Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

24.01.2022 позивач в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянки України: [NUMBER] , виданий 16.11.2006 Краснопільським РВ УМВС України в Сумській області, РНОКПП [NUMBER] , адреса зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] , відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначає, що на первинному обліку відділу «Служба у справах дітей» Краснопільської селищної ради перебуває дитина, позбавлена батьківського піклування - [PERSON] , [INFO] , який відповідно до рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 20.11.2019 був відібраний у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, оскільки мати зловживала спиртними напоями, не доглядала і не піклувалась про дитину. [PERSON] по відношенню до даної дитини є одинокою матір`ю. Згідно з розпорядженням Краснопільської районної державної адміністрації від 12.06.2019 № 114-ОД «Про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] від матері [PERSON] » дитина була вилучена із сім`ї матері у зв`язку із загрозою її життю та здоров`ю. З 12.06.2019 по 21.08.2020 дитина перебувала на повному державному забезпеченні в КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини», а з 21.08.2020 по теперішній час дитина проживає та виховується у родині опікуна [PERSON] . Мати за увесь час не зверталась до Служби у справах дітей з приводу з`ясування місця перебування своєї дитини, не виявляла бажання спілкуватись з дитиною чи брати участь у її вихованні. Позивач вказує, що мати дитини веде аморальний спосіб життя, дитиною не цікавиться, питання доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав розглядалось на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Краснопільської селищної ради від 23.09.2021, на якому було вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом. Разом із позовною заявою представник позивача подав до суду клопотання про виклик свідків: - [PERSON] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] ; - [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 02.02.2022 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.02.2021 о 13:00 год., встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Клопотання позивача про виклик свідків постановлено розглянути у підготовчому засіданні. Підготовче засідання, призначене на 24.02.2022, не відбулося з причини початку збройної агресії Російської федерації проти України та проведення бойових дій на території Сумської області. Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Пунктом 3 зазначеного Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, обмежені конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема і статтею 33 Конституції України, у тому числі свобода пересування. Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, затвердженим Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженим Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. З урахуванням об`єктивних причин неможливості здійснення завдань підготовчого провадження у строк, визначений статтею 189 ЦПК України, суд вважає за необхідне продовжити з урахуванням положень ч. 6 вказаної статті строк підготовчого провадження на тридцять днів. Судове засідання було перепризначене на 03.05.2022, учасників провадження у справі повідомлено про час і місце проведення судового засідання у порядку ст. 128 ЦПК України. У судове засідання 03.05.2022 відповідачка не прибула, відповідно до клопотання від 19.04.2022 (вх. реєстр. № 682 від 21.04.2022) просила суд розглядати справу про позбавлення батьківських прав без її участі, з позовними вимогами згодна повністю і не заперечує проти їх задоволення. Представник позивача у судове засідання 03.05.2022 також не прибув, направив на адресу суду клопотання (вх. реєстр. № 711 від 27.04.2022), у якому підтримав повністю позовні вимоги, просив суд проводити розгляд справи без його участі, а також просив суд залишити без розгляду подане разом з позовом клопотання про виклик свідків, оскільки відповідачка визнала позов. З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності, суд задовольняє клопотання представника позивача та залишає без розгляду його клопотання про виклик свідків, яке було додане до позовної заяви. Відповідно до ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки відповідачка визнала пред`явлений позов, про що свідчить заява, написана власноруч, визнання позову не суперечить закону, тому суд враховуючи положення ч. 3,4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому засіданні та ухвалити рішення у справі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка є матір`ю малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с. 10, 13). Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 20.11.2019 ухвалено відібрати у [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , її сина - [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав, передавши дитину органу опіки та піклування; стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, від дня пред`явлення позову 20.06.2019 і до досягнення дитиною повноліття на користь особи або установи, яка буде займатися вихованням та утриманням дитини (а.с. 14-18). Відповідно до розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації №114-ОД від 12.06.2019 «Про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] від матері [PERSON] » у зв`язку з загрозливими для життя та здоров`я умовами малолітня дитина із 12.06.2019 відібрана у матері та влаштована на повне державне утримання до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини. У період з 12.06.2019 по 21.08.2020 дитина перебувала на повному державному забезпеченні у КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини». На підставі рішення виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області № 115 від 19.08.2020 над малолітнім [PERSON] , [INFO] призначено опікуном [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). Наданий час малолітній [PERSON] проживає та виховується у родині опікуна [PERSON] . За інформацією Служби у справах дітей Роменської міської ради (довідка № 466 від 28.10.2021) за час перебування хлопчика у родині [PERSON] мати [PERSON] жодного разу не відвідувала, не телефонувала, не цікавилась проблемами та станом здоров`я дитини, матеріально не допомагає (а.с. 23). Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 16.06.2021 проведено обстеження умов проживання малолітньої дитини [PERSON] у помешканні опікунів та встановлено, що житло складається з трьох кімнат, загальна площа будинку 73,5 м2. Умови проживання добрі. У будинку зроблено сучасний ремонт. Усі кімнати улаштовані сучасними меблями та побутовою технікою. У кімнатах просторо, світло, речі знаходяться на своїх місцях. Для виховання та розвитку дитини відведено окреме місце відпочинку та ігор. У наявності велика кількість іграшок та дитячої літератури. Згідно висновку Акту обстеження опікуни створили належні умови для всебічного та гармонійного розвитку дитини, забезпечили усім необхідним відповідно до віку та потреб дитини (а.с. 25). З метою з`ясування намірів матері [PERSON] , щодо її малолітньої дитини, можливості повернення дитини у сім`ю матері або доцільності позбавлення батьківських прав відділом «Служба у справах дітей» Краснопільської селищної ради обстежувались умови проживання відповідачки. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 21.09.2021 сім`ї [PERSON] встановлено, що будинок по [ADDRESS] перебуває на праві користування брата відповідачки [PERSON] , де окрім вказаних осіб проживає співмешканець відповідачки [PERSON] . У житловому будинку з меблів у наявності диван, ліжко, стіл, шафа, 2 стільці. У помешканні не створено належних житлово-побутових умов для повноцінного фізичного, духовного та морального розвитку дитини. Відсутні одяг, взуття, іграшки, книги, продукти харчування в обмеженій кількості. Відповідно до Акту бесіди із [PERSON] остання підтвердила, що вона більше року з сином не спілкувалась, до відповідних служб щодо організації зустрічі з сином не зверталась, життям та здоров`ям дитини не цікавилась, підтвердила, що згодна на позбавлення її батьківських прав. За результатом бесіди з [PERSON] було повідомлено про позбавлення її батьківських прав (а.с. 21, 22). Відповідно до власноруч складеної розписки від 21.09.2021 [PERSON] підтвердила, що не заперечує щодо розгляду питання позбавлення її батьківських прав стосовно сина [PERSON] , усвідомлює правові наслідки після позбавлення батьківських прав (а.с. 26). Відповідно до характеристики Краснопільської селищної ради № 96/02-18 від 21.09.2021 [PERSON] проживає у незадовільних побутових умовах, прибирання у будинку практично не проводиться, у будинку сморід. Під час спільного проживання із співмешканцем часто відбуваються сварки. У сім`ї низький достаток, родина живе за рахунок орендних платежів за землю та тимчасових заробітків, половину з яких спрямовує на алкогольні та тютюнові вироби. Неодноразово була помічена у нетверезому стані. На зауваження не завжди правильно реагує. Психологічна обстановка у сім`ї напружена. Сім`я вважається неблагополучною (а.с. 20). Питання доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав розглядалось на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Краснопільської селищної ради від 23.09.2021, на якому було вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Краснопільської селищної ради № 248 від 13.10.2021 затверджено Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 33-35). Відповідно до письмових пояснень опікунів малолітньої дитини [PERSON] громадян [PERSON] та [PERSON] вони сприймають дану дитину як власну, піклуються про неї, дитина має усе необхідне для розвитку, влаштована у дитячий садочок, сприймає родину опікунів як рідну. Опікуни мають намір усиновити дитину. Рідна мати життям дитини не цікавитися, намірів до спілкування та піклування дитиною не виявляє. Тому опікуни просять суд якнайшвидше позбавити батьківських прав [PERSON] (а.с. 36, 37). За змістом частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають органи опіки та піклування. Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовного її малолітньої дитини [PERSON] , позивач посилається, зокрема на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не приймає участі у житті дитини, не забезпечує необхідного утримання дитини, не спілкується з дитиною, не вчиняє дій на повернення дитини у свою сім`ю після відібрання дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ , від 07 грудня 2006 року). Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. При цьому за положенням частини шостої статі 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У ході розгляду даної справи судом встановлено, що з моменту відібрання малолітньої дитини відповідачка не здійснила жодних дій щодо повернення дитини, не намагалась з`ясувати місцезнаходження дитини, не цікавилась її потребами та не надавала жодної допомоги. За вказаний період малолітня дитина була влаштована у сім`ю опікуна, де їй створені необхідні умови для проживання та розвитку. Мати дитини [PERSON] на даний час веде такий спосіб життя, що не є безпечним для дитини, не сприяє зближенню матері з дитиною. Тим більш мати цілком усвідомлює свою поведінку, не намагається її змінити та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до своєї дитини. Позивачем доведено, що ним неодноразово проводились з відповідачкою бесіди щодо можливого повернення дитини до матері, обстежувались умови проживання матері. Висновок органу опіки про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої дитини є цілком обґрунтованим, суд погоджується з цим висновком. З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання малолітньої дитини, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про фізичний та духовний розвиток сина, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини. Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Нормами статей 12, 13 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України). Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно із частинами 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, які беруть участь у справі. Доказуванню не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд з урахуванням інтересів дитини, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідачки [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина, а тому її слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. З урахуванням положень статті 142 ЦПК України, враховуючи, що до початку розгляду справи по суті відповідачка визнала позов, з неї на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Outcome: approved