановлено, що спадкування, в тому числі земельних ділянок відбувається за заповітом. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого с.1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як встановлено судом, спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину прийняв, звернувшись до Другої полтавської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.12). Проте постановою державного нотаріуса Другої полтавської державної нотаріальної контори Шестун Н.Г. від 05 листопада 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки загальною площею 0,1 га, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5310136400:11:002:0177, та на частку земельної ділянки загальною площею 0,0217 га, кадастровий номер 5310136400:11:002:0178, цільове призначення для ведення садівництва, що розташовані в [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що неможливо встановити склад спадкового майна (а.с. 12). У зв`язку з цим спадкоємець позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадкове майно позасудовим порядком. Визначаючи частки співвласників у праві спільної власності на земельні ділянки, що розташовані в [ADDRESS] , суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України частки у спільній власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Більш детальне регулювання відповідних правовідносин передбачене ст. ст. 370 - 372 Цивільного кодексу України , які також виходять із рівності часток у праві спільної сумісної власності, допускаючи, проте, винятки із цього правила "з урахуванням обставин, що мають істотне значення". При застосуванні наведених норм важливе значення мають рекомендації Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові від 16.04.2004 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ". Слід особливо відзначити позицію, викладену в абз. 3 п. 21 постанови, за якою "суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої". Тому, визначаючи розмір часток співвласників у праві спільної власності на земельну ділянку, суд виходить з розміру часток співвласників у праві спільної власності на жилий будинок з господарськими спорудами, що на ній розташований, а саме: [PERSON] (на час виникнення права спільної власності на земельну ділянку) - 1/3 частина, [PERSON] - 1/3 частина, відповідно, частка [PERSON] - також 1/3. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність визначити частки співвласників земельних ділянок в таких же розмірах: [PERSON] - 1/3 частина, [PERSON] - 1/3 частина, [PERSON] - 1/3 частина. З цих підстав після смерті [PERSON] спадщина відкрилася на 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 0,1 га, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5310136400:11:002:0177, що розташована за адресою [ADDRESS] , та на 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 0,0217 га, кадастровий номер 5310136400:11:002:0178, цільове призначення якої: для ведення садівництва, що розташована в [ADDRESS] . Враховуючи відсутність реєстрації права власності [PERSON] на визначені частки спільного майна, її спадкоємець позбавлений можливості одержати свідоцтво про право на спадщину позасудовим порядком. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином під час розгляду справи судом встановлено склад спадкового майна, до якого входять: 1/3 частка земельної ділянки загальною площею 0,1 га, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5310136400:11:002:0177, що розташована за адресою [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] згідно Свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно №5359997, виданого 26 червня 2013 року Реєстраційною службою Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, та 1/3 частка земельної ділянки загальною площею 0,0217 га, кадастровий номер 5310136400:11:002:0178, цільове призначення якої: для ведення садівництва, що розташована в [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] згідно Свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно №5362197, виданого 26 червня 2013 року Реєстраційною службою Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Доданими до справи доказами підтверджується, що спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняв. Статтею 392 ЦК України передбачено право пред`явлення позову про визнання права власності на майно у разі, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки позивач, який прийняв спадщину, позбавлений можливості іншим чином одержати свідоцтво про право на спадщину, що зумовило його звернення до суду, за [PERSON] необхідно визнати право власності на спадкове майно, а саме на 1/3 частину земельних ділянок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Таким чином позов [PERSON] підлягає до задоволення. Як встановлено судом, частки співвласників у праві спільної власності на спірні земельні ділянки є рівними. Тому позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визначення розміру їх часток у праві спільної власності на земельні ділянки також підлягають до задоволення.

Outcome: approved