Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

Позивач АТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.10.2017 року між останнім та [PERSON] було укладено договір №482730 про надання банківських послуг. Відповідно до умов договору позивачем було надано відповідачу кредит у сумі 1900 грн. 00 коп. [INFO] [PERSON] помер. 15 січня 2020 року АТ «Креді Агріколь Банк» звертався з претензією до спадкоємців [PERSON] 11 лютого 2020 року приватний нотаріус Любарського районного нотаріального округу Соляр В.М. листом повідомляв позивача про те, що спадкоємцями [PERSON] є його дочки [PERSON] та [PERSON] 18 березня 2020 року, 08 липня 2020 року та 18 серпня 2020 року АТ «Креді Агріколь Банк» направлялись вимоги відповідачам. Таким чином, просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Креді Агріколь Банк» суму боргу у розмірі 1646 грн. 69 коп. та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 06 квітня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було задоволено клопотання представника АТ «Креді Агріколь Банк» та витребувано у приватного нотаріуса Любарського нотаріального округу Соляра В.М. належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Ленінського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~30\~червня 2021\~року було\~задоволено клопотання\~представника позивача\~та витребувано\~відомості щодо\~спадкового майна\~ [PERSON] :\~у Любарської\~селищної ради\~Житомирського району\~Житомирської області\~належним чином\~завірену довідку\~про наявність\~у власності\~нерухомого майна,\~земельної ділянки\~на території\~Любарської селищної\~ради Житомирського\~району Житомирської\~області;\~у Комунального\~підприємства «Бердичівське\~міжміське бюро\~технічної інвентаризації»\~Житомирської обласної\~ради належним\~чином завірені\~копії документів\~про право\~власності на\~об`єкти нерухомого\~майна;\~у Регіональному\~сервісному центрі\~МВС в\~Житомирській області\~належним чином\~завірену довідку\~про наявність\~зареєстрованих транспортних\~засобів у\~власності;\~у Головного\~управління Держпродспоживслужби\~в Житомирській\~області належним\~чином завірену\~довідку про\~наявність зареєстрованої\~сільськогосподарської техніки\~у власності; у Реєстраційної\~служби Головного\~управління юстиції\~у Житомирській\~області Витяг з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно,\~яке перебуває\~або перебувало\~у власності;\~у Реєстраційної\~служби Любарського\~районного управління\~юстиції Витяг\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно,\~яке перебуває\~або перебувало\~у власності;\~у Міськрайонному управлінні у Житомирському районі та м. Житомирі Головного управлінні Держгеокадастру у Житомирській області належним чином завірену довідку про наявність земельної ділянки у власності. 21 грудня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільної справи у розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2022 року було закрито підготовче провадження у справі. Представником позивача подано заяву, в якому просив суд розглядати справу без участі представника, позовні вимоги підтримував та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі у судові засідання не з`явилися, на підставі ст. ст. 128, 130 ЦПК України неодноразово повідомлялися належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать конверти, які повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», також відповідачі про день та час розгляду справи неодноразово повідомлялись шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, заперечень проти позову суду не представили, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 19 квітня 2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська вирішено питання про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що 10 жовтня 2017 р. між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено Договір про відкриття поточного (карткового) рахунку, видачу кредитної платіжної картки та їх обслуговування № [NUMBER] , відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредитний ліміт на суму 1900 грн. 00 коп. (а.с. 7). Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі: надав відповідачеві кредитні кошти, що підтверджується розрахунком заборгованості перед АТ «Креді Агріколь Банк» по кредиту, наданому [PERSON] , за кредитним договором №482730 від 10.10.2017 року, станом на 14 грудня 2020 року (а.с. 6) та виписками з рахунку (а.с. 132-137). Крім того, зазначеними виписками з рахунку підтверджується рух коштів по рахунку, що є свідченням отримання кредитної картки особою та її використанням. Також судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого Любарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 30 липня 2019 року (а.с. 8). Матеріалами справи підтверджено, що станом на 14 грудня 2020 року, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредиту [PERSON] за кредитним договором №482730 від 10 жовтня 2017 року, залишилась прострочена заборгованість у розмірі 1646 грн. 69 коп. Вказана заборгованість, згідно норм чинного законодавства входить до складу спадщини, яка відкрилась після смерті померлого. Судом встановлено, що 15 січня 2020 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» було направлено до Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області претензію кредитора до спадкоємців (а.с. 9). Також судом встановлено, що приватним нотаріусом Любарського районного нотаріального округу Соляром В.М. листом від 04.02.2020 року (а.с. 10) було повідомлено позивача про те, що згідно матеріалів спадкової справи спадкоємцями майна померлого [PERSON] є дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується, зокрема, заявами про прийняття спадщини від [PERSON] та [PERSON] від 10 грудня 2019 року (а.с. 67, 71), які містяться в матеріалах спадкової справи №379/2019, копію якої було направлено приватним нотаріусом Любарського районного нотаріального округу Соляром В.М. на вимогу суду (а.с. 53-86). Матеріалами справи підтверджено, що 18 березня 2020 року за №10451/1047, №10451/1048 та 08 липня 2021 року за №10451/2253, №10451/2252 позивачем було направлено вимоги відповідачам, як спадкоємцям [PERSON] (а.с. 11, 12, 14). В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 615 ЦК України не припустима одностороння відмова від зобов`язання. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Зі смертю позичальника зобов`язання щодо повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Згідно із частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці в спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень статті 1282 ЦК України. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц роз`яснено, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в частинах другій, третій статті 1281 ЦК України, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених у статті 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. На виконання ухвали суду від 30 червня 2021 року було отримано листи від: Комунального підприємства «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради (а.с. 152), Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області (а.с. 159), Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 161-163), РСЦ ГСЦ МВС в Житомирській області (а.с. 179), Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області (а.с. 181), відповідно до змісту яких було надано інформацію стосовно відсутності будь-якого рухомого чи нерухомого майна зареєстрованого за [PERSON] . Судом також\~встановлено,\~що матеріали\~спадкової справи\~№379/2019\~також не\~містять дані\~про наявність\~будь-якого\~майна,\~що входить\~до складу\~спадщини [PERSON] . Оскільки боржник помер, то відповідати перед кредитором на підставі ст. ст. 1281,1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, АТ «Креді Агріколь Банк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями померлого [PERSON] , прийняли після нього спадщину, а вартість майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину, є відповідною розміру заборгованості. Отже, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів існування будь-якого майна, яке входить до складу спадщини та могло бути успадковане відповідачами чи будь-якими іншими спадкоємцями. Інформація, що витребувалась за клопотаннями позивача, в процесі судового розгляду справи від компетентних органів також не підтвердила наявність такого майна. Також ставлячи вимоги про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості, позивачем взагалі не зазначається, яка сума підлягає стягненню з кожної з них, оскільки вимоги кредитора спадкоємець зобов`язаний задовольнити особисто саме в тому розмірі, який відповідає його частці у спадщині і такий обов`язок не є солідарним. Відповідно до вимог статей 76-79, 81 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин, враховуючи недоведеність позивачем факту наявності об`єму та вартості спадкового майна після смерті [PERSON] , у межах вартості якого спадкоємці несуть відповідальність перед кредитором, суд вважає, що вимоги АТ «Креді Агріколь Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. Вказаний висновок суду також узгоджується із правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року по справі № 306/2000/16-ц (провадження № 61-30819св18) та Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2019 року по справі № 645/4229/16 (провадження № 61-31221св18). Питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою у задоволенні позову вважає за необхідне покласти такі витрати на позивача.

Outcome: dismissed