Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даною позовною заявою в якій просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на свою користь на утримання [PERSON] аліменти у розмірі ј усіх видів доходу до досягнення останньою повноліття. Вимоги обгрунтовані тим, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 березня 2010 року позивач призначена опікуном [PERSON] , [INFO] . Мати останньої фактично самоусунулась від виховання та утримання доньки, веде спосіб життя який їй подобається та проживає за різними адресами. Дитина проживає з позивачем. Питання позбавлення батьківських прав відповідача пов`язане з отриманням соціальних послуг, а тому позивач змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні вказала, що [PERSON] покинула свою дочку коли її було один рік та два місяці, з того часу вона піклується про дитини як про рідну, виховує її та надає все необхідне для розвитку останньої. Представник позивача - адвокат Урсаленко О.М. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в розумінні положень ЦПК України. Про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала, будь-які заяви чи клопотання від неї не надходили. Предствники третіх осіб у судове засідання не з`явились, подали заяви, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили розглядати справу за їх відсутності. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилась [PERSON] , її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] з 20 серпня 2018 року по теперішній час, зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.7). Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 березня 2010 року опікуном [PERSON] , [INFO] , призначено [PERSON] (в зв`язку із реєстрацією шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ») (а.с.5,8). Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2014 року у справі №400/917/14-ц (2-о/400/33/14) відповідача - [PERSON] оголошено померлою та на його підставі видано свідоцтво про смерть останньої. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2020 року заяву [PERSON] задоволено та скасовано вказане вище рішення про оголошення її померлою (а.с.9-10; 11). Відповідно до довідки Петрівської селищної ради Кіровоградської області від 12 листопада 2021 року, [PERSON] фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.118). Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] зробленого виконавчим комітетом Суботцівської сільської ради як органом опіки та піклування, (за місцем реєстрації та проживання дитини), виконавчий комітет прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування висновку, вказано, що з 2007 року [PERSON] перебувала на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах у зв`язку з неналежним виконанням матір`ю батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Родина [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з метою проведення роботи з матір`ю щодо створення умов та підвищення рівня виховного потенціалу сім`ї, але позитивного результату це не дало. Дитина - [PERSON] , зареєстрована по [ADDRESS] , проживає по [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. На даний час дитина виховується та перебуває під наглядом (опікою) у [PERSON] .. За час перебування дитини за місцем проживання мати - [PERSON] долею дитину не цікавилась, участі у її вихованні та утриманні не приймала. Мати ухиляється від виконання обов`язків передбачених ст.150 СК України, не забезпечує належного догляду за дитиною, чим порушує вимоги ст.150, 155 СК України, ст.11,12 Закону України «Про охорону дитинства» (а.с.122-123). Вказаний висновок органу опіки та піклування затверджено рішенням виконавчого комітету Суботцівської сільської ради від 23 листопада 2021 року за №225 за підписом сільського голови (а.с.122-123). З характеристики на ученицю 10 класу ОНЗ «Богданівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів ім..І.Г. Ткаченка» [PERSON] вбачається, що остання зарекомендувала себе ученицею яка отримує бали достатнього та середнього рівня. Має гарну пам`ять і розвинене логічне мислення, не дуже старанна але відповідальна. [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Опікун - [PERSON] приділяє достатньо уваги вихованню дівчинки, ставиться до неї як справжня мати. Завжди просить попрацювати індивідуально, бо інколи дівчинка потребує додаткових пояснень матеріалу. Учениця забезпечена усім необхідним для навчання, має доступ до комп`ютера та мережі інтернет. Вдома для дитини створені умови для життя та навчання. [PERSON] відвідує батьківські збори та підтримує тісний зв`язок з адміністрацією навчального закладу, соціально-психологічною службою, учителями (а.с.124). В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] показала, що рідну матір - [PERSON] вона не пам`ятає, фактично не знає, участі остання у її вихованні ніколи не приймала, не цікавиться її життям. З малечку виховує та піклується про неї [PERSON] , вказала, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав [PERSON] . Згідно зі ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 51 Конституції України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини). Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час не проявляє до своєї доньки належного інтересу, не забезпечує її необхідним та достатнім харчуванням, доглядом, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює необхідних умов для її виховання. Після призначення [PERSON] опікуном дитини, тобто з 30 березня 2010 року відповідач жодного разу не намагалась налагодити відносини з донькою. Всі ці обставини свідчать про те, що відповідач самоусунулася від виховання дитини. Судом не встановлено об`єктивних причин, які б унеможливлювали піклування відповідачем про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її виховання, підготовку до самостійного життя, її медичний догляд та лікування, спілкування з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; інтерес до її внутрішнього світу та усіх сторін життя тощо. Наведене підтверджує винну поведінку відповідача в ухиленні від виховання своєї доньки. Вищезазначені фактори, як окремо так і в сукупності, явно свідчать про свідоме тривале ухилення її від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно доньки та є наслідком винної поведінки з її боку через свідоме нехтування своїми зобов`язаннями, покладеними на неї положеннями ст.150 та ч.1 ст.157 СК України, що згідно з п.16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» є не припустимим і є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно її дочки. Зазначене вказує на достатність підстав для задоволення позовних вимог в силу п.2 ч.1 ст.164 СК України. Отже, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав останньої у даному випадку є доцільним, оскільки у судовому засіданні знайдено достатньо обгрунтованих доказів ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї доньки. Також, відповідно до ст.ст.166, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання дитни, суд враховує обставини, передбачені ст.ст.182,183 СК України, а також те, що відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на її утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких вона зобов`язана утримувати, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку, але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом, щомісяця, до її повноліття.. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Оскільки позивачем в позовній заяві заявлено дві позовні вимоги (про позбавлення батьківських прав та про стягнення аліментів) загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, становить 1816 грн. 00 коп..

Outcome: approved