Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до Піщанського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, в якому просить суд шлюб укладений між нею та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Піщанського районного управління юстиції у Вінницькій області 20 квітня 2013 року, розірвати. Надалі іменуватись на шлюбному прізвищі « [PERSON] ». Стягнути з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , аліменти на її користь в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку на утримання дітей дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду до повноліття дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 20 квітня 2013 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб, що підтверджується свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Піщанського районного управління юстиції у Вінницькій області, видане 20 квітня 2013 року. В шлюбі в них народилось 3 дітей - дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 19 серпня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області, син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом свідоцтво про народження серія [NUMBER] , виданим 04 березня 2016 року, Виконкомом Миролюбівської сільської ради Піщанського району Вінницької області та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 23 червня 2012 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області. Зазначає, що в даний час їх шлюб практично не існує. Відповідач проживає в [ADDRESS] , вона та діти проживаю в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Студенянської сільської ради. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою Піщанської селищної ради. Відповідач на утримання дітей матеріальної допомоги не надає, його доходи їй не відомі. Відповідно до ухвали суду від 11 лютого 2022 року в даній цивільній справі було відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання 02 травня 2022 року не з`явилась, проте в матеріалах справи наявна її заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання 02 травня 2022 року не з`явився, подав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на користь дітей, просив стягнути з нього судові витрати по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у даному судовому засіданні за відсутності позивача та ухвалення судового рішення, відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України, немає. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання і заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем в частині стягнення аліментів розмірі 1/2 всіх видів його доходів, беручи до уваги, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Піщанського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №11 (а.с.3). Судом встановлено та не заперечувалось сторонами під час судового розгляду, що сторони по справі проживають окремо. Судом встановлено, що причиною розпаду сім`ї та припинення шлюбних відносин стали непорозуміння та часті сварки між подружжям, різні погляди на сімейне життя та обов`язки подружжя, втрата між ними почуттів взаємної любові та поваги. Позивач та відповідач не бажають миритися, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається зі змісту позовної заяви та відзиву відповідача на позовну заяву, в якій він визнає позовну вимогу про розірвання шлюбу. Крім того, під час судового розгляду на підставі наданих доказів судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] являється батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 19 серпня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом свідоцтво про народження серія [NUMBER] , виданим 04 березня 2016 року, Виконавчим комітетом Миролюбівської сільської ради Піщанського району Вінницької області та дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 23 червня 2012 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області (а.с.6-8). Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що сторони по справі проживають окремо. Судом встановлено, що причиною розпаду сім`ї та припинення шлюбних відносин стали, різні погляди на сімейне життя та обов`язки подружжя, втрата між ними почуттів взаємної любові та поваги. Позивач та відповідач не бажають миритися, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається зі змісту позовної заяви та заяви відповідача, в якій він визнає позовну вимогу про розірвання шлюбу. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, обставини справи та підстави пред`явлення позову до суду, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому враховуючи волевиявлення позивача їй після розірвання шлюбу слід залишити прізвище " [PERSON] ". Вирішуючи вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд, виходить з наступного. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В частині 1 ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. В частині 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Під час судового розгляду на підставі наданих суду письмових доказів, а саме долучених до позовної заяви копії довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] за № 279 від 10 лютого 2022 року, виданої Піщанською селищною радою Вінницької області, судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , разом із своїми дітьми, сином [PERSON] , [INFO] , дочкою - [PERSON] [INFO] , дочкою - [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] . (а.с.9). Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що суду не надано жодних доказів та під час судового розгляду не встановлено обставин про досягнення між сторонами батьками дітей домовленості щодо виконання обов`язку утримувати дитину, в тому числі, того з них, хто проживає окремо від дитини, суд знаходить підстави для присудження коштів на утримання дитини за рішенням суду. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня встановлено в розмірі 2100 гривень. Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання свого неповнолітнього сина, а тому позовну вимогу про стягнення аліментів слід задовольнити повністю

Outcome: approved