Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини . Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що 27 серпня 2011 року між нею та відповідачем, [PERSON] , буй укладений шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №394. За час перебування в шлюбі, мають двох синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вона та відповідач прожили у спільному шлюбі 10 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Нажаль, все вище вказане більше стосується перших років спільного життя, але останнім часом вони не можуть як сім`я проживати разом виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Вони із відповідачем намагалися говорити один з одним про наші особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінюється. У зв`язку із цим, так склалося, що вони фактично шлюбні відносини припинили ще із грудня місяця 2021 року, вона думала, що щось може змінитися, але їх кроки марні, і збереження шлюбу неможливе. В результаті розмов вона прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю наших спільних дітей. З підстав наведених вище, збереження їх сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Крім того, їх спільні діти, що були народжені за час шлюбу проживають та будуть проживати з нею. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, за моїм зверненням відповідач матеріальну допомогу мені та нашим спільним дітям надає. Враховуючи те що діти проживають постійно разом зі мною, і мені буде не зручно щоразу просити кошти на придбання будь чого для дітей, вважає за необхідне просити суду стягувати аліменти на утримання дітей.. ^ Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є природним обов`язком батьків, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч зазначеним вимогам, відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо утримання неповнолітньої дитини. Між мною та відповідачем на момент пред`явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини на постійній основі. Таким чином, з положення ст. 181 Сімейного кодексу України випливає, що вразі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. [PERSON] має постійне місце роботи, має постійний дохід, працює адміністратором Територіального сервісного центру 7142 РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області. Крім того, звертаю увагу руд на те, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку. В підготовче судове засідання позивачка не зявилась, проте від неї до суду надійшла заява, в якій вона вказала, що позовні вимоги підтримує, та просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, проте від нього до суду надійшла заява, відповідно до змісту якої позовні вимоги визнав повністю. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 27 серпня 2011 року між нею та відповідачем, [PERSON] , буй укладений шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №394. За час перебування в шлюбі, мають двох синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З підстав наведених вище, збереження їх сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Крім того, їх спільні діти, що були народжені за час шлюбу проживають та будуть проживати з позивачкою. На теперішній час сім`я фактично розпалася, оскільки подружнє життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя. Шлюб між ними носить формальний характер. Розірвання шлюбу відповідатиме дійсній волі та особистим інтересам сторін. На момент розгляду справи перешкоди для розірвання шлюбу, визначені ст.110 СК України, судом не встановлені. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна між сторонами на даний час немає. Відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а за таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На теперішній час сторони фактично не ведуть спільного господарства. Діти перебувають на утриманні позивача. Відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги задля належного забезпечення потреб їх дітей. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Отже, з урахуванням вимог ст. 182 СК України та обставин встановлених під час судового розгляду, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та стягнути із відповідача на утримання дітей. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню: з відповідача на користь держави в сумі 992.40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved