Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2008року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на даний час сім`я розпалася, у подружжя відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя, подружжя проживає окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, а тому позивач наполягає на розірванні шлюбу. Позивач в судове засідання не з`явилася , про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, додатково направила письмові докази травмування та звернення до лікаря, просила розірвати шлюб, залишити судові витрати за собою. Відповідач позов не визнав. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 07.10.2008 року зареєстрували шлюб. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується матеріалами справи . Судом встановлено, що між сторонами триває конфлікт, з 01.01.2022 року сторони проживають окремо. Відповідач суду пояснив, що [PERSON] з початку року проживає в помешканні своїх батьків, сторони не підтримують сімейних стосунків. 01.01.2022 року між сторонами був конфлікт, але відповідач не пам`ятає, щоб застосовував до дружини фізичну силу. Позивач в позовній заяві зазначила, що протягом останніх трьох років існує конфлікт в сім`ї, примирення не відбувається, позивач наполягає на розірвання шлюбу, вважає, що шлюб фактично припинено, вказує на фізичне насилля в сім`ї. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, відсутність доказів в спростування викладених позивачем обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. Позивач просила не змінювати прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved