Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] , 30.12.2021 року звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є наймачем зазначеної квартири з 1971 року. Квартира є двокімнатною, загальна площа 32,0 кв.м, житлова 21,20 кв.м, не приватизована. Також зазначає, що у квартирі зареєстровано п`ять людей, позивач, його доньки та п`ятеро внуків. Відповідач [PERSON] одна із доньок позивача, відповідач [PERSON] - внук. Однак, тривалий час, а саме з грудня 2006 року відповідачі не проживають у зазначеній квартирі, оскільки донька створила свою сім`ю і проживає із чоловіком. З цього часу зв`язок практично втрачено, востаннє відповідач приходила у 2010 році, за весь час відсутності відповідачів позивач з донькою [PERSON] (третя особа) утримують житло самостійно, ремонтують його та регулярно сплачують комунальні послуги. Жодних речей відповідачів у квартирі немає, нічим не користуються, перестали бути членами сім`ї давно. Ніколи раніше, як і на даний час позивач не чинив перешкод відповідачам у користуванні житлом, проте з 2006 року відповідачі і не намагалися відновити своє право на проживання, оскільки покинули квартиру добровільно. Тому, просить суд позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 17). У вказаний строк відповідачі не надали суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. Третя особа не скористалася своїм правом на подання пояснень на позовну заяву та відзив на позовну заяву. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178\~та ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25.04.2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, третій особі строк для подання пояснень на позовну заяву та відзиву на позовну заяву. Крім цього, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог\~ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту\~ст.\~76-80\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено,\~що цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~передбачених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить до державного житлового фонду та у ній зареєстровано вісім осіб: [PERSON] , [INFO] (основний квартиронаймач), [PERSON] , [INFO] (донька), [PERSON] , [INFO] (внук), [PERSON] , [INFO] (внук), [PERSON] , [INFO] (внучка), [PERSON] , [INFO] (внук), [PERSON] , [INFO] (внук) та [PERSON] , [INFO] (донька). Вказані обставини підтверджуються довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 1376 від 13.12.2021 року виданої Львівським комунальним підприємством «Левандівка» (а.с. 4). Актом ЛКП «Левандівка» № 275 від 22.12.2021 року, складеного комісією у складі майстрів ЛКП «Левандівка» стверджується те, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований але не проживає за адресою: [ADDRESS] \~з грудня\~2006\~року (а.с. 5). Актом ЛКП «Левандівка» № 283 від 28.12.2021 року, складеного комісією у складі майстрів ЛКП «Левандівка» стверджується те, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована але не проживає за адресою: [ADDRESS] \~з грудня\~2006\~року (а.с. 6). За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК\~України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ч. 1 ст. 64 Житлового кодексу УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім`ї наймача, згідно приписів ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу УРСР належать дружина наймача, їх діти і батьки, а також може бути визнано інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 71,\~72\~Житлового кодексу\~України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10\~Постанови № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»\~від 12.04.1985 року, у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Відповідно до ст. 6, 8 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обов`язковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що відповідачі не проживають за вказаною адресою понад шість місяців та не надали відомостей щодо поважності причин відсутності, а відтак вважаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд зазначає, що з відповідачів слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. (а.с. 1). На підставі наведеного та

Outcome: approved