Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

28.01.2022 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяна Петрівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивач мотивував тим, що приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. 14.01.2021 винесено постанову на підставі виконавчого напису № 82956 від 12.06.2021 вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 42863,43 грн. Позивач жодним чином не повідомлявся відповідачем, приватним нотаріусом - стосовно підстав, дати виникнення, розрахунку заборгованості. Не отримував вимоги-повідомлення про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу. На адресу позивача не надходило повідомлень про відступлення права вимоги за вказаним боргом. Про вчинення нотаріальних дій позивач також не повідомлявся. Основною умовою для вчинення виконавчого напису є наявність безспірності заборгованості. Приватним нотаріусом в порушенням зазначених вимог вчинено виконавчий напис. В виконавчому написі нотаріуса № 82956 від 12.06.2021 позивач зазначається у документі боржником за кредитним договором № 500320810 від 16.11.2012. Строк платежу за кредитним договором настав 16.11.2012. В зв`язку з тим, що між позивачем та відповідачем спірний кредитний договір не укладався, вважає, що приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору. Також виконавчий напис було вчинено з порушенням ст.88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус не перевірив безспірності розміру вимоги та дотримання стягувачем трирічного строку звернення за виконавчим написом з дня настання права вимоги. Позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. від 12.06.2021, зареєстрований у реєстрі за № 82956 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 42863,43 грн., стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1488,60 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 31.01.2022 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 12.03.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено відповідно до Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету міністрів України від 29.06.1999 № 1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а також вимогами Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в МЮ України 22.02.2012 за № 282/20595. Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічні правові висновки містяться в Постанові Верховного Суду від 18.09.2019, справа № 161/6092/18-ц та у справі № 6-887цс17. Також надано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу посилаючись на необґрунтованість розміру правової допомоги, вважає її завищеною за справу незначної складності. Також до позовної заяви не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату в сумі 6000,00 грн. Тому просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правову допомогу. 20.03.2022 від представника позивача адвоката Бовшика М.Ю. надійшла відповідь на відзив, в якому пояснив, що понесені позивачем витрати є доведеними та обґрунтованими, фактичними та неминучими, з огляду на протиправність дій відповідача. Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги у даній справі у зазначеному розмірі 6000,00 грн., необхідно врахувати, що вартість послуг визначена за погодженням між адвокатом та клієнтом, послуги адвоката були реально надані позивачу, що підтверджується матеріалами справи. Доводи відповідача про те, що стороною позивача не доведено належним чином розумність, реальність та співмірність розміру судових витрат на професійну правову допомогу, який був нею заявлений, не надано доказів, в яких були б перераховані належним чином точний обсяг послуг, наданих під час розгляду цієї справи, чи підтверджували те, що представник позивача надав конкретний ряд послуг, який він оцінює в певну конкретну суму, де мав би знаходитися деталізований розгорнутий аналіз наданих послуг та їхня вартість не створюють обов`язку для суду зменшувати розмір судових витрат - посилаючись лише на незгоду відповідача. Тому вважає, що суду надано належні та допустимі докази понесення витрат на правову допомогу саме в такому розмірі. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Бовшик М.Ю. не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 14.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №82956 від 12.06.2021, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації. Відповідно до копії виконавчого напису від 12.06.2021, зареєстрованого в реєстрі за №82956, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., на підставі ст.ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» звернено стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором 500320810 від 16.11.2016, укладеним з АТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення прав вимоги за кредитними договорами 1 від 21.06.2016 є ТОВ «Кредитні Ініціативи», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-ІКІ/ВЕСТА від 26.12.2018 є ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення прав вимоги за кредитними договорами 16-01/19/1 від 16.01.2019 є ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість за Кредитним договором 500320810 від 16.11.2012. Сума заборгованості складає 42213,43 грн. Строк, за який провадиться стягнення: з 16.01.2019 по 07.06.2021. Загальна сума, що підлягає стягненню, складає 42863,43 грн. Відповідно до п.1 ч.2,ч.6 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Згідно із ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Пунктом 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Відповідно до пп. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Так, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Матеріали справи не містять, а представником відповідача не надано документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, а тому суд не має можливості перевірити наявність самого боргу у позивача та його безспірний характер. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Отже, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість повинна бути безспірною. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Суд зазначає, що однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом у Постановах від 23.01.2018 року у справі № 310/9293/15, від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, які є обов`язковими до застосування у цій справі, оскільки мають місце аналогічні по своїй суті фактичні обставини справи та відповідно правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує наявність у нього такої заборгованості перед відповідачем, окрім того нотаріус вчинив виконавчий напис без доказів направлення та отримання письмової вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань, чим було порушено його право щодо надання заперечень проти розрахунку заборгованості визначеної відповідачем. Суд встановив, що матеріали справи не містять належних доказів як безспірності заборгованості та її розміру, так і підтвердження права вимоги у відповідача щодо такої заборгованості. Відповідачем не доведено, що при вчиненні напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а також договору про відступлення права вимоги від первісного кредитора до нового, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «Вердикт Капітал» зазначений у виконавчому написі є безспірним а також, що з моменту права вимоги минуло не більше трьох років. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив розмір боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Згідно з ч.1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки не вказано на підставі яких документів вчинено виконавчий напис, приватним нотаріусом не встановлено безспірність суми, що стягується, в тому числі за строком, за який провадиться стягнення, вбачається порушення порядку вчинення виконавчого напису. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, понесених сторонами в зв`язку з розглядом справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 496,20 грн. та за подачу позовної заяви в сумі 992,40 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 1488,60 грн. Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне: Відповідно ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Позивачем заявлено до стягнення 6000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Так, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, враховуючи, що [PERSON] скористався своїм правом на правову допомогу, та уклав договір з адвокатом, в якому зазначено обсяг та форми надання правової допомоги та визначено, що година робочого часу адвоката складає 2000,00 грн. Як вбачається з детального опису робіт виконаних адвокатом та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 27.01.2022, було надано правову допомогу наступного характеру: - консультація правового характеру з використанням юридичної літератури, нормативно правових документів та реєстру судових рішень - 15 хв. - 500,00 грн.; - вивчення та надання правової оцінки письмовим документам поданих адвокату клієнтом - 15 хв. - 500,00 грн.; - підготовка процесуальних документів - 30 хв. - 1000,00 грн.; - підготовка позовної заяви та письмових доказів до позовної заяви - 2 год. - 4000,00 грн. Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру від 27.01.2022, [PERSON] оплатив 6000,00 грн. згідно договору. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, та у відповідності до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача. Тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Такий розмір підтверджений належними та допустимими доказами, є розумним, справедливим та обгрунтованим, а тому клопотання Відповідача про його зменшення задоволенню не підлягає. Згідно ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки від учасників справи жодних клопотань щодо заходів забезпечення позову не надходило, а тому заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили. Враховуючи викладене та

Outcome: approved