Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, вимоги якого уточнила (а.с. 80-82), просить: встановити факт спільного проживання [PERSON] та її, [PERSON] однією сім`єю без шлюбу з серпня 1999 року по [INFO] ; визнати квартиру під [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності; визнати за нею, [PERSON] право спільної часткової власності на 4/6 частини квартири під [ADDRESS] ; визнати за нею право власності на 4/6 частини автомобіля марки «TOYOTA» модель «COROLLA VERSO», реєстраційний номер [NUMBER] . Також просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах на її користь понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що [PERSON] та вона - [PERSON] , з серпня 1999 року по 15 липня 2005 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 08.07.2020, довідкою виконавчого комітету Богуславської міської ради від 08.07.2020 за №195/11-14, свідоцтвом про народження [PERSON] , а також рішенням Богуславського районного суду Київської області від 10.11.2003 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , яке набрало законної сили 22.12.2003. Крім того, факт спільного їхнього проживання із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть підтвердити свідки. 15.07.2005 між нею та [PERSON] виконавчим комітетом Хохітвянської сільської ради Богуславського району Київської області був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №4 і видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . За час спільного їхнього із [PERSON] проживання однією сім`єю, у період коли вони не перебували у шлюбі між собою та в будь-якому іншому шлюбі, ними було набуто квартиру під [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 25.12.2003, посвідченого приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Швець С.П. і зареєстрованого в реєстрі за №762, згідно з яким [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив вказану квартиру. Згідно технічного паспорта, зазначена квартира складається з 2-х житлових кімнат, з них 1-а кімната - 10,7 кв.м., 2-а кімната - 17,7 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м.; кухні площею 8,80 кв.м.; ванни площею 2,40 кв.м.; туалета площею 1,10 кв.м.; коридору площею 3,90 кв.м.; передньої площею 9,50 кв.м.; котельні площею 2,90 кв.м.; драбинкових східців площею 9,90 кв.м.; веранди площею 6,50 кв.м. Крім того, під час перебування в шлюбі із [PERSON] , ними 07.08.2019 було придбано автомобіль марки «TOYOTA» модель «COROLLA VERSO», реєстраційний номер [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] між спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину, а саме між нею - [PERSON] , як його дружиною, та його дітьми - [PERSON] та [PERSON] , виник спір щодо права власності на спадкове майно, у зв`язку з чим постановою приватного нотаріуса Богуславського районного нотаріального округу Київської області Дошкою Л.А. від 23.07.2020 їй, [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на рухоме та нерухоме майно, що знаходиться на території Хохітвянської сільської ради Богуславського району Київської області, і яке належало померлому, що змусило позивачку з метою захисту її прав та законних інтересів звернутись з даним позовом безпосередньо до суду. 17 листопада 2020 року суддя Богуславського районного суду Київської області Кіхтенко С.О. прийняв до розгляду позовну [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, поділ спадщини між спадкоємцями та визнання права власності на спадкове нерухоме майно та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче судове засідання на 23 грудня 2020 року (т. 1 а.с. 49). Відповідач [PERSON] під час підготовчого розгляду справи, а саме 15 лютого 2021 року пред`явив зустрічний позов про поділ спадщини між спадкоємцями та визнання права власності на спадкове нерухоме майно, а також 14 квітня 2021 року подав суду заяву про збільшення позовних вимог (без зміни предмету та підстави зустрічного цивільного позову) про поділ спадщини між спадкоємцями та визнання права власності на спадкове нерухоме майно, в якій просив визнати за ним - [PERSON] , [INFO] , за спадкоємцем за законом першої черги право спільної часткової власності на спадкове нерухоме майно, а саме: на 1/6 (одну шосту) частку житлової квартири, що розташована по [ADDRESS] , з такими технічними характеристиками: загальною площею - 73,40 кв.м., жилою площею - 28,40 кв.м.; на 1/3 (одну третю) частку земельної ділянки, площею - 0,2796 га, кадастровий номер - 3220687600:01:001:0065, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Хохітвянської сільської ради Богуславського району Київської області; на 1/6 (одну шосту) частку транспортного засобу: автомобіль, марки Toyota - Corolla, 2007 року випуску, сірого кольору, кузов № [NUMBER] , державний номерний знак - [NUMBER] . Також просив стягнути з відповідачів за зустрічним цивільним позовом: [PERSON] та [PERSON] на його - [PERSON] користь документально підтверджені судові витрати у даній цивільній справі, а саме: витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та витрати, пов`язані з наданням йому правничої допомоги адвокатом (т. 1 а.с. 141-154). Ухвалою суду від 21 квітня 2021 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про поділ спадщини між спадкоємцями та визнання права власності на спадкове нерухоме майно до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, поділ спадщини між спадкоємцями та визнання права власності на спадкове нерухоме майно та вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про поділ спадщини між спадкоємцями та визнання права власності на спадкове нерухоме майно - об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, поділ спадщини між спадкоємцями та визнання права власності на спадкове нерухоме майно (т. 1 а.с. 155). 21 квітня 2021 року ухвалою суду по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 19 травня 2021 року (т. 1 а.с. 158). Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 02 листопада 2021 року, задоволено заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Ящука Леоніда Адамовича про відвід судді Кіхтенка С.О. Ухвалою від 09 листопада 2021 року, суддя Богуславського районного суду Київської області Тітов М.Б. прийняв до свого провадження дану цивільну справу та призначив судовий розгляд справи на 02 грудня 2021 року (т. 1 а.с. 223). В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Ящук Л.А. уточнений позов підтримали в повному обсязі та визнали зустрічний позов [PERSON] . Щодо вимоги про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 гривень, то вважають, що вони є завищеними і необґрунтованими, оскільки не відповідають складності справи, а також критеріям реальності адвокатських витрат (їх дійсності та необхідності) та розумності. А тому, не погоджуються з розміром витрат на професійну правничу допомогу, який був зазначений [PERSON] , і визнають їх лише у розмірі, що не перевищує 5000 гривень. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Науменко О.М. в судовому засіданні уточнений позов [PERSON] визнали та підтримали вимоги за своїм зустрічним позовом. Також в судовому засіданні відповідач [PERSON] надав суду клопотання, в якому просить відмовити повністю у задоволенні вимог позивачки за первісним цивільним позовом [PERSON] про стягнення на її користь частини судових витрат у даній цивільній справі, а саме: витрат, пов`язаних з наданням їй професійної правничої допомоги адвокатом в розмірі - 5000 грн., а також витрат в розмірі - 4238 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надіслав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] визнає (том 1 а.с. 245). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, зокрема суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Із копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 63 роки в м. Богуславі Богуславського району Київської області (том 1 а.с. 9). Довідкою в.о. старости сіл Хохітва, Івки, Поташня виконавчого комітету Богуславської міської ради - [PERSON] за № 195/11-14 від 08 липня 2020 року підтверджується факт, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживала разом з нині покійним чоловіком [PERSON] (помер [INFO] ) в період з серпня 1999 року по липень 2005 року по [ADDRESS] разом без реєстрації шлюбу однією сім`єю та вели спільне господарство (том 1 а.с. 32). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 08 липня 2020 року, складеного за участю в.о. старости - [PERSON] , сусідів та депутата виконавчого комітету Богуславської міської ради [PERSON] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживала разом однією сім`єю із [PERSON] , [INFO] без реєстрації шлюбу з серпня 1999 року по липень 2005 року за адресою: [ADDRESS] , де вони вели спільне господарство (том 1 а.с. 31). У відповідності до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч.4 ст.3 СК України). Зважаючи на те, що сукупність вищевказаних доказів підтверджують обставини, на які посилається позивачка [PERSON] , визнається відповідачами [PERSON] , [PERSON] та підтверджується в судовому засіданні свідками: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про встановлення факту спільного проживання позивачки [PERSON] із [PERSON] однією сім`єю без шлюбу з серпня 1999 року по [INFO] . Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Відповідно до п. 22 цієї Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 2 ст. 60 СК України встановлено презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу. Аналізуючи зазначену норму, суд вважає, що реєстрація права на майно, придбане під час шлюбу, лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Таким чином, придбавши нерухоме майно - квартиру під [ADDRESS] під час проживання однією сім`ю без реєстрації шлюбу, позивачка [PERSON] та спадкодавець [PERSON] набули право спільної сумісної власності на спірне майно відповідно до зазначених положень та право позивачки на рівну частку в майні презюмується. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. При визначенні часток спадкоємців у спадщині, суд виходить із сукупності наступних юридичних фактів, зокрема факт перебування померлого у зареєстрованому шлюбі та дати придбання майна, що входить до складу спадщини. Таким чином, спірне майно у вигляді квартири було набуте під час спільного проживання без реєстрації шлюбу однією сім`єю позивачки за первісним позовом, відповідачки за зустрічним позовом - [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , а інше вже під час перебування спадкодавця із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] являється дружина спадкодавця - [PERSON] та діти спадкодавця - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (том 1 а.с. 34, 35, 117). [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину щодо всього спадкового майна спадкодавця [PERSON] шляхом подання заяв про прийняття спадщини в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини до приватного нотаріуса Богуславського районного нотаріального округу Київської області Дошки Л.А., що підтверджується копією матеріалів нотаріальної справи (том 2 а.с. 2, 6). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з дня смерті [PERSON] , який помер [INFO] , належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Належність спадкодавцю [PERSON] та позивачці [PERSON] по 1/2 частки квартири під [ADDRESS] підтверджується копією договору купівлі - продажу квартири від 25 грудня 2003 року. Належність спадкодавцю [PERSON] автомобіля марки «TOYOTA» модель «COROLLA VERSO», 2007 року випуску, сірого кольору, кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (том 1 а.с. 15). Належність спадкодавцю [PERSON] земельної ділянки площею 0,2796 га, кадастровий номер - 3220687600:01:001:0065, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Хохітвянської сільської ради Богуславського району Київської області, підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 689264, виданого 09 лютого 2007 року Богуславською райдержадміністрацією та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0006348702021 від 08.02.2021 року (том 1 а.с. 131, 132-134). Таким чином, будь яких перешкод для поділу спадкового майна спадкодавця [PERSON] та визнання за сторонами права власності на спадкове майно, що залишилися після смерті спадкодавця [PERSON] під час судового розгляду справи не встановлено. Визнання відповідачами пред`явленого первісного позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] щодо спадкового майна не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право спільної сумісної власності на 1/2 частину та на 1/6 частину як спадкоємця за законом першої черги, а всього право спільної часткової власності на 4/6 частини квартири під [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 4/6 частини автомобіля марки «TOYOTA» модель «COROLLA VERSO», реєстраційний номер [NUMBER] . За [PERSON] , як спадкоємцем за законом першої черги необхідно визнати право спільної часткової власності на спадкове нерухоме майно, а саме: на 1/6 частку житлової квартири [ADDRESS] , на 1/3 частку земельної ділянки, площею - 0,2796 га, кадастровий номер - 3220687600:01:001:0065, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Хохітвянської сільської ради Богуславського району Київської області; на 1/6 частку транспортного засобу: автомобіль, марки Toyota - Corolla, 2007 року випуску, сірого кольору, кузов № [NUMBER] , державний номерний знак - [NUMBER] . Щодо вимоги позивачки за первісним позовом [PERSON] та позивача за зустрічним позовом [PERSON] про стягнення витрат на правову допомогу, суд враховує наступне. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Вказане вище, повністю узгоджується з правовими висновками, наданими судом Касаційної інстанції про що відображено в постановах Верховного від 18 грудня 2019 року у справі №522/17845/15-14 провадження №61-14507св18, у додатковій постанові від 06 березня 2019 року справа №922/1163/18. Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами. Таким чином, на підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: approved