Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

20.10.2021р. До Калинівського районного суду Вінницької області звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1500га., з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0521683800:04:002:0007. В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , яку вона фактично прийняла, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 13.05.2021р. державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області Василишиною Л.В., та зареєстроване в реєстрі за № 855. Окрім цього, до складу спадщини входить присадибна земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка була передана її батькові на підставі рішення 16-ої сесії 21-ого скликання Котюжинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області від 16.02.1994р. Однак, оформити свої спадкові права на дане нерухоме майно вона не має можливості в нотаріальному порядку, а тому вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2021р. позов [PERSON] до Калинівської міськради Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку, переданий на розгляд судді Сєліну Є.В., який своєю ухвалою від 22.10.2021р. відкрив за ним провадження за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 23.02.2022р. закрите підготовче провадження у даній цивільній справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши відзив на позовну заяву, згідно якого Калинівська міськрада Вінницької області не заперечує проти задоволення позову [PERSON] , просить справу розглянути за її відсутності. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. За положенням частини 1 статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частин 1, 3 статті 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004р., ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 р.). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Крім того, у відповідності до пунктів 1, 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. За змістом норм розділу УП спадкового права ЦК України у редакції 1963р., спадковим майном є майно, яке на праві приватної власності належало спадкодавцю на час його смерті. Відповідно до частини 1 статті 524 ЦК України, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно статті 527 ЦК України, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до статті 548 ЦК України, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно статті 549 ЦК України, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21.11.2001р. виконкомом Котюжинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області, а факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08.02.1956р. Котюжинецькою сільською радою Калинівського району Вінницької області, та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 14.08.1977р. Котюжинецькою сільською радою Калинівського району Вінницької області. Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.529 ЦК Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст.553 ЦК України, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Оскільки [PERSON] заяву про відмову від спадщини протягом строку, встановленого ст. 553 ЦК України не подала, вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 13.05.2021р. державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області Василишиною Л.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 855, [PERSON] є спадкоємцем майна після смерті батька [PERSON] , яке складається з цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під номером сорок другим, що розташований на [ADDRESS] , який належав померлому на праві власності згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, [PERSON] , державним реєстратором Черепашинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області 12.10.2020р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2197120805216, номер запису про право власності: 38729456, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, отриманою [PERSON] , державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області 13.05.2021р. індексний номер 256361315. На підставі цього свідоцтва про право на спадщину за законом № 855 від 13.05.2021р., за [PERSON] зареєстроване право приватної власності на об`єкт житлової нерухомості, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 256372978 від 13.05.2021р. Згідно архівного витягу з рішення 16-ої сесії 21-го скликання Котюжинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області від 16.02.1994р. «Розгляд заяв громадян про передачу безплатно у приватну власність земельних ділянок», наданого Архівним відділом Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області за вих.№ 01-12-99 від 05.02.2021р., [PERSON] передані безоплатно у приватну власність земельні ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого підсобного господарства: [ADDRESS] та [ADDRESS] га., в т.ч. 0,15га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та госпбудівель по вул. Привокзальна та 0,55га. для ведення особистого селянського господарства. Остаточні розміри площ земельних ділянок будуть уточнені при проведенні геодезичних вимірюваних робіт для виготовлення державних актів на право власності. Рішенням 37-ої сесії 7-го скликання Котюжинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області № 667 від 15.11.2019р. «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок», [PERSON] надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок загальною площею 0,97га., в т.ч.: 0,1500га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] ; 0,3000га. для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] ; 0,2500га. для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] ; 0,2700га. для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] . Ці земельні ділянки були надані до 2002 року у користування. Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої ФОП [PERSON] , та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НА-5116148312021 від 03.03.2021р., земельній ділянці, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1500га., з цільовим призначенням: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), присвоєно кадастровий номер 0521683800:04:002:0007, та 03.03.2021р. відділом у Татарбунарському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області здійснена державна реєстрація земельної ділянки. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Демко С.В., відділу надання адміністративних послуг Калинівської міської ради Вінницької області № 60332403 від 13.09.2021р., [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку під кадастровим номером 0521683800:04:002:0007, через те, що заявник використала своє право на отримання безоплатно у власність земельної ділянки. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з частиною першою статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Вказані норми встановлюють єдність юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будівель і споруд. Власник, визначаючи юридичну долю збудовних будівель та споруд, одночасно визначає і долю земельної ділянки, на якій вони розташовані. Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір присадибної ділянки (для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), на отримання якої в містах із земель державної або комунальної власності мають право громадяни України, складає не більше 0,10 гектара (пункт «г» частини першої статті 121 ЗК України). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої та третьої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що положення статті 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Виходячи зі змісту вищевказаних норм, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка, з урахуванням нормативів, була виділена спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку, інших будівель та споруд. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, врахувавши цільове призначення спірної земельної ділянки, яка була передана безоплатно у приватну власність спадкодавцю, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявленого позову. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved