Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту також - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі по тексту також - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому вказує, що 13 лютого 1999 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] . Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Стрижівської сільської ради Любарського району Житомирської області. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище позивача. В період спільного проживання у них народилися діти: син - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] , які досягли повноліття і є самостійними. З серпня 2020 року позивач з відповідачкою не проживають разом і не підтримують подружніх відносин. Причиною фактичного розпаду сім`ї і звернення до суду послужила виявлена несумісність їх поглядів на різні сторони подружнього життя. Через це між ними часто виникали непорозуміння і суперечки із взаємними образами, які їм дедалі важче стало долати і подальше спільне проживання стало нестерпним та неприйнятним для позивача. Прийшло розуміння неможливості збереження їхнього шлюбу. З огляду на викладені вище обставини, рішення про необхідність розірвання шлюбу є твердим переконанням позивача, а тому примирення між ними бути не може. Позивач стверджує,\~що хоча\~неповнолітніх дітей\~від спільного\~проживання у\~них немає,\~але відповідачка\~не бажає\~розірвати шлюб\~через органи\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Питання розподілу спільного майна подружжя буде вирішено у подальшому. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві він просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання на розгляд справи не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, хоча про час, дату і місце засідання повідомлялася належним чином. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що справу слід розглядати у порядку заочного провадження у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 13 лютого 1999 року виконавчим комітетом Стрижівської сільської ради Любарського району Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), про що складено відповідний актовий запис №7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно\~\~ до частини другої статті 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~інтересам\~їхніх\~дітей,\~що мають істотне значення.\~ Частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України\~встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені його особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному об`ємі, з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню на його користь судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved