Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

26 жовтня 2020 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] , в якій прохає стягнути із неї заборгованість за кредитним договором № 014/0137/82/0267875 від 06 червня 2013 року, у сумі 9472 гривні 94 копійки, яка складається із заборгованості за основним боргом у сумі 6454 гривні 98 копійок, заборгованості за відсотками у сумі 1280 гривень 37 копійок, заборгованість за пенею у сумі 1737 гривень 59 копійок та, кредитним договором № 010/0137/82/0267976 від 27 червня 2013 року, у сумі 2916 гривень 20 копійок, яка складається із заборгованості за основним боргом у сумі 2913 гривень 33 копійки, заборгованості за відсотками у сумі 2 гривні 87 копійок (а. с. 2-4). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 06 червня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачкою укладено кредитний договір № 014/0137/82/0267875. 23 червня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачкою укладено кредитний договір № 010/0137/82/0267976. Між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 014/0137/82/0267875. 28 листопада 2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір № 20171128 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників. Вказано, що відповідно до п. 2.2 договору відступлення прав вимоги, за цим договором здійснюється відступлення прав вимоги щодо портфелів заборгованості, сформованих первісним кредитором за власним рішенням та визначеною ним періодичністю у відповідності до критеріїв визначених у додатку № 1 до договору в межах загальної суми, що становить 85000000 гривень (без урахування пені) за всіма сформованими портфелями заборгованості. Згідно з вимогами абзацу 3 п. 2.3.3 договору відступлення права вимоги, сторони погодили, що право вимоги переходить від ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання ними відповідного реєстру боржників за формою передбаченою додатком № 36 до договору. Вказано, що відповідно до реєстру боржників № 1 від 29 листопада 2017 року до договору відступлення права вимоги № 20171128 від 28 листопада 2017 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 014/0137/82/0267875 від 06 червня 2013 року, у сумі 9472 гривні 94 копійки, яка складається із заборгованості за основним боргом у сумі 6454 гривні 98 копійок, заборгованості за відсотками у сумі 1280 гривень 37 копійок, заборгованість за пенею у сумі 1737 гривень 59 копійок та, кредитним договором № 010/0137/82/0267976 від 27 червня 2013 року, у сумі 2916 гривень 20 копійок, яка складається із заборгованості за основним боргом у сумі 2913 гривень 33 копійки, заборгованості за відсотками у сумі 2 гривні 87 копійок, яку позивач прохає стягнути із [PERSON] разом із судовими витратами у сумі 2102 гривні (а. с. 2-4). 03 червня 2021 року вказана справа надійшла до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю з Ленінського районного суду м. Дніпропетровська (а. с. 55). Ухвалою суду від 08 червня 2021 року цивільну справу прийнято до свого провадження та залишено без руху, позивачу надано термін на усунення недоліків (а. с. 57). 15 червня 2021 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 03 червня 2021 року, позивачем усунуто (а. с. 59-62). Ухвалою суду від 22 червня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 11 годину 30 хвилин 02 серпня 2021 року (а. с. 63), копія якої надіслана відповідачці за вихідним № 15326/21-вих/2/204/1574/21 від 12 липня 2021 року (а. с. 64), яку позивачка отримала 19 січня 2022 року підтвердженням чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 88). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 92-93), в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, прохає їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення на офіційному сайті «Судова влада» оголошення про її виклик (а. с. 90), про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення. Судом встановлено, що 05 червня 2013 року [PERSON] звернулася до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» із заявою-анкетою для отримання кредиту «Кредит готівкою» та карткового кредиту «Кредитна картка» (а. с. 11 та на звороті), а також із заявою на відкриття поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки, та встановлення кредитного ліміту (а. с. 24 та на звороті). 06 червня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачкою укладено кредитний договір № 014/0137/82/0267875 (а. с. 5-7) та графік погашення за ним (а. с. 8-9). 23 червня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «СК «Уніка» та відповідачкою укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0137/82/0267976 (а. с. 16-23 та на звороті). 28 листопада 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/48-F, відповідно до якого первісний кредитор ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» передає (відступає) новому кредиторові ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» за плату належні права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників. Пунктом 2.2 вказаного договору передбачено, що відступлення прав вимоги за цим договором здійснюється щодо портфелів заборгованості, сформованих первісним кредитором за власним рішенням та визначеною ним періодичністю у відповідності до критеріїв, визначених у додатку № 1 до договору в межах загальної суми (без урахування пені) за всіма портфелями заборгованості 85000000 гривень (а. с. 31-32 та на звороті). 28 листопада 2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення прав вимоги № 20171128, відповідно до якого первісний кредитор ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» передає (відступає) новому кредиторові ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників. Пунктом 2.2 вказаного договору передбачено, що відступлення прав вимоги за цим договором здійснюється щодо портфелів заборгованості, сформованих первісним кредитором за власним рішенням та визначеною ним періодичністю у відповідності до критеріїв, визначених у додатку № 1 до договору в межах загальної суми (без урахування пені) за всіма портфелями заборгованості 85000000 гривень (а. с. 33-35). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором 014/0137/82/0267875 від 06 червня 2013 року, станом на 29 листопада 2017 року за відповідачкою рахується заборгованість у сумі 9472 гривні 94 копійки, яка складається із заборгованості за основним боргом у сумі 6454 гривні 98 копійок, заборгованості за відсотками у сумі 1280 гривень 37 копійок, заборгованість за пенею у сумі 1737 гривень 59 копійок (а. с. 15 та на звороті). З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 010/0137/82/0267976 від 27 червня 2013 року вбачається, що за відповідачкою рахується заборгованість у сумі 2916 гривень 20 копійок, яка складається із заборгованості за основним боргом у сумі 2913 гривень 33 копійки, заборгованості за відсотками у сумі 2 гривні 87 копійок (а. с. 28-29). Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вимогами ч. 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами ч. 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України та ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. На підтвердження переходу права первісного кредитора, позивачем надано суду договір про відступлення прав вимоги № 114/48-F від 28 листопада 2017 року, що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк, а також договір № 20171128 від 28 листопада 2017 року, що укладений між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ». Однак, суд не приймає їх до уваги, оскільки позивачем не надано суду додатків до вказаних договорів, зокрема портфелів заборгованості, а тому у суду відсутня можливість встановити перехід права вимоги до позивача саме за кредитними договорами відповідачки (№№ 014/0137/82/0267875 від 06 червня 2013 року та № 010/0137/82/0267976 від 27 червня 2013 року). З огляду на викладене, з урахуванням того, що позивач є юридичною особою - фінансовою компанією, яка має в своєму підпорядкуванні юридичний відділ, що вказує на обізнаність позивача із нормами процесуального права, які регламентують принцип цивільного судочинства, в тому числі й такий принцип як змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, враховуючи те, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд та знає про те, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, зважаючи на те, що достатніх і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивачем не надано, суд доходить переконливого висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд визнає, що наданими до суду доказами позивач не довів підстав для задоволення заявлених ним вимог про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитними договорами №№ 014/0137/82/0267875 від 06 червня 2013 року та № 010/0137/82/0267976 від 27 червня 2013 року, через що підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed