Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

Позивач, в особі Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] і [PERSON] , щодо їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини, по 1 / 4 частини від усіх їх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, на особовий рахунок дитини відкритий у банківській установі; накласти заборону на відчуження житла, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстрований та має право на користування ним малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , про що повідомити нотаріуса за місцем знаходження житла; та звільнити позивача від сплати судового збору, згідно п. 14, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір». В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що малолітній [PERSON] [INFO] , перебуває в службі у справах дітей на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах. Раніше малолітній [PERSON] проживав разом зі своїми батьками [PERSON] , та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 21.01.2021 року під час проведення оцінки рівня безпеки дитини за вищевказаною адресою, було встановлено, що хлопчик був не доглянутий та потребував госпіталізації. Батько дитини мав ознаки алкогольного сп`яніння. Представники комісії, які проводили оцінку рівня безпеки дитини, дійшли висновку, що подальше перебування трьохмісячної дитини в таких умовах є загрозливим для її життя та здоров`я, тому ними були вжиті невідкладні заходи для забезпечення безпеки дитині. Малолітній був направлений до КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня № 2» для обстеження стану його здоров`я та надання необхідної медичної допомоги в стаціонарних умовах. На підставі заяв відповідачів від 27.01.2021 року та рішення виконавчого комітету БМР від 09.02.2021 року № 113 «Про доцільність зарахування на цілодобове перебування малолітнього [PERSON] в КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м.Біла Церква» малолітній [PERSON] з 18.02.2021 року і дотепер перебуває в закладі. На виконання рішення виконавчого комітету БМР від 09.02.2021 року №113 родину відповідачів Білоцерківським міським центром соціальних служб було взято під соціальний супровід. Однак, відповідачі не виконували плану соціального супроводу та їхня сім`я була знята з супроводу. У вересні 2021 року матір дитини звернулася до Служби у справах дітей із заявою про повернення їй на виховання малолітнього сина. За результатами опрацювання вказаної заяви встановлено, що батьки дитини не створили умов для повернення їм дитини. Позивач зазначає, що малолітній [PERSON] з вини його батьків майже рік перебуває в дитячому будинку, чим порушується задеклароване в усіх вітчизняних та міжнародних документах право дитини на проживання та виховання в сім`ї. Ухвалою суду від 30.12.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 09.02.2022 року ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача згідно довіреності в справі Махаринський Г.В. , в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в їх задоволенні. Представник 3-ї особи - КЗ КОР «Спеціалізований будинок дитини м.Біла Церква», згідно довіреності в справі Михайлюк Н.С., в судовому засіданні підтримала позов. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , являються [PERSON] та [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 10.11.2020 р., копія якого приєднана до матеріалів справи. (а.с.10). Встановлено, що малолітній [PERSON] разом із своїми батьками [PERSON] , та [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] де і зареєстроване місце проживання дитини (а.с. 32). Відповідно до листа КНП Білоцерківської міської ради «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» від 22.01.2021 року № 02-11-53, малолітній [PERSON] потребував відповідного медичного обстеження, консультування вузькими спеціалістами та лікування. 21.01.2021 року під час проведення оцінки рівня безпеки дитини за місцем проживання, було встановлено, що хлопчик був не доглянутий та потребував госпіталізації. Батьки дитини до порад медичних працівників щодо догляду, лікування, харчування сина не прислухалися, на неодноразові запрошення прийти з дитиною на огляд не з`являлися. (а.с.25). Встановлено, що на підставі заяв батьків дитини від 27.01.2021 року та рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 09..02.2021 року № 113 «Про доцільність зарахування на цілодобове перебування малолітнього [PERSON] в комунальний заклад Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» малолітній [PERSON] з 18.02.2021 року і дотепер перебуває в цьому закладі. (ас.11,12,13,14). На виконання рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 09.02. 2021 року № 113 «Про доцільність зарахування на цілодобове перебування малолітнього [PERSON] в комунальний заклад Київської обласної ради «Спеціалізований областий будинок дитини м. Біла Церква» 26.02.2021 року Білоцерківським міським центром соціальних служб родину [PERSON] та [PERSON] було взято під соціальний супровід. Відповідно до листа Білоцерківського міського центру соціальних служб від 08.04. 2021 року № 214/02-15 «Про сім`ю [PERSON] », від 26.07.2021 року № 387/02-15 та від 04.10.2021 року № 486/02-15, вбачається, що батьки дитини не створили умов для повноцінного проживання дитини, не виконували плану соціального супроводу та досягнутих домовленостей, не виконували умов договору, у квітні 2021 року їхня сім`я була знята з соціальні супроводу (а.с.27,28). Відповідно до інформації адміністрації КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» від 08 лютого 2022 року № 58, батьки дитини з моменту влаштування сина деякий час відвідували його в закладі. Останній раз мати дитини відвідувала сина 08.07.2021 року. Малолітній [PERSON] з 31.01.2022 pоку по 07.02.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня № 2». Мати дитини була повідомлена про це, але батьки не відвідували його в дитячій лікарні. (а.с.54). Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 21.02.2022 року за адресою: [ADDRESS] , складеного працівниками Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, під час обстеження умов проживання за новим місцем проживання відповідачів, мати дитини повідомила, що вона офіційно не працює, а батько дитини стажується на будівництві, житло орендують, на час відвідування умови для проживання за вищевказаною адресою були задовільні (а.с. 77). Згідно висновку Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради від 14.04.2022 року №8208, орган опіки та піклування - виконавчий комітет міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [PERSON] , щодо малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , та вказують на відповідність зазначеного інтересам дитини (а.с.75,76). Представник позивача суду пояснив, що малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває в службі у справах дітей на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах. 21.01.2021 року після проведення оцінки рівня безпеки дитини, було встановлено, що хлопчик був не доглянутий та потребував госпіталізації. Батько дитини мав ознаки алкогольного сп`яніння та дитина була направлена до дитячої лікарні для обстеження та надання необхідної допомоги в стаціонарних. В подальшому дитину було влаштовано до дитячого будинку, де малолітній перебуває і на даний час. Відповідачі не працевлаштовані, не мають постійного доходу та можуть втратити право користування орендованим житлом, а кімната в гуртожитку, де раніше мешкали відповідачі, є непридатною для проживання дитини. Відповідачі не цікавляться своїм сином, не допомагали в його евакуації під час війни, не контактують з ним тривалий час. Тобто, батьки дитини не усвідомили проблему, не змінили свого ставлення до дитини, в діях відповідачів вбачається факт ухилення від виконання їхніх батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] [PERSON] , заперечуючи позов, суду пояснили, що люблять свого сина та бажають забрати його до дому, зазначили, що коли син проживав з ними, то був забезпечений усім необхідним. На рекомендації представників Служби у справах дітей, відповідачі змінили місце проживання, орендували собі інше житло де буде комфортно дитині. [PERSON] постійно підтримує телефонний зв`язок з працівником дитячого будинку та знає, що її син з іншими дітьми був вивезений в Закарпатську область, м. Свалява. Відповідачі зазначили, що бажають виховувати свого сина, але через певні обставини їх сім`я опинилася в скрутному становищі, на даний час відповідачі мають дохід, [PERSON] підробляє маляром, а [PERSON] стажуєтьсся на іншу роботу, будівельником. Представник 3-ї особи суду пояснила, що з моменту влаштування дитини в дитячий будинок, декілька місяців, відповідачі деякий час регулярно відвідували свого сина в закладі, привозили підгузки, вологі серветки, інші речі, а потім мати дитини припинила з`являтися до сина, іноді телефонує лікарю. Останній раз мати дитини відвідувала сина 08 липня 2021 року. Потім дитину декілька місяців ніхто не відвідував, не телефонував, не цікавився здоров`ям, життям, розвитком. З січня 2022 року мати дитини почала телефонувати до закладу, але конкретних подальших своїх планів щодо сина не повідомляла. Малолітній [PERSON] , з 31.01.2022 pоку по 07.02.2022 року з високою температурою перебував на стаціонарному лікуванні в Київській обласній дитячій лікарні № 2, мати дитини була повідомлена про це, але батьки не відвідували його в дитячій лікарні. Адміністрація будинку дитини вважає, що [PERSON] , [PERSON] на сьогоднішній день не змінили свого ставлення до дитини, не виконують своїх батьківських обов`язків відносно сина. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. За ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо (вона), він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ , від 07 грудня 2006 року). Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. В судовому засіданні не знайшла підтвердження обставина на яку посилається позивач - повне невиконання чи нехтування [PERSON] і [PERSON] своїми батьківськими обов`язками. Судом встановлено, що батьки дитини мають почуття до сина, хоча їх поведінка по відношенню до дитини дещо пасивна останій рік. Відповідачі категорично заперечують позовні вимоги, мають плани до спільного проживання однією сім`єю разом з сином, обіцяють належно утримувати та доглядати своюю дитину. Ухиляння батьків дитини протягом року від матеріального утримання дитини, чи ухилення від частих зустрічей з дитиною не може призвести до позбавлення їх батьківських прав. Крім того, в 2020 р., 2021 р. був встановлений карантин, що унеможливлював батькам спілкуватися зі своїм сином особисто, а з початку війни, діти були евакуйовані із закладу у віддалену частину держави. Отже, оцінюючи подані докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, з урахуванням якнайкращих інтересів малолітньої дитини, враховуючи бажання відповідачів брати участь у вихованні та спілкуванні з сином, зобов`язання відповідачів належним чином виконувати свої батьківські обов`язки щодо малолітнього сина, з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення [PERSON] , [PERSON] батьківських прав, - суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги недоведені і не підлягають задоволенню. Кожна сторона, відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням характеру правовідносин, обставин справи, суд вважає за потрібне попередити відповідачів, про обов`язковість виконання ними своїх батьківських обов`язків стосовно свого сина [PERSON] , лише, в його інтересах. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed