Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування Мукачівської міської ради та Орган опіки та піклування Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Позов мотивований тим, що сторони перебували в шлюбі з 12.05.2018 року по 27.07.2020 року. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03.08.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина та встановлено факт його проживання разом із матір`ю. У зв`язку із виникненням непорозумінь з [PERSON] в питанні участі позивача у вихованні сина позивач звернувся до Органу опіки та піклування Мукачівської міської ради із заявою про встановлення порядку участі у вихованні сина згідно ст.158 СК України. Відповідно до рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 18.08.2020 року №299 було встановлено [PERSON] порядок побачення із сином щопонеділка та щоп`ятниці з 12 до 18 години, або в інший час за попередньою домовленості між батьками. Однак, всупереч цьому, дане рішення [PERSON] спочатку виконувала, але потім почала виконувати нерегулярно, а останнім часом взагалі не виконує. З вини відповідача позивач позбавлений можливості бачити сина. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає та заперечує щодо їх задоволення. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Мукачівської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Верхньокоропецької сільської ради - Югас Р.В. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Вивчивши позовну заяву з доданими до неї доказами та аналізуючи їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.04.2019 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.07.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 4-5). Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.08.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів його доходу (заробітку), щомісячно (а.с. 6-7). Згідно витягу з рішення №299 від 18.08.2020 року було вирішено встановити [PERSON] порядок його побачення з сином [PERSON] , [INFO] , щопонеділка та щоп`ятниці з 12 до 18 години, або в інший час за попередньої домовленості між батьками дитини (а.с. 9). Обгрунтовуючи даний позов позивач зазначає, що відповідач ухиляється від виконання рішення, яким встановлено порядок побачень батька із сином. Згідно із вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно положень ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Відповідно до вимог ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Матеріали справи свідчать про те, що рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради про визнання способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними є лише доказом у цивільній справі про визначення способів участі у вихованні дитини, який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами. Згідно ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Посилання позивача на те, що відповідач [PERSON] не дотримується умов щодо участі у вихованні дитини, визначених у вищевказаному рішенні виконавчого комітету, суд не приймає до уваги, як таке, що недоведене позивачем. Також позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів з приводу того, що зі сторони відповідача мали місце дії, направлені на позбавлення позивача можливості побачення з дитиною та здійснення її виховання, тобто що відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачу [PERSON] у спілкуванні з сином та у його вихованні.

Outcome: dismissed