Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Посилається на те, що він та треті особи по справі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] . Вказане підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 24.09.2007. У вказаному будинку крім нього та третіх осіб по справі зареєстрований, але не проживає [PERSON] , який являвся його зятем. Протягом тривалого часу останній перебуває за межами України, зв`язку із дружиною та ним не підтримує. Востаннє [PERSON] виїхав за кордон 13.10.2020. Позивач посилається на те, що він та треті особи по справі, як власники будинку не мають можливості безперешкодно користуватися, розпоряджатися своїм майном через реєстрацію відповідача в будинку, саме тому він просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та представник позивача Павчук С.І. в судовому засіданні підтримали позов повністю. Позивач вазав суду, що відповідач являвся чоловіком його доньки [PERSON] . Починаючи із жовтня 2020 , а саме із цього часу [PERSON] поїхав до Польщі, останній із його донькою спільно не проживають, не підтримують сімейних відносин. На даний час до суду надано позовну заяву про розірвання шлюбу між ними. Реєстрація відповідача в його будинку перешкоджає йому та іншим членам сім`ї безперешкодно користуватися своїм майном. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не вказав, заяви про відкладення розгляду справи та заперечення до суду від нього не надходило. Про розгляд справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою. Належним чином повідомлені про дату та місце судового засіданні треті особи без самостійних вимог на стороні позивача - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Оскільки відповідно до приписів ч.8 ст.128, ч.2 ст.130 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності та відзиву на позов від нього також не надходило, а тому справу, зі згоди позивача та його представника розглянуто в порядку заочного розгляду та ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] та третім особам на стороні позивача- [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . Вказане підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 24.09.2007 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.09.2007 (а.с.10-11). У вказаному будинку зареєстровані та проживають: позивач - [PERSON] , 1959 року народження, його дружина- [PERSON] , 1964 року народження, донька - [PERSON] , 1988 року народження, онуки - [PERSON] , 2011 року народження та [PERSON] , 2015 року народження, а також зареєстрований, але не проживає зять - [PERSON] , 1985 року народження, що вбачається із довідки Заставнівської міської ради Чернівецької області № 282 від 14.02.2022 та Акту обстеження матеріально-побутових умов проживаня від 15.02.2022 (а.с. 12,13). Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що [PERSON] зять позивача, який проживав в його будинку, що в [ADDRESS] . Протягом півтора року він не бачив відповідача за вказаною адресою. Йому відомо, що [PERSON] поїхав до Польщі в жовтні 2020. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала , що являється сусідкою позивача. [PERSON] являвся зятем позивача, який проживав разом із останнім в одному будинку. Більше року вона його не бачила, де його місце перебування на даний час їй не відомо. На сьогоднішній день позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатися та користуватися своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача у його домоволодінні, що розташоване по [ADDRESS] . Оскільки об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», ст.ст.319,321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16,386,391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідача- [PERSON] , як члена сім`ї власника таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим по [ADDRESS] обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved