Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

Позивач військова частина [NUMBER] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення коштів за отримане речове майно, згідно якого просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , жителя [ADDRESS] , на користь військової частини [NUMBER] кошти за отримане речове майно, строки носіння якого не закінчилися, несплачених після виключення із списків особового складу частини та за перевикористану відпустку в загальній сумі 7741.64 гривень та судовий збір в розмірі 2270.00 гривень. З позовної заяви позивача вбачається, що військова частина\~ [NUMBER] \~є складовою\~частиною Збройних\~Сил України\~і юридичною\~особою,\~підпорядкована Міністерству\~оборони України,\~включена до\~Єдиного державного\~реєстру підприємств\~і організацій\~України,\~перебуває на\~утриманні державного\~бюджету,\~має самостійний\~баланс та\~печатку із\~зображенням Державного\~герба України\~і своїм\~найменуванням а\~також володіє,\~користується та\~розпоряджається закріпленим\~за нею\~майном відповідно\~до його\~цільового та\~функціонального призначення.Командир військової частини [NUMBER] несе повну відповідальність за діяльність підпорядкованої частини, за стан і ефективне використання закріпленого за нею державного майна, за витрачання грошових коштів, а також за вжиття вичерпних заходів з метою погашення дебіторської заборгованості перед військовою частиною. Згідно наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) від 16.05.2017 № 106, солдат [PERSON] , військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини польова пошта [NUMBER] вважається таким, що уклав контракт терміном на три роки з 16.05.2017 по 15.05.2020. Відповідно, Міністерством оборони України в особі військової частини польова пошта [NUMBER] [PERSON] видано речове майно, згідно визначених норм. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 20.11.2019 № 253 солдата [PERSON] , як військовослужбовця військової служби за контрактом, який перебував в розпорядженні командира військової частини [NUMBER] звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту «е» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальний вироку суду) пункту 2 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно 20.11.2019 [PERSON] виключено із списків особового складу військової частини [NUMBER] та знято з усіх видів забезпечення. Також з 20.11.2019 [PERSON] вважається таким, що справи та посаду здав та вибув до Теребовлянського РВК Тернопільської області для постановки на військовий облік. На момент виключення із списків особового складу військової частини [NUMBER] та зняття з усіх видів забезпечення, за відповідачем рахувалося речове майно, строки носіння якого не вийшли, на загальну суму 9025.84 гривень. Так, наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 20.11.2019 № 253 визначено, утримати з грошового забезпечення [PERSON] кошти за недонос речового майна у розмірі 9025.84 гривень. Згідно витягу з книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] , з грошового забезпечення відповідача стягнуто 1284.20 гривень і на даний час сума заборгованості [PERSON] перед державою в особі військової частини [NUMBER] за недонос речового майна, строки носіння якого не закінчилися складає 7741.64 гривень. Таким чином, [PERSON] , як колишній військовослужбовець військової частини [NUMBER] , якого звільнено з лав Збройних Сил України, у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, згідно вимог вищевказаних нормативно-правових актів, зобов`язаний відшкодувати державі в особі військової частини [NUMBER] кошти за отримане речове майно, строки носіння якого не вийшли, не сплачені після виключення із списків особового складу частини в сумі 7741.64 гривні. Зважаючи на те, що відповідача звільнено з лав Збройних Сил України, у зв`язку із службовою невідповідністю, військова частина [NUMBER] має право на утримання з нього грошових коштів за отримане речове майно, строки носіння якого не закінчилися. \~ \~ З\~метою досудового\~врегулювання спору\~08.12.2021\~за №\~7839\~військовою частиною\~ [NUMBER] \~на адресу\~відповідача було\~направлено лист\~з проханням\~в добровільному\~ порядку\~ відшкодувати\~ \~заборгованість.Водночас, жодних дій, щодо добровільного відшкодування вказаної вище заборгованості, відповідачем не вчинялось, так само як і не повідомлялось про причини неможливості такого відшкодування. \~ \~ 12\~січня 2022\~року ухвалою\~суду відкрито\~провадження за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~без повідомлення\~сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 22 лютого 2022 року ухвалою \~суду \~ постановлено\~ перейти\~від розгляду\~справи в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без повідомлення\~сторін до\~розгляду справи\~ в\~ судовому\~ засіданні\~з повідомленням\~сторін,\~ та надано відповідачу строк для надання заяви із запереченнями, щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. В судове засідання представник позивача військової частини [NUMBER] не з`явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Відзиву на позовну заяву та заперечень, щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачем подано не було. Оскільки, відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання без поважних причин, хоча належним чином повідомлявся про день слухання справи в суді, у відповідності до статті 281 ЦПК України, суд ухвалив винести заочне рішення по справі. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань. Згідно наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) від 16.05.2017 № 106, солдат [PERSON] , військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини польова пошта [NUMBER] вважається таким, що уклав контракт терміном на три роки з 16.05.2017 по 15.05.2020. З довідки № 233 від 03 вересня 2021 року слідує, що згідно спільної директиви МО України та ГШ ЗС України від 26.04.2017 № Д-322/1/15дмк, директиви командувача військ ОК «Захід» від 27.04.2017 № Д-6дск та розпорядження начальника штабу першого заступника командира військової частини [NUMBER] від 31.05.2017 № 501/4/1/755, військова частина польова пошта [NUMBER] з 01.07.2017 перейшла на умовне найменування «військова частина [NUMBER] ». З витягу з наказу МО України командира військової частини польової пошти [NUMBER] № 106 від 16.05.2017 вбачається, що Солдата [PERSON] , призначено на посаду номера обслуги третьої гармати першого гарматного артилерійського взводу третьої гарматної артилерійської батареї першого гарматного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта [NUMBER] , ВОС - 133533А, шпк «солдат» з посадовим окладом 530 гривень на місяці, на іншими надбавками та грошовими винагородами. З витягу з наказу МО України командира військової частини [NUMBER] № 253 від 20.11.2019 вбачається, що військовослужбовця військової служби за контрактом солдата [PERSON] , який перебуває у розпорядженні командира військової частини [NUMBER] , відповідно до підпункту «е» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду) пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнено з військової служби у запас та він вважається таким, що 20 листопада 2019 року вибув до Теребовлянського районного військового комісаріату Тернопільської області для постановки на військовий облік. 20 листопада 2019 року [PERSON] виключений зі списків особового складу військової частини [NUMBER] . З 20 листопада 2019 року знятий з yсіx видів забезпечення та 20 листопада 2019 року з котлового забезпечення обідами. Згідно витягу з книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] , з грошового забезпечення відповідача стягнуто 1284.20 гривень, станом на 01.01.2021 сума заборгованості [PERSON] перед державою в особі військової частини [NUMBER] за недонос речового майна, строки носіння якого не закінчилися складає - 7741.64 гривень. 07.12.2021 за № 7839 військовою частиною [NUMBER] на адресу [PERSON] \~ було\~направлено лист\~з проханням\~в добровільному\~ порядку\~ відшкодувати\~ \~заборгованість в загальній сумі 7741.64 гривень до 18.12.2021. Відповідно до ст. ст.\~1,\~2,\~3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України»\~військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Порушення вимог чинного законодавства України при використанні закріпленого за військовими частинами Збройних Сил України військового майна, що спричинило його втрату порушує економічні інтереси держави. Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, визначає Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене\~Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР\~із змінами і доповненнями, внесеними\~Законом України від 21 грудня 2000 року № 2171-III. Згідно з п. 2 зазначеного Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. У випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов`язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна. Пунктом 8 Положення передбачено, що залежно від того навмисно чи необережно заподіяно шкоди, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність. Згідно з п.13 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети. Відповідно до п.14 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.16 Положення розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово- роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України. Згідно з п.30 Положення у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення гро стягнення з неї заподіяної шкоди командир(начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. Визначення розміру шкоди та порядок її відшкодування передбачено розділом IV зазначеного Положення, де, зокрема, передбачено, що за висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми. Відповідно до\~статті 326 ЦК України,\~у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. За нормами ч. 1\~ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню вказаної шкоди, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме в розмірі - 7741.64 гривень. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до\~ статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved