Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

До Рівненського міського суду Рівненської області звернулася з позовом [PERSON] про стягнення з [PERSON] на свою користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 06.07.2020 року по 01.10.2021 року в розмірі 12599,61 грн. Просить також суд стягнути з [PERSON] на свою користь додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] 24.11.2008 року у сумі 2668 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що шлюб між сторонами розірвано за рішенням суду, даним рішенням також стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , в твердій грошовій сумі, у розмірі 3000 грн., щомісячно. Відповідач не сплачує аліменти визначені рішенням суду, внаслідок чого утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 23999,96 грн., за період з 06.07.2020 року по 01.10.2021 року. Сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за аналогічний період становить 12599,61 грн. Окрім того, позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідача на свою корись додаткових витрат на утримання доньки у розмірі 2668 грн., що пов`язані з розвитком її здібностей, а саме половину вартості навчання дитини в центрі іноземних мов «Аякс». Ухвалою суду від 16.12.2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. В судове засідання позивач не з`явилася, про час, місце та дату судового засідання була повідомлена належним чином. До суду надійшла заява представника позивача від про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги довірительки підтримала. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав, пояснень чи заперечень на позов не подав, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі\~ст.280 ЦПК України\~в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Згідно з ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , наявною у матеріалах справи. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29.09.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Також даним рішенням стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 06.07.2020 року. Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.4 ст.17 СК України, невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1\~ст. 196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені (дати вчинення розрахунку). Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені обраховується шляхом додавання сум пені, обрахованих за кожним місячним (періодичним) платежем. Відповідні висновки щодо розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц та від 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, згідно з якими Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 1 липня 2015 року у справі № 6-49цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15 і від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16 щодо обчислення пені у кожному місяці як 1% від платежу, помножений на кількість днів у відповідному місяці. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах за період з 06.07.2020 року по 01.10.2021 року, станом на 04.10.2021 року, виготовленого державним виконавцем, розмір заборгованості становить 23999,96 грн. (а.с.15-16) Відповідно до розрахунку наданого позивачем пені за прострочення сплати аліментів за період 06.07.2020 року по 01.10.2021 року, всього розмір пені становить 12599,61 грн. Законом України від 17.05.2017 року №2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" внесено зміни до ст. 196 СК України. Зокрема, частину першу викладено в такій редакції: "1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості". Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому стаття 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року №2037-VIII, на підставі частини першої статті 58 Конституції України має зворотню дію в часі. Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 05 вересня 2018 року по справі №753/12684/16, провадження №61-18327св18. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Отже суд приходить до висновку про стягнення пені у сумі 12599,61 грн, що не перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментах нарахованих державним виконавцем. Таким чином, суд проаналізувавши та оцінивши докази надані позивачем вважає, що позов про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає до задоволення, а тому слід стягнути із відповідача на користь позивача 12599,61 нарахованої пені за прострочення сплати аліментів. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, пов`язаних з навчанням дитини сторін в Центрі іноземних мов «Аякс» у розмірі 2668,00 грн., суд зазначає наступне. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. До особливих обставин, викладених у ст.185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Водночас, статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно вимог ст.ст. 141, 180 СК України батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. Відповідно до довідки від 12.11.2021 року виданої Центром іноземних мов учениця [PERSON] навчається в Центрі іноземних мов «Аякс». Оплата за навчання становить 1334 грн. в місяць. Оплата внесена за період з 01.07.2021 року по 11.11.2021 року. Положеннями СК України закріплено рівність прав та обов`язків матері та батька щодо їхньої спільної дитини. Така рівність передбачає не лише рівність у майновому забезпеченні, але й рівність у прийнятті рішень щодо усіх суттєвих аспектів життя дитини, зокрема щодо її навчання та вибору навчального закладу. З змісту довідки виданої Центром іноземних мов «Аякс» не можливо встановити, які саме додаткові освітні послуги надав навчальний заклад, і не можливо з`ясувати, чи пов`язані вони з особливими обставинами, а саме розвитком здібностей дитини [PERSON] . Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання дочки саме у даному закладі при наявності можливості отримання дитиною аналогічної освіти в інших державних навчальних закладах. Позивачем не надано належних та достатніх доказів на понесення нею таких витрат, або ж потреби у їх сплаті наперед. Позивачем не доведено, що вищезазначені витрати зумовлені крайньою необхідністю чи особливими обставинами, в розумінні положень статті 185 СК України, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину. Таким чином, судом встановлено, що витрати, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені при звичайному способі життя, але не викликані особливими обставинами, а відтак не є додатковими витратами у розумінні положень\~ст. 185 СК України. При цьому, вказані витрати здійснювались позивачкою на власний розсуд, без погодження з відповідачем. Отже, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в цій частині. Крім того, відповідно до вимог ст.14 1ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: partial