Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» про скасування наказу про стягнення заробітної плати. Позов обґрунтовано тим, що позивач працював у ВП «Криворізька теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», начальником котлотурбінного цеху. Зазначає, що згідно наказу № 1473 від 20.11.2019 року його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та піддано адміністративному стягненню у вигляді догани за відсутність на роботі 02.08.2019 року більше 3 годин. У зв`язку з цим за розпорядженням керівництва підприємства з його заробітної плати в листопаді 2019 року утримано частину заробітної плати за 02.08.2019 рік, яка складалась з плати за посадовим окладом за 7 годин у розмірі 1804, 59 грн. та частини премії за 02.08.2019 рік, яка виплачена квартально у жовтні 2019 року за серпень 2019 року у розмірі 412, 35 грн. В загальному утримання з його заробітної плати у листопаді 2019 року за прогул вчинений 02.08.2019 року становить 2216,91 грн. Підтвердженням вказаних обставин є відповідні докази, які додаються ним до матеріалів справи. Вказує, що у зв`язку з його незгодою щодо оголошення йому догани ним 23.01.2020 року було подано позов до суду про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення за прогул. Посилається на те, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2021 року його позовні вимоги задоволено. Скасовано наказ № 1473 від 20.11.2019 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення. Отже, прогулу 02 серпня 2019 року він не вчиняв, тому відповідач безпідставно утримав з нього в листопаді 2019 року заробітну плату за 7 годин робочого часу, які він відпрацював 02.08.2019 року. Позивач зазначає, що відповідачу було відомо про вищевказане рішення апеляційної інстанції, проте роботодавець не виплатив йому заробітну плату за 02.08.2019 року, яку відрахував в листопаді 2019 року. Посилається на те, що після ухвалення рішення апеляційною інстанцією він неодноразово звертався до представника відповідача з вимогою виплатити належну йому утриману заробітну плату. Проте, відповідач не здійснив виплату заробітної плати, вчиняючи протиправні дії щодо нього. Вважає, що заборгованість по виплаті йому заробітної плати у зв`язку з вищенаведеним становить 2216,91 грн. На підставі вищевикладеного, посилаючись на норми чинного законодавства позивач просить стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за 02.08.2019 року, утриману з його заробітку у листопаді 2019 року у розмірі 2216,91 грн. Ухвалою суду від 11 червня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представником відповідача Чепігою В.Л. копія позовної заяви з додатками, а також ухвала про відкриття провадження отримана 14.06.2021 року, що підтверджується долученою до справи розпискою (а.с.20), проте у визначений судом строк відзив на позов до суду не подано. У судове засідання 21.04.2022 року позивач [PERSON] не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Чепіга В.Л. в судове засідання не прибула, подала заяву про відкладення судового розгляду до завершення дії правового режиму воєнного стану в Україні. Суд вважає неповажною причиною неявки в судове засідання представника відповідача Чепіги В.Л., оскільки вказаним представником не надано належних та допустимих доказів неможливості прибуття до судового засідання в зв`язку з введенням на території України воєнного стану, тому відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність вказаного учасника справи. Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Статуту АТ «ДТЕК Дніпроенерго», затвердженого 20 квітня 2018 року загальними зборами акціонерів ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго», відповідач АТ «ДТЕК Дніпроенерго» є юридичною особою, основною метою (цілями) діяльності якої є отримання прибутку, створення висококонкурентного бізнесу з використанням найкращих підходів та методів управління; формування ефективної команди та надійного місця роботи для працівників товариства; збільшення ефективності роботи, спрямованої на ріст прибутковості та максимізації ринкової капіталізації товариства; побудова системи взаємовідносин із зовнішнім середовищем (клієнтами, партнерами, конкурентами), базуючись на принципах відкритості та прозорості (п.4.1, п.5.1). Згідно п.п.1 п.4.2 Статуту АТ «ДТЕК Дніпроенерго» предметом діяльності відповідача є виробництво, постачання, передача, купівля та продаж електричної і теплової енергії в Україні та за її межами, енергії, що виробляється з метою електро- та теплопостачання і похідних продуктів енергетичного походження та засобів, устаткування і приладів, що використовуються в даній галузі. Для реалізації мети діяльності товариства, передбаченої його статутом, товариство має право в порядку, встановленому чинним законодавством, статутом товариства та внутрішніми документами створювати на території України та за її межами філії та представництва, інші відокремлені та структурні підрозділи (пп.6 п. 6.1) (а.с.110-137). Згідно п.5.1 розділу 5 Колективного договору ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» від 28.12.2015 року (далі - Колективний договір) передбачено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється відповідно до цього розділу та Додатку 2 до Колективного договору. Відповідно до п.5.2 розділу 5 Колективного договору встановлено, що фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Пунктом 5.5, 5.8 розділу 5 Колективного договору передбачено, що сторона власника зобов`язується, зокрема, забезпечувати правильне застосування діючих умов оплати праці. Заробітну плату виплачувати працівникам у національній валюті два рази на місяць (а.с.138-151). Відповідно до Додатку 2 «Положення про оплату праці працівників ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» до Колективного договору встановлено, що на підприємстві застосовується система оплати праці працівників, яка об`єднує: фіксований оклад (базова винагорода); доплати й надбавки, передбачені чинним законодавством України; гнучку систему преміювання за виконання групових та індивідуальних показників роботи (п.1) (а.с.152-153). Додатком 2.3 до Додатку 2 «Положення про оплату праці працівників ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» до Колективного договору передбачено Перелік доплат і надбавок до окладів працівників ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» (а.с.154-155). Додатком 2.4 до Додатку 2 «Положення про оплату праці працівників ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» до Колективного договору встановлено Загальний порядок преміювання працівників за основні результати господарської діяльності (далі-Додаток 2.4). У п.1.2 Додатку 2.4 вказано, що премія за основні результати господарської діяльності передбачена для всіх працівників, які перебувають в штаті підприємства (за винятком працівників, для яких індивідуальним трудовим договором передбачена система річного преміювання), а також для осіб, які працюють на виборних посадах в первинній профспілковій організації підприємства. Пунктом 2.1 Додатку 2.4 визначено, що премія - це додаткова матеріальна винагорода, що виплачується працівнику до основної заробітної плати за виконання ключових групових та індивідуальних показників ефективності (далі - КПЕ) у звітному періоді або за особливі виробничі досягнення. Відповідно до п.3.1 Додатку 2.4 показники регулярного преміювання мають відповідати наступним вимогам: конкретність (точність) результату, вимірюваність, досяжність, реалістичність (пряма залежність між виконанням роботи і результатом), конкретні терміни виконання (а.с.156-159). Встановлено, що відповідно до наказу ВП «Криворізька ТЕС» АТ «ДТЕК Дніпроенерго» про накладення дисциплінарного стягнення № 1473 від 20.11.2019 року [PERSON] , таб. № 22200933, начальнику котлотурбінного цеху, оголошено догану та постановлено не нараховувати премію протягом всього періоду дії догани за відсутність позивача на роботі 02.08.2019 року понад три години протягом робочого дня (з 10.30 год. до 15.30 год.) без поважних причин, чим вчинено прогул (а.с.161). Відповідно до розрахункового листа по заробітній платі [PERSON] за серпень 2019 року встановлено, що позивачу нарахована заробітна плата, яка складається з посадового окладу, доплати та премії (а.с.160). Згідно розрахункового листа по заробітній платі [PERSON] за листопад 2019 року встановлено, що із заробітної плати позивача в листопаді 2019 року утримано за прогул частину заробітної плати за серпень 2019 року, яка складалась з плати за посадовим окладом за 7 годин у розмірі 1804, 59 грн., та частину премії, яка виплачена квартально у жовтні 2019 року за серпень 2019 року у розмірі 412, 35 грн. Встановлено, що рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2020 року у задоволенні позову [PERSON] про скасування наказу № 1473 від 20.11.2019 року Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» про накладення дисциплінарного стягнення за прогул відмовлено (35-42). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2021 року рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення. Позовні вимоги [PERSON] задоволено. Скасовано наказ №1473 від 20.11.2019 року про накладення дисциплінарного стягнення (а.с.43-53). Спірні правовідносини між сторонами є трудовими та регулюються нормами Кодексу законів про працю України. Згідно ч.1 ст.140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. Відповідно до вимог ч.2 ст.140 КЗпП України щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Згідно ст.141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Статтею 142 КЗпП України передбачено, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. У деяких галузях народного господарства для окремих категорій працівників діють статути і положення про дисципліну. Відповідно до ст.147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Таким чином, трудовою дисципліною передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, Правилами внутрішнього трудового розпорядку, статутів, положень, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можливо застосування положень ст.147 КЗпП України. За змістом цієї норми догана - це дисциплінарне стягнення, яке може бути застосоване до працівника саме за порушення трудової дисципліни. Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Способом захисту прав працівників є, зокрема, можливість оскарження наказів, що стосуються трудових правовідносин. Як встановлено судом [PERSON] оскаржив до суду наказ ВП «Криворізька ТЕС» АТ «ДТЕК Дніпроенерго» про накладення на нього дисциплінарного стягнення. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2021 року позовні вимоги [PERSON] задоволено та скасовано наказ №1473 від 20.11.2019 року про накладення дисциплінарного стягнення. Скасовуючи вказаний наказ, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведена відсутність [PERSON] 02.08.2019 року на робочому місці в період часу з 10:26:54 годин до 15:36:17 годин, тобто прогул, а отже наказ директора «Криворізької теплової електричної станції» Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» №1473 від 20.11.2019 року «Про накладення дисциплінарного стягнення» на позивача у вигляді догани є незаконним, таким, що підлягає скасуванню. Враховуючи викладене вище, [PERSON] слід вважати таким, що не піддавався дисциплінарному стягненню. Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. За змістом статті 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входить: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати. Основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - до них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до ст.5 Закону України «Про оплату праці» організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів; грантів. Суб`єктами організації оплати праці є: органи державної влади та місцевого самоврядування; роботодавці, організації роботодавців, об`єднання організацій роботодавців або їх представницькі органи; професійні спілки, об`єднання професійних спілок або їх представницькі органи; працівники. Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Судом встановлено, що організація оплати праці в АТ «ДТЕК Дніпроенерго» здійснюється на підставі Колективного договору, Положення про оплату праці працівників ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго», яке є додатком до Колективного договору та Додатками 2.3 та 2.4 до Додатку 2 «Положення про оплату праці працівників ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» до Колективного договору. Встановлено, що згідно розрахункового листа по заробітній платі [PERSON] за листопад 2019 року із заробітної плати позивача в листопаді 2019 року утримано за прогул частину заробітної плати за серпень 2019 року, яка складалась з плати за посадовим окладом за 7 годин у розмірі 1804, 59 грн., та частину премії, яка виплачена квартально у жовтні 2019 року за серпень 2019 року у розмірі 412, 35 грн.(а.с.160). Враховуючи те, що наказ відносно [PERSON] , яким йому оголошено догану за прогул та постановлено не нараховувати премію, судом скасовано, а позивач довів належними та допустимими доказами, що заробітна плата, зокрема, премія йому підлягала нарахуванню та була нарахована за результатами роботи за серпень 2019 року (а.с.160), то позов підлягає задоволенню в повному обсязі. За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За приписами ст.ст.77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За вищенаведених обставин та норм права суд вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,4 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved