Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

АТ "АКЦЕНТ-БАНК" звернувся до Орджонікідзевського міського суду до відповідача із вказаним вище позовом, посилаючись на наступні обставини. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що між АТ\~"АКЦЕНТ-БАНК"\~та [PERSON] \~був укладений\~кредитний договір\~№б/н\~від 06.04.2017\~року,\~відповідно до\~якого остання\~отримала кредит\~у вигляді\~встановлення кредитного\~ліміту на\~платіжну картку\~зі сплатою\~процентів за\~користування кредитом\~у розмірі\~46.80%\~на рік\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом.\~Відповідач не\~виконала своїх\~зобов`язань\~за кредитним\~договором,\~у зв`язку\~з чим\~станом на\~03.09.2021\~року утворилась\~заборгованість у\~розмірі 44157,93\~грн.\~У зв`язку\~з чим\~позивач просить\~стягнути з\~відповідача утворену\~заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу за відсутності їх представника, позовні вимоги\~підтримує в повному обсязі та в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та її представник адвокат Шаврова Н.М. в судове засідання не з`явились, надали заяву, в якій просять розглянути справу у їх відсутності. Відповідач надала відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог за необґрунтованістю. Посилається на те, що надана копія Анкети-заяви від 06.04.2017 року, на яку посилається позивач, не містить необхідних відомостей щодо строку дії кредитного договору, про узгодження сторонами розміру кредитного ліміту та його встановлення, про розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, щодо порядку здійснення оплата кредиту та процентів по договору (строки сплата, розміри періодичних платежів тощо), відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені, штрафів, сплата комісії. Зазначена Анкета - заява містить тільки анкетні дані відповідача. За таких умов посилання позивача на те, що сторонами нібито був встановлений розмір відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 46,80% не підтверджується належними та допустимими доказами. Крім того, матеріали справи також не містять підтверджень, що саме витяг з Тарифів і Умови та правила були надані відповідачу для ознайомлення, що вона з ними була ознайомлена, розуміла їх зміст та погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент підписання анкети - заяви взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів у визначеному в позові розмірі, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, неодноразово змінювалися самим банком, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування, розміру відсоткової ставки, періодичності платежів, розміру щомісячних платежів, надані банком витяг з Тарифів та Умови та правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Що стосується нарахованої позивачем заборгованості за «тілом» кредиту та відсотками, відповідач не погоджується з розміром заборгованості за «тілом» кредиту та відсотками, нарахованими позивачем, оскільки грошові кошти, що нею сплачувалися з метою погашення «тіла» кредиту» банк безпідставно списував на погашення завищених та не узгоджених сторонами відсотків в розмірі 46,8% і разом з цим за відсотковою ставкою 93,59999995. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що у розі прострочення платежу банк нараховував неузгоджені проценти щомісячно двічі, а саме 46,8% поточних та подвійний розмір зазначених процентів, що складає 93,59999999 процентів, яки банк вважав простроченими, тобто по 140,2 (46,8 + 93,6) процентів, тобто у потрійному розмірі щомісячно, починаючи з 01.02.2020 року, на що відповідач не погоджувалася, що підтверджується відсутністю її підпису під такими умовами кредитування. Позивач посилається також на те, що надав мені кредит шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі відповідно до умов Договору. Разом з тим, з наданих позивачем письмових доказів не вбачається і не підтверджується факт видачі відповідачу кредитної карти та розмір встановленого кредитного ліміту. Таких відомостей в матеріалах справи немає. З наданих банком документів та розрахунку заборгованості не вбачається, коли і на який строк видавалася або ні їй банківська картка, не вбачається, яка загальна сума грошових коштів була отримана нею за вказаним кредитом, не вбачається, яка загальна сума грошових коштів за зазначений період нею була банку сплачена. В позовній заяві банку та в інших його документах, наданих до неї, ніде не зазначений сам факт передачі банком їй грошових коштів та їх сума. В розрахунку заборгованості, наданої позивачем, не зазначено, яку суму грошових коштів банк взагалі їй видавав. Таким чином, позивач посилається на заборгованість невідомого походження, на яку нараховував спочатку поточні неузгоджені відсотки, а потім на знов нараховував відсотки на прострочену заборгованість вже за подвійною неузгодженою ставкою. Внаслідок чого позивач використовував сплачені нею грошові кошти не за цільовим призначенням, на погашенні неузгоджених відсотків у потрійному розміру, а також навіть на штрафи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги необґрунтовані, не знайшли своє підтвердження та не підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 06.04.2017 року [PERSON] був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку за кредитом. Відповідач не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 03.09.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 44157,93 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 30568,33 грн. та відсотками - 13589,40 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача утворену заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. Як на докази по справі позивач посилається на розрахунок заборгованості, копію заяви позичальника, витяг з Тарифів банку, витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на свою користь заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками за користування кредитом, виходив з того, що ним доведено належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Але надані позивачем письмові докази не підтверджують факт доведення ним своїх позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що надана копія Анкети-заяви від 06.04.2017 року не містить необхідних відомостей щодо строку дії кредитного договору, про узгодження сторонами розміру кредитного ліміту та його встановлення, про розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, щодо порядку здійснення оплата кредиту та процентів по договору (строки сплата, розміри періодичних платежів тощо), відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені, штрафів, сплата комісії. Зазначена Анкета - заява містить тільки анкетні дані відповідача. Крім того, матеріали справи також не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів і Умови та правила були надані [PERSON] для ознайомлення, що саме вона була з ними ознайомлена, розуміла їх зміст та погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент підписання анкети - заяви взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів у визначеному в позові розмірі, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, неодноразово змінювалися самим банком, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування, розміру відсоткової ставки, періодичності платежів, розміру щомісячних платежів, надані банком витяг з Тарифів та Умови та правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч.1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та відповідачем, як фізичною особою споживачем банківських послуг (ч.1 ст.11 Закону України від 12.05.1991 року «Про захист прав споживачів»). Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Матеріали справи підтверджують, що позивач при укладенні договору з відповідачем не дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, а саме: відсутні правові підстави для стягнення з мене на користь банку процентів у зв`язку з недоведеністю факту досягнення сторонами домовленості про їх сплату у будь-якому розмірі, зокрема, і в розмірі, зазначеному позивачем, періодичності сплати тощо. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131 цс 19. В даному випадку між сторонами не було погоджено розміру відсотків за користування кредитними коштами. Позивачем не надано належного на допустимого доказу на підтвердження своїх позовних вимог в цей частині. Як встановлено судом, Анкета - Заява від 06.04.2017 року, на яку посилається позивач, не містить ніяких умов кредитування, в ній не зазначений розмір процентів за користування кредитними коштами, які з відповідача просить стягнути позивач, не містить нічого, що стосується умов кредитування, окрім її анкетних даних. За таких умовах посилання позивача на те, що сторонами нібито був встановлений розмір відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 46,80% не підтверджується належними та допустимими доказами. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Що стосується нарахованої позивачем заборгованості за «тілом» кредиту та відсотками, суд не погоджується з розміром заборгованістю за «тілом» кредиту та відсотками, нарахованими позивачем, оскільки грошові кошти, що відповідачем сплачувалися з метою погашення «тіла» кредиту» банк безпідставно списував на погашення завищених та не узгоджених сторонами відсотків в розмірі 46,8% і разом з цим за відсотковою ставкою 93,59999995. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що у розі прострочення платежу банк нараховував неузгоджені проценти щомісячно двічі, а саме 46,8% поточних та подвійний розмір зазначених процентів, що складає 93,59999999 процентів, які банк вважав простроченими, тобто по 140,2 (46,8 + 93,6) процентів, тобто в потрійному розмірі щомісячно, починаючи з 01.02.2020 року, на що відповідач не погоджувалася, що підтверджується відсутністю її підпису під такими умовами кредитування. Крім того, згідно з наданого банком розрахунку, позивач в той же період 01.02.2020 року безпідставно під виглядом штрафу списав з рахунку відповідача 50 грн., таке списання під виглядом штрафу 50 грн. мало місце також 01.03.2020 року, що підтверджується розрахунком банку. Як вбачається з наданого банком розрахунку, позивач незаконно та безпідставно списував спрямовані відповідачем кошти на погашення тіла кредиту на неузгоджений потрійний розмір процентів, що складав загальну суму 140,2 %. Встановлення банком неузгодженої відсоткової ставки в розмірі 93,59999% є однім з видів додаткових заходів, які незаконно використовувалися позивачем для збільшення вартості кредиту. Позивач посилається також на те, що надав відповідачу кредит шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі відповідно до умов Договору. Разом з тим, з наданих позивачем письмових доказів не вбачається і не підтверджується факт видачі відповідачу кредитної карти та розмір встановленого кредитного ліміту. Таких відомостей в матеріалах справи немає. З наданих банком документів та розрахунку заборгованості не вбачається, коли і на який строк видавалася або ні відповідачу банківська картка, не вбачається, яка загальна сума грошових коштів була отримана нею за вказаним кредитом, не вбачається, яка загальна сума грошових коштів за зазначений період нею була банку сплачена. В позовній заяві банку та в інших його документах, наданих до неї, ніде не зазначений сам факт передачі банком грошових коштів відповідачу та їх сума. В розрахунку заборгованості, наданої позивачем, не зазначено, яку суму грошових коштів банк взагалі видавав відповідачу. Таким чином, позивач посилається на заборгованість невідомого походження, на яку нараховував спочатку поточні неузгоджені відсотки, а потім на знов нараховував відсотки на прострочену заборгованість вже за подвійною неузгодженою ставкою. Внаслідок чого позивач використовував сплачені відповідачем грошові кошти не за цільовим призначенням, на погашенні неузгоджених відсотків у потрійному розміру, а також навіть на штрафи. Крім того, розрахунок заборгованості, наданий позивачем не підтверджує правильності нарахованої ним цей заборгованості, що підтверджується випискою по картковому рахунку та наданим позивачем розрахунком заборгованості. Зокрема, позивач посилається на те, що 06.04.2017 року відповідачу нібито було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку за кредитом. Разом з тим, з наданої позивачем «Довідки по кредитам» вбачається, що 06.04.2017 року на час звернення відповідача з заявою за ініціативою клієнта кредитний ліміт був встановлений в розмірі 0,00 грн. Зазначений кредитний ліміт в розмірі 0,00 грн. діяв більше року, до 10.11.2018 року, коли банк за власного ініціативою встановив кредитний ліміт, який відповідач не просила встановити, в розмірі 12000,00 грн. Таким чином, в період з 06.04.2017 року до 10.11.2018 року [PERSON] не мала можливості користуватися кредитними коштами банку, оскільки діяв кредитний ліміт в розмірі 0,00 грн. В зазначений період, коли діяв кредитний ліміт в розмірі 0,00грн., позивач щомісячно нараховував відповідачу проценти за користування кредитним лімітом, а також нараховував їй заборгованість. Згідно розрахунку позивача у зазначений період відповідачем були внесені на рахунок банку грошові кошти на загальну суму 3203,00 грн., які списувалися банком в день їх надходження і не враховувалися в подальшому. Разом з тим позивач нарахував відповідачу заборгованість в розмірі 304,46 грн. станом на 21.11.2018 року. Таким чином, при кредитному ліміті 0,00 грн. позивач нарахував відповідачу заборгованість на загальну суму в розмірі 3507,46 грн., з врахуванням сплачених нею 3203,00 грн. 10.11.2018 року позивач на свій розсуд встановив відповідачу кредитний ліміт в розмірі 12000,00 грн., виходячи з якого нараховував їй відсотки за користування ним, що підтверджується випискою з банківського рахунку. Зокрема, за користування встановленим без узгодження з відповідачем кредитним лімітом в розмірі 12000,00 грн. позивач 01.02.2019 року нарахував та списав проценти на суму 755,73 грн. 05.03.2019 року позивач за власною ініціативою, як це зазначено в «Довідки за лімітами» збільшив відповідачу кредитний ліміт вже до 15000,00 грн., внаслідок чого нарахував та списав з її карткового рахунку проценти за користування ним в сумі вже 832,18 грн.. 06.09.2019 року згідно наданої позивачем «Довідки за лімітами» за ініціативою банку» з метою отримання додаткового доходу за користування кредитним лімітом банк збільшив його розмір до 35000,00 грн. Внаслідок чого\~позивач 01.02.2020\~року нарахував\~та списав\~з її\~карткового рахунку\~грошові кошти\~за користування\~кредитним лімітом\~в сумі\~1795,46\~грн.,\~з 0,00 грн., які відповідач внесла на свій рахунок 10.01.2020 року. Як вбачається\~з виписки\~по руху\~коштів,\~в зазначений\~період відповідач\~не користувався\~банківськими коштами.\~08.02.2020\~року [PERSON] \~поповнила свій\~рахунок на\~3220,00\~грн.,\~з яких\~позивач списав грошові кошти саме за користування кредитним лімітом 01.03.2020 року та 01.04.2020 року на загальну суму 2912,01 грн. Як вбачається з виписки по руху коштів, в зазначений період відповідач також не користувався банківськими коштами. 21.04.2020 року відповідач поповнила свій банківський рахунок на 1800,00 грн., а вже 01.05.2020 року позивач списав за користування кредитним лімітом 1282,13 грн. Як вбачається з виписки по руху коштів, в зазначений період відповідач також не користувалася банківськими коштами. 10.05.2020 року [PERSON] поповнила свій рахунок на 2000,00 грн., з яких 01.06.2020 року позивач списав за користування кредитним лімітом 1307,04 грн. Як вбачається з виписки по руху коштів, в зазначений період відповідач також не користувалася банківськими коштами. 05.06.2020 року [PERSON] поповнила свій рахунок на 1800,00 грн., з яких 01.07.2020 року позивач списав за користування кредитним лімітом 1242,42 грн. Як вбачається з виписки по руху коштів, в зазначений період відповідач також не користувалася банківськими коштами. 09.07.2020 року вона поповнила свій рахунок на 1800,00 грн., з яких 01.08.2020 року позивач списав за користування кредитним лімітом 1267,76 грн. Як вбачається з виписки по руху коштів, в зазначений період я також не користувалася банківськими коштами. 22.08.20202 року вона поповнила свій рахунок на 2960,00 грн., з яких 01.09.2020 року позивач списав за користування кредитним лімітом 1251,90 грн., а 01.10.2020 року - було списано теж за користування кредитним лімітом - 1186,36 грн. Як вбачається з виписки по руху коштів, в зазначений період [PERSON] також не користувалася банківськими коштами. 28.10.2020 року [PERSON] поповнила свій рахунок на 2000,00 грн., з яких 01.11.2020 року позивач списав за користування кредитним лімітом 1224,44 грн. Як вбачається з виписки по руху коштів, в зазначений період [PERSON] також не користувалася банківськими коштами. Як вбачається з виписки по руху коштів, в подальшому відповідач також не користувалася банківськими коштами, але позивач, виходячи з встановленого ним кредитного ліміту, щомісячно нараховував їй відсотки за користування ним. А саме: 01.12.2020 року - нараховане за користування кредитним лімітом - 1172,63 грн. 01.01.2021 року - нараховане за користування кредитним лімітом - 1211,73 грн. 01.02.2021 року - нараховане за користування кредитним лімітом - 1215,04 грн. 01.03.2021 року - нараховане за користування кредитним лімітом - 1097,45 грн. 01.04.2021 року - нараховане за користування кредитним лімітом - 1188,90 грн. 01.05.2021 року - нараховане за користування кредитним лімітом - 1115,55 грн. 01.06.2021 року - нараховане за користування кредитним лімітом - 1152,71 грн. 01.07.2021 року - нараховане за користування кредитним лімітом - 1115,58 грн. 01.08.2021 року - нараховане за користування кредитним лімітом - 1152,72 грн. 01.09.2021 року - нараховане за користування кредитним лімітом - 1152,71 грн. 01.10.2021 року - нараховане за користування кредитним лімітом - 1115,56 грн. 01.11.2021 року - нараховане за користування кредитним лімітом - 1152,72грн. 01.11.2021 року - нараховане за користування кредитним лімітом - 1115,54 грн. Згідно матеріалів справи, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом 22.09.2021 року, після чого відповідно до правових позицій Верховного суду після звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості кредитні відносини вважаються припиненими і банк вже не має право нараховувати проценти. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи позивач нараховував відповідачу проценти за встановлений без узгодження з нею кредитний ліміт за той період, коли відповідач не користувалася ним. Згідно з вимогами ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~принципу справедливості розгляду справи судом Оскільки АТ «АКЦЕНТ-БАНК» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості його позовних вимог та існування у відповідача перед банком будь-якої заборгованості, у тому числі на зазначену суму, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови в задоволенні позову. Оскільки у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, відповідно до ст.141\~ЦПК України судовий збір із відповідача стягненню не підлягає, а всі судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed