Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кобеляцького районного суду з позовом, у якому прохала встановити факт родинних відносин, а саме, що вона, [PERSON] , [INFO] , є двоюрідною сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] , актовий запис № 70. Інших вимог позивачкою не заявлялося. Позов обґрунтований наступним. [INFO] померла двоюрідна сестра позивачки по материнській лінії [PERSON] , яка проживала в селі Вітрова Балка Полтавського району Полтавської області (стара назва: село Котовське Кобеляцького району Полтавської області). За життя [PERSON] заповітів не складала. При житті вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у цій справі, [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно, а саме: земельні ділянки з кадастровими номерами 5321880700:00:008:0119 (площа: 4,5498 га; цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; державний акт на право власності на землю: ІІІ-ПЛ № 029776 від 23.02.1998); 5321880700:00:008:0069 (площа: 4,55 га; цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; державний акт на право власності на землю: ЯЛ № 703190 від 08.07.2010); 5321880700:00:008:0118 (площа: 4,55 га; цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; державний акт на право власності на землю: РЗ № 671026 від 12.12.2003). У встановлені законом строки позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка обґрунтована тим, що заявником не надано документів, які підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем. Під час розгляду справи в суді представник позивачки адвокат Дробаха Артур Едуардович позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Галушко Сергій Станіславович під час розгляду справи в суді, не заперечуючи та визнаючи факт родинних відносин позивачки і померлої, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що вказаний факт родинних відносин не заперечується, підтверджується наявними документами, які однак не були подані нотаріусу, а встановлення цього факту не матиме для позивачки юридичних наслідків, оскільки у померлої наявні спадкоємці першої черги. Третя особа, Кобеляцька державна нотаріальна контора, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, раніше подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши представників сторін, проаналізувавши їхні доводи, доводи позовної заяви та наявні докази, суд робить висновок, що позов задоволенню не підлягає зважаючи на таке. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З огляду на зазначені положення слід звернути увагу, що захисту в порядку цивільного судочинства підлягають не будь-які права, свободи чи законні інтереси особи, а лише: 1) порушені, або 2) невизнані, або 3) оспорювані. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Відповідно до ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Аналіз положень ст. 315 ЦПК України дає підстави стверджувати, що встановленню в судовому порядку підлягають лише факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Водночас, Верховний Суд неодноразово вказував (зокрема, у постановах від 08.11.2019 у справі №14-481цс19, від 10.04.2019 у справі №14-567цс18, від 17.03.2021 у справі №61-9917св18), що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Метою звернення [PERSON] із позовом про встановлення факту родинних відносин є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 листопада 2021 року заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду та роз`яснено, що спір про право на спадкування після смерті [PERSON] може бути вирішений в порядку позовного провадження. Судом встановлено, що Кобеляцькою державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 127/2020 на майно померлої [INFO] [PERSON] . У межах цієї спадкової справи державним нотаріусом винесено постанову від 26.01.2021, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його дружини [PERSON] у зв`язку з поданням документів, які не відповідають вимогам законодавства, та відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на спадкове майно. Зазначена постанова вмотивована тим, що заява [PERSON] про прийняття спадщини була посвідчена нотаріусом Євпаторійського міського нотаріального округу Республіки Крим Щендрик Світланою Андріївною, а тому не може бути прийнята для вчинення нотаріальної дії відповідно до ч.3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат», а також тим, що заявник не надав нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Також у межах цієї спадкової справи державним нотаріусом винесено постанову від 21.07.2021, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів про її родинні та інші відносини з померлою та в зв`язку з наявністю спадкоємця першої черги. Ця постанова вмотивована тим, що заявник не надав документів, які є доказами родинних та інших відносин з померлою, а також тим, що [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги та усуває від спадщини всіх інших можливих спадкоємців за законом наступних черг. Таким чином, із наданих документів та тверджень представників сторін вбачається спір між спадкоємцями за законом першої та п`ятої черг саме про право на спадкування, а не щодо існування факту родинних відносин, однак питання вирішення цього спору позивачкою не ставилося. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Позивачкою не доведено усунення [PERSON] як спадкоємця першої черги від спадкування, неприйняття ним спадщини або відмови від її прийняття, та відсутність спадкоємців другої-четвертої черг, а тому слід вважати недоведеним одержання [PERSON] права на спадкування як спадкоємця п`ятої черги. Прийняття нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо обох можливих спадкоємців не тотожне зазначеним у ст. 1258 ЦК України обставинам та не доводить їх існування. Таким чином, слід зробити висновок про відсутність спору про існування факту родинних відносин, який би міг бути вирішений у межах цієї справи шляхом задоволення саме цього позову, а обраний позивачкою спосіб не призводить до поновлення чи захисту її прав, оскільки без вирішення спору щодо права спадкування суд позбавлений можливості зробити обґрунтований висновок, що від встановлення факту родинних відносин залежатиме виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав позивачки. Разом з тим, позовна заява не містить будь-яких відомостей про неможливість підтвердження факту, який позивачка прохає встановити, у інший спосіб та щодо обставин, які би вказували на вжиття нею заходів на його підтвердження. У судовому засіданні представником позивачки також не було зазначено й доведено відповідних обставин. У той же час, щодо факту родинних відносин [PERSON] та [PERSON] , з документів, що були надані стороною позивача суду, вбачається наступне. Так, із поданих документів встановлено, що батьками [PERSON] були: - батько - [PERSON] ; - мати - [PERSON] , яка була дочкою [PERSON] та [PERSON] . Будь-яких документів щодо родинних зв`язків померлої [PERSON] позивачем суду не надавалося, клопотань про їх витребування не заявлялося. Водночас, позивачкою як доказ родинних відносин надано відповідь Кобеляцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області № 282/20.8-27 від 01.10.2021 на запит б/н від 30.09.2021, надану адвокату Дробасі Артуру Едуардовичу із приміткою «інформація довідкового характеру», про те, що в архіві Кобеляцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться: - актовий запис про народження № 4, складений 18.01.1952 року виконавчим комітетом Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, на [PERSON] ; - актовий запис про шлюб № 101, складений 06.12.1970 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області, на [PERSON] та [PERSON] ; - актовий запис про народження № 396 (поновлений), складений 16.11.1955 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області, на [PERSON] . Вказана відповідь не містить відомостей про родинні відносини зазначених у ньому осіб та не є належним доказом факту, про встановлення якого позивачка прохає суд. Водночас, вказані у відповіді відомості суду позивачем не надавалися, а питання про їхнє витребування ані у позовній заяві, ані під час підготовчого провадження, ні під час розгляду справи по суті сторонами не ставилося. Інші докази факту, про який ставиться питання у позові, суду не надавалися і не зазначалися, про їхнє існування сторони не повідомляли. Таким чином, слід зробити висновок, що позивачкою самостійно не доведено факт її родинних відносин з померлою [PERSON] , а доведеність цього факту на час розгляду справи в суді ґрунтується виключно на припущеннях та факті визнання цієї обставини стороною відповідача. Водночас, визнання стороною відповідача факту родинних відносин між позивачкою та померлою сам по собі не може бути підставою для задоволення позову за відсутності належних, достатніх та допустимих доказів 1) існування такого факту, 2) неможливості його підтвердження у інший спосіб та 3) породження ним правових наслідків для позивачки, а тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed