Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Лановецької державної нотаріальної контори Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про встановлення факту родинних відносин із померлим [INFO] [PERSON] , а також про визнання права власності на 2/5 частини житлового будинку, загальною площею 64.50 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] [PERSON] . Заявлені вимоги позивачка мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , якому за життя 02 лютого 1994 року виконавчим комітетом Загірцівської сільської Ради народних депутатів Тернопільської області було видано Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, зокрема на 2/5 частини житлового будинку [ADDRESS] . Решта 3/5 частини вказаного будинку зареєстровано за позивачкою. Згодом, в зв`язку зі зміною нумерації, №95 даного житлового будинку було змінено на [ADDRESS] . На день смерті батька позивачка проживала та була зареєстрована разом з ним, інших осіб зареєстрованих не було та більше з ним ніхто не проживав. Після смерті спадкодавця позивачка у встановленому порядку прийняла спадщину, проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, так як в даний час їй неможливо підтвердити факт родинних стосунків з покійним, оскільки існують розбіжності в написанні імені батька в різних правовстановлюючих документах та не подано документи, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, що унеможливлює їй, як спадкоємцю, прийняти спадщину. Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок померлого було помилково видано на ім`я « [PERSON] », в той час як вірно [PERSON] . Крім того, в свідоцтві про народження позивачки в графі «батько» також було зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Вказані розбіжності не можуть бути виправленими, оскільки спадкодавець втратив цивільну правоздатність та дієздатність, а тому позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, хоч належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, однак від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Представник відповідача - Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить слухати справу без участі представника відповідача, щодо рішення по справі покладається на думку суду. Представник третьої особи - Лановецької державної нотаріальної контори Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить слухати справу без участі представника третьої особи, щодо рішення по справі покладається на думку суду. Дослідивши докази по справі, суд з`ясував наступні обставини. Згідно копій паспорту позивачки серія [NUMBER] та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, документи видано на ім`я [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії свідоцтва про народження позивачки серія [NUMBER] , виданого 12 січня 1966 року, зареєстрованого в с.Михайлівка Лановецького району Тернопільської області, [PERSON] народилася [INFO] , в графі батько зазначений [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого 19 травня 1974 року, місце реєстрації Радошівська сільрада Шумського району Тернопільської області, [PERSON] та [PERSON] 19 травня 1974 року уклали шлюб, після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєні прізвища « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про народження спадкодавця серія [NUMBER] , виданого повторно 06 червня 1950 року бюро запису актів громадянського стану с.Великі Дедеркали Тернопільської області, документ видано на ім`я [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , зареєстрованим Загірцівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області 25 березня 1995 року, актовий запис за №4, та на належне йому майно відкрилася спадщина. Як вбачається з копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №67066731, виданого 29 жовтня 2021 року Лановецькою державною нотаріальною конторою Тернопільської області, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є [PERSON] , дата смерті [INFO] . Згідно копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 02 лютого 1994 року головою виконкому Загірцівської сільської Ради народних депутатів Тернопільської області, виконком Загірцівської сільської Ради народних депутатів Тернопільської області посвідчує, що 2/5 частини жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] на праві особистої власності. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Загірцівської сільської Ради народних депутатів №4 від 11 січня 1994 року «Про оформлення права власності на будинковолодіння». Згідно копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 02 лютого 1994 року головою виконкому Загірцівської сільської Ради народних депутатів Тернопільської області, виконком Загірцівської сільської Ради народних депутатів Тернопільської області посвідчує, що 3/5 частини жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] на праві особистої власності. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Загірцівської сільської Ради народних депутатів №4 від 11 січня 1994 року «Про оформлення права власності на будинковолодіння». Згідно довідки №01/03-16/4, виданої 10 січня 2022 року Загірцівським старостинським округом Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, згідно рішення третьої сесії четвертого скликання №29 від 10 вересня 2002 року було проведено на території сільської ради перейменування вулиць і перереєстрація житлових будинків, а саме в [PERSON] на даний час номер житлового будинку [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Лановецької державної нотаріальної контори Джуса С.З. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 грудня 2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, після померлого [PERSON] , оскільки спадкоємицею не подано відомості та документи, що підтверджують факт родинних стосунків між спадкодавцем та спадкоємицею, а також документи, які підтверджують право власності на рухоме та нерухоме майно. Як вбачається з довідки №344/01-16, виданої 02 листопада 2021 року державним нотаріусом Лановецької державної нотаріальної контори Джус С.З., спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] є дочка [PERSON] , яка 29 жовтня 2021 року подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Інші спадкоємці в нотаріальну контору не звертались, свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, не видане. Згідно довідки №02/03-11/4, виданої 10 січня 2022 року Загірцівським старостинським округом Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, померлий [INFO] [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] та з ним на день смерті була зареєстрована й проживала дочка [PERSON] , 1951 року народження по даний час та більше ніхто не був зареєстрований та не проживав. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В даному випадку встановлення факту родинних відносин необхідно позивачці для прийняття спадщини, оскільки вона претендує на спадкове майно після смерті [PERSON] . ?Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. ?Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. ?Відповідно до ст. 293 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. ?Факт, про встановлення якого просить позивачка, має для неї юридичне значення, оскільки надає право для реалізації спадкових прав. Захистити свої права в інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, позивачка не може. ?Проаналізувавши наведене, суд вважає, що матеріалами справи доведено факт, що позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] , який помер [INFO] , а також, що [PERSON] та [PERSON] одна і та ж особа, а тому є законні підстави для задоволення даної вимоги. ?Щодо визнання за позивачкою права власності на спадкове майно суд, виходив із наступного. Приписами ст.129 Конституції України передбачено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (частина перша статті 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина перша статті 1218 ЦК України). Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як судом встановлено, спадщина відкрилася в зв`язку із смертю [PERSON] , а саме [INFO] . Відповідно до роз`яснень Пленуму ВСУ постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК (16 січня 2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до вимог ст.ст.524, 525, 526, ЦК України (1963 року), який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Статтею 529 ЦК України (1963 року) встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з вимогами ст.ст.548, 549 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини, або якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивачка [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як на час смерті спадкодавця проживала разом з ним. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями, що підтверджується відмовою державного нотаріуса Лановецької державної нотаріальної контори від 02 грудня 2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13 грудня 1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали. Згідно технічного паспорта, складеного на ім`я [PERSON] - 2/5 частини, [PERSON] - 3/5 частини, 10 листопада 1990 року, виданого 23 лютого 1994 року Лановецьким районним бюро технічної інвентаризації Тернопільської області, житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] , був побудований в 1964 році. Згідно п.43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 (в редакції постанови КМУ від 23 серпня 2016 року №553), для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; 2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. З листа Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючі документи відсутні, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. За таких обставин, суд вважає, що позивачкою доведено обставини викладені нею в позовній заяві щодо спадщини у вигляді житлового будинку, а отже, [PERSON] має право на прийняття спадщини за законом у вигляді житлового будинку. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Беручи до уваги вищевказані факти щодо спадкування спадкового майна в поєднанні з процесуальними нормами законодавства, а також враховуючи те, що позивач фактично прийняла спадщину, суд дійшов висновку, що [PERSON] є спадкоємцем за законом спадкового майна, яке належало [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що позивачка [PERSON] є спадкоємицею [PERSON] та набула право власності на спірне майно в порядку спадкування за законом, оскільки прийняла спадщину у встановленому законом порядку, а оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі можливості немає через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця.

Outcome: approved