Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

У січні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до СФГ «Едельвейс», в якому просив розірвати договір оренди земельної ділянки від 23 травня 2013 року, укладений між [PERSON] та Селянським (фермерським) господарством «Едельвейс», кадастровий номер земельної ділянки 1823184600:01:002:1001, який зареєстрований реєстраційною службою Любарського районного управління юстиції Житомирської області 23 травня 2013 року, номер запису про інше речове право 1031661. Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені витрати по сплаті судового збору та витрати на надання правничої допомоги. В обгрунтування\~позовних вимог\~позивач вказує,\~що він є власником земельної ділянки площею 5,21 га за кадастровим номером 1823184600:01:002:1001, розташованої на території Мотовилівського старостинського округу Любарської селищної ради Житомирської області. 23 травня 2013 року між ним та відповідачем укладено договір оренди землі, згідно якого зазначену вище земельну ділянку позивач передав відповідачу в оренду строком на 15 років. З даним позовом позивач змушений звернутись до суду у зв`язку з тим, що відповідач за період 2019-2021 років не виплатив йому орендної плати. Невиплату орендної плати за 2019-2021 роки відповідач обгрунтовує тим, що згідно додаткової угоди від 31.05.2013 орендна плата виплачена позивачу наперед за 10 років, а тому господарство правомірно не виплачує йому орендної плати. Позивач стверджує, що в травні 2013 року в родині виникла потреба в коштах, а тому він звернувся до голови СФГ «Едельвейс» Марцуна М.В. з проханням виплатити йому орендну плату за пай авансом, на що останній дав згоду. 31.05.2013 між сторонами до базового договору оренди укладена додаткова угода, відповідно до якої позивач отримав кошти в сумі 28270 грн., як попередню оплату орендної плати. Між ними було усно домовлено, що СФГ «Едельвейс» буде щорічно утримувати з належної йому до виплати орендної плати кошти для погашення отриманої попередньої оплати орендної плати, а після погашення суми отриманих коштів, позивачу буде виплачуватись орендна плата. На виконання домовленостей між сторонами, СФГ «Едельвейс» щорічно нараховувало позивачу орендну плату і за рахунок нарахованої орендної плати погашало суму отриманої попередньої оплати. Позивач стверджує, що не розписувався у відомостях про отримання орендної плати і йому не відомо хто за нього розписувався, але він жодного разу, починаючи з 2013 року, орендної плати не отримував і у відомостях про її отримання не розписувався. Позивач вказує на те, що оскільки станом на 2019 рік ним була повністю погашена попередньо отримана орендна плата, СФГ «Едельвейс» з 2019 року повинне було виплачувати позивачу орендну плату. Проте керівник господарства зайняв деструктивну позицію і відмовляється від виконання взятого зобов`язання щодо виплати орендної плати мотивуючи тим, що начебто за умовами додаткової угоди позивач отримав орендну плату за 10 років наперед. Таку позицію відповідача позивач розцінює як нікчемну, через те, що він отримав кошти в розмірі 28270 грн. в якості попередньої оплати орендної плати на безпроцентній основі, і це зазначено в п. 3.2 Додаткової угоди від 31.05.2013 року. В п. 1.2 додаткової угоди також чітко прописано, що це є попередня оплата орендної плати, а в п. 3.2 додаткової угоди зазначено, що попередня орендна плата за 10 років користування земельною ділянкою становить 28270 грн. Після відмови відповідача виплачувати орендну плату, позивач неодноразово звертався до голови СФГ «Едельвейс» Марцуна М.В. з проханням провести взаємозвірку щодо нарахованої йому за 2013-2021 роки орендної плати та утриманих сум в рахунок погашення попередньої оплати орендної плати за додатковою угодою. Проте, голова СФГ «Едельвейс» відмовляється як від проведення взаєморозрахунків так і від надання позивачу документів щодо нарахованих та утриманих сум орендної плати за 2013-2021 роки. 22.12.2021 позивачем направлено відповідачу вимогу про розірвання договору оренди землі, яка залишилась без реагування, а тому [PERSON] вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 21.01.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні. 17 лютого 2022 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, у якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив мотивовано тим, що позовна заява є необгрунтованою, не доведеною, а тому не підлягає задоволенню. Так, представником відповідача вказано, що сторони погодились про можливість виплати орендної плати на 10 років. Орендна плата на момент домовленості складала 2827 гривень за один рік оренди землі, то з урахуванням усіх обов`язкових платежів позивач до сплати мав отримати 2307 гривень, що наперед за 10 років становить 23070 гривень (2307х10=23070), про що сторонами 31.05.2013 укладено Додаткову угоду до Договору оренди землі від 23.05.2013. Обумовлена сума орендної плати була виплачена позивачу 31.05.2013, про що було складено відповідний касовий ордер №6441. Додаткова угода скріплена підписами сторін, що свідчить про те, що сторони досягли домовленості про те, що 23070 гривень це кошти, які мають бути виплачені в рахунок майбутньої орендної плати за 10 років, а тому відсутні підстави для розірвання Договору оренди землі від 23.05.2013, оскільки відповідач в повному обсязі виконав свої зобов`язання та заборгованості зі сплати орендної плати перед позивачем не має. Представник відповідача у поданому відзиві також зазначає, що у позивача відсутні будь-які документи, які підтверджують звернення останнього за правничою допомогою, а тому вважає, що вимога позивача стосовно стягнення на його користь витрат на надання правничої допомоги є необгрунтованою та не підлягає до задоволення. Ухвалою суду від 22 березня 2022 року підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Окрім того, витребувано від Селянського фермерського господарства «Едельвейс» відомості про нарахування та виплату [PERSON] орендної плати за період з 2013 по 2022 роки за оренду земельної ділянки за кадастровим номером 1823184600:01:002:1001. В судовому\~засіданні представник\~позивача адвокат\~Макаренко І.Я.\~позовні вимоги\~підтримав повністю\~з мотивів\~викладених у\~позовній заяві.\~ Вказав,\~що позивач\~після 2013\~року жодного\~разу не\~отримував орендної\~плати, і у відомостях про її отримання не розписувався. Окрім того, із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків вбачається, що [PERSON] за надання майна в лізинг нараховувалися виплати від СФГ «Едельвейс», проте отримання позивачем грошових нарахованих грошових коштів не відбулося.\~Враховуючи те,\~ що\~іншим орендодавцям\~розмір орендної\~плати періодично\~піднімався,\~а розмір\~орендної плати\~позивачу лишався\~незмінним після\~2013\~року,\~представник позивача\~стверджує,\~що уже станом на 2019 рік [PERSON] була повністю погашена попередньо отримана орендна плата, а СФГ «Едельвейс» з 2019 року повинне було виплачувати позивачу орендну плату. За таких обставин представник позивача вважає вказані дії порушенням умов договору оренди землі, а тому просить його розірвати. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнав з мотивів наведених у відзиві на позов. Вказав, що отримані [PERSON] у 2013 році від СФГ «Едельвейс» кошти в сумі 23070 грн. слід вважати орендною платою за землю наперед за 10 років, тобто до 2023 року, а тому просив відмовити в задоволенні позову. Окрім того вказав, про неможливість виконання ухвали суду в частині витребування від СФГ «Едельвейс» відомостей про нарахування та виплату [PERSON] орендної плати за період з 2013 по 2022 роки за оренду земельної ділянки за кадастровим номером 1823184600:01:002:1001, оскільки такі відомості в СФГ «Едельвейс» відсутні, так як орендна плата виплачена позивачу в 2013 році на 10 років на перед. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є бухгалтером СФГ «Едельвейс». Свідок вказала, що в 2013 році позивач звернувся до керівника СФГ «Едельвейс» з пропозицією укласти договір оренди земельної ділянки з можливістю виплати орендної плати за десять років наперед, на що останній погодився. Між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі та укладено додаткову угоду до договору землі, якою визначено попередню орендну плату за десять років користування земельною ділянкою в розмірі 28270,00 грн. Так, в 2013 році позивачу виплачено 23070,00 грн. та в 2014 році проведено доплату в розмірі 5000 грн. Разом з тим свідок вказала, що сторони узгодили, що кошти в сумі 28270,00 грн. є саме орендною платою за 10 років. Також свідок вказала, що оскільки договір оренди землі укладено на 15 років, а сторони узгодили орендну плату в сумі 28270,00 грн. за 10 років, в додатковій угоді вказано що це попередня орендна плата, тобто, орендна плата за 10 років з 15. Окрім того свідок [PERSON] вказала, що нею, як бухгалтером СФГ «Едельвейс» в 2013 році була допущена помилка та в податковій звітності не відображено суми нарахування та виплати позивачу орендної плати за 10 років. Тому, після консультацій з податковим органом, з метою виправлення допущеної помилки, СФГ «Едельвейс» в послідуючі роки поетапно виплачувались податкові зобов`язання за договором оренди землі від 23.05.2013. Разом з тим, свідок вказала, що будь-які відомості про нарахування та виплату [PERSON] орендної плати за договором землі від 23.05.2013 за 2013 - 2022 роки у відповідача відсутні, оскільки уся сума орендної плати була виплачена позивачу на перед в 2013 році та в послідуючому йому нарахування орендної плати не здійснювались. Разом з тим, відрахування податків за цим договором щорічно бухгалтером здійснювалось на підставі загальних відрахувань, які проводились громадянам с.Мотовилівка. Таким чином, враховуючи поетапне збільшення орендної плати жителям с.Мотовилівка, з якими СФГ «Едельвейс» укладено договори оренди землі, збільшувались і податкові відрахування відносно [PERSON] . Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, з кадастровим номером 1823184600:01:002:1001 площею 5,21 га, що розташована на території Мотовилівського старостинського округу Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії ЖТ №001642 03-14, виданого 27 жовтня 2001 року Мотовилівською сільською радою Любарського району Житомирської області. 23 травня 2013 року між [PERSON] та СФГ «Едельвейс» укладено договір оренди землі, згідно якого орендодавець [PERSON] надав, а орендар СФГ «Едельвейс» прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,21 га, розташовану на території Мотовилівської сільської ради Любарського району Житомирської області. Як вбачається з копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, право оренди СФГ «Едельвейс» належної позивачу земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 23.05.2013 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.05.2013 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 3828663 від 23.05.2013, номер запису про інше речове право: 1031661. 31 травня 2013 року між [PERSON] та СФГ «Едельвейс» укладено Додаткову угоду до договору оренди землі від 23.05.2013, за якою строк дії договору становить 15 років з дня реєстрації в реєстраційній службі Любарського районного управління юстиції, а також сторони домовилися щодо виплати орендодавцеві попередньої орендної плати на безпроцентній основі за користування земельною ділянкою в сумі 28270,00 грн. Згідно видаткового касового ордера від 31.05.2013, [PERSON] отримав від СФГ «Едельвейс» орендну плату в сумі 23070 грн. Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що в 2014 році позивачу доплачено 5000 грн, що стверджується видатковим касовим ордером від 04 квітня 2014 року та не заперечувалось сторонами по справі. Разом з тим, з відомостей Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України вбачається, що [PERSON] у період з 2013 по 2020 рік СФГ «Едельвейс» нараховувалася плата за надання майна у лізинг, а саме: у 2013 році нараховано та виплачено 3561,16 грн., у 2014 році 10419,90 грн., у 2015 році 19076,05 грн., з 2016 по 2017 рік 23696,40 грн., з 2018 по 2020 рік нараховано та виплачено 23696 грн. 40 коп. Однак, як встановлено в судовому засіданні зазначені кошти позивач не отримував, що не заперечувалось сторонами по справі. Відповідно до ст.93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Частиною 1 статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Вказаному праву орендодавця кореспондує обов`язок орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату за володіння і користування його земельною ділянкою. Відповідно до статті 21 вказаного Закону, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно ст.31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі і несплату орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. За змістом статті 610 ЦК України цивільне законодавство розрізняє наступні порушення зобов`язання: невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно вимог частин 1 та 2 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Пунктом 41 спірного договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Встановивши вищевказані обставини справи та застосувавши до спірних правовідносин положення ст.ст. 93, 141 Земельного кодексу України, ст.ст. 6, 13, 21, 24, 31, 32 Закону України «Про оренду землі» та ст.ст. 651 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено істотне порушення договору оренди землі, а саме: систематичну несплату орендної плати позивачу за користування належною йому земельною ділянкою за період з 2019 по 2021 рік, унаслідок чого позивач, як орендодавець, був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору оренди, що є підставою для задоволення позову про розірвання цього договору. Як встановлено судом, відповідно до п. 3.2. Додаткової угоди, за домовленістю обох сторін попередня орендна плата за десять років користування земельною ділянкою становить 28270 грн. Зазначена Додаткова угода в реєстраційній службі не реєструвалася і видатковий касовий ордер №6441 від 31 травня 2013 року про виплату [PERSON] орендної плати в сумі 23070 грн. не містить посилання, що вказана сума є орендною платою за 10 років, виплаченою відповідно до цієї Додаткової угоди. Натомість, згідно касового ордеру №6441 від 31 травня 2013 року зазначено, що орендна плата в сумі 23070 грн. є авансом. Згідно касового ордера від 04 квітня 2014 року вбачається, що кошти в сумі 5000 грн. виплачені [PERSON] як часткова плата за пай. З огляду на викладене вбачається, що визначена у додатковій угоді оплата не визначалася остаточною і незмінною, а є попередньою платою за десять років. Таким чином, суд дійшов висновку, що вищевказані видаткові касові ордера, як і Додаткова угода про виплату попередньої орендної плати наперед, не є належним та допустимим доказом на підтвердження сплати орендної плати за десять років наперед. Судом витребовувались від відповідача відомості про нарахування та виплату [PERSON] орендної плати за період з 2013 по 2022 роки за оренду земельної ділянки за кадастровим номером 1823184600:01:002:1001, разом з тим, ухвала суду не виконана, зазначені відомості до суду не надані. З пояснень представника відповідача та свідка [PERSON] випливає, що в СФГ "Едельвейс" відсутні вказані відомості, так як виплата орендної плати проведена на 10 років наперед, та в послідуючі роки нарахування та виплата орендної плати за оренду земельної ділянки за кадастровим номером 1823184600:01:002:1001 [PERSON] не проводилась. Разом з тим, суд ставиться критично до таких тверджень представника відповідача та свідка, оскільки вони спростовуються наданими представником позивача відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків. Суд також ставиться критично до тверджень представника відповідача відносно того, що надані відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України є неналежним доказом нарахування та виплати [PERSON] орендної плати за договором оренди землі від 23.05.2013, оскільки в 2014 році СФГ "Едельвейс" укладено ще чотири договори оренди земельних ділянок, і зазначені суми є зведеними відомостями по усім орендованим земельним ділянкам, оскільки до суду не надано доказів на підтвердження зазначених обставин. Так, в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що дійсно в 2014 році [PERSON] укладено ще чотири договори земельних ділянок, за які в 2014 році йому виплачено орендну плату за 10 років. Разом з тим, свідок вказала, що первинні відомості про нарахування [PERSON] орендної плати як за договором оренди землі від 23.05.2013, так і за послідуючими договорами в СФГ "Едельвейс" відсутні, оскільки орендна плата йому не нараховувалась та не виплачувалась. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт того, що оскільки загальна нарахована сума попередньої орендної плати за 2013-2019 роки становила 28070 грн та станом на 2019 рік з позивача утримана за рахунок виплачених наперед йому коштів, то з 2019 року у відповідача виник обов`язок сплачувати оренду плату за договором. Проте, цього обов`язку відповідач не виконував, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розірвання договору. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було допущено істотне порушення договору оренди землі, а саме: систематичну несплату орендної плати позивачу за користування належною йому земельної ділянки за 2019 - 2021 роки, тобто позивач був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору оренди. Відповідно до квитанції №41 від 18 січня 2022 року [PERSON] сплатив 10000 грн. за надання правничої допомоги. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 992,40 грн. та витрати за надання правничої допомоги в сумі 10000 грн. Враховуючи наведене,\~

Outcome: approved