Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

10.01.2022р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення витрат і 3 % річних. Ухвалою судді Наумової О.С. від 14.01.2022р. відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням відповідно до ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. 59). В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 26.03.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та [PERSON] укладено кредитний договір №ML-310/090/2008, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 62\~334,00 доларів США, строк повернення кредиту 27.03.2023р. зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,49 % річних + FIDR процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщенні в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. Також, 26.03.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та [PERSON] укладено договір поруки №SR-310/090/2008, відповідно до якого [PERSON] взяла на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання кредитного договору боржником. 29.06.2010р. між ПАТ «ОТП Банк» і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно з умовами якого банк відступив, а позивач прийняв право вимоги за кредитним договором, в тому числі за кредитним договором №ML-310/090/2008 від 26.03.2008р. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором рішенням Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська від 30.09.2011р. у справі № 2-2255/2011 стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-310/090/2008 від 26.03.2008р. у розмірі 587\~390,15 грн., а також 1700 грн. - судовий збір, 120 грн. - витрати ІТЗ. На даний час рішення не виконано боржниками, у зв`язку з чим відповідачі за період з 11.08.2018р. по 11.08.2021р. мають заборгованість у розмірі 168\~101,03 грн., яка складається з наступного: 109\~142,80 грн. інфляційні втрати за кредитом; 43\~774,81 грн. заборгованість по 3% річних за кредитом; 10\~836, 95 грн. інфляційні втрати по відсоткам; 4\~346,47 грн. - заборгованість по 3% річних по відсоткам. У зв`язку з чим позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором №ML-310/090/2008 від 26.03.2008р. за період з 11.08.2018р. по 11.08.2021р. у розмірі 168\~101,03 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату та час слухання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 18.02.2022р. і на 12.04.2022р. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи, будь-яких клопотань і відзиву на позовну заяву до суду не надав (а.с. 62 63, 67, 71 72). Відповідачка [PERSON] в судові засідання, призначені на 18.02.2022р. і на 12.04.2022р. не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи, будь-яких клопотань і відзиву на позовну заяву до суду не надала (а.с. 68 70). Враховуючи,\~що відповідач\~виходячи з\~положень ч.\~11\~ст.\~128\~ЦПК України\~ вважається\~належним чином\~повідомленим про\~дату,\~час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно до ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи 17.03.2022р. здійснювався за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26.03.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та [PERSON] укладено кредитний договір №ML-310/090/2008, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 62\~334,00 доларів США, строк повернення кредиту 27.03.2023р. зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,49 % річних + FIDR процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщенні в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору (а.с. 4-7). Також, 26.03.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та [PERSON] укладено договір поруки №SR-310/090/2008, відповідно до якого [PERSON] взяла на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання кредитного договору боржником (а.с. 15-16). 29.06.2010р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно з умовами якого банк відступив, а позивач прийняв право вимоги за кредитним договором, в тому числі за кредитним договором №ML-310/090/2008 від 26.03.2008р. (а.с. 19-26). Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2011р. у цивільній справі №2-2255/2011 солідарно стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-310/090/2008 від 26.03.2008р. у розмірі 587\~390,15 грн., а також судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн. (а.с. 27). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, встановлені вищевказаним рішенням суду обставини доказуванню не підлягають. Згідно з\~наданим позивачем\~розрахунком заборгованості\~за вказаним\~кредитним договором\~за період\~прострочення грошового\~зобов`язання з 11.08.2018р. по 11.08.2021р., відповідачі мають заборгованість у розмірі 168\~101,03 грн., яка складається з наступного: 109\~142,80 грн. інфляційні втрати за кредитом; 43\~774,81 грн. заборгованість по 3% річних за кредитом; 10\~836,95 грн. інфляційні втрати по відсоткам; 4\~346,47 грн. - заборгованість по 3% річних по відсоткам (а.с. 31-34). На даний час вказане рішення фактично не виконано боржниками, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] ,\~ [PERSON] інфляційних втрат та 3% річних. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. У відповідності до положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що у разі якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З постанов\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 19.06.2019р.\~у справах\~№703/2718/16-ц\~та №\~646/14523/15-ц видно, що за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом\~в постанові\~від 14.02.2018р.\~по справі\~№ 564/2199/15-ц наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем заявлено вимоги про стягнення коштів саме на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, вказані вимоги підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані (в межах заявлених вимог). Вирішуючи позовні вимоги про стягнення інфляційний втрат та 3% річних з відповідачів на користь позивача з дати ухвалення остаточного рішення суду і до моменту повного виконання рішення суду, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу особа має право звернутися до суду (ст. 16 ЦК України). Вимоги про захист прав на майбутнє не кореспондуються з нормами чинного законодавства України. Отже, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~521,51 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1280 від 26.08.2021р. (а.с. 3). На підставі викладеного,

Outcome: partial