Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 21.04.2022р., 28.04.2022р., будучи повідомленою в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, яка передбачає, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, - до суду не явилась. \~ \~ \~ \~Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] ; копія довіреності від 16.09.2002р.; копія довідки характеристики на житловий будинок; копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.06.1994р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 29.12.2018р.; копія технічного паспорту на спірний житловий будинок станом на 29.03.2022р.; копія довідки КП «Ренійське БТІ» від 17.03.2022р. №34; копія рішення Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області від 19.09.2002р. №43 про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки під житлову забудову; копія домової книги на будинок. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.06.1994р. [PERSON] належав на праві власності житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] . У 2002р. позивачка домовилась із [PERSON] про купівлю-продаж житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] . Позивачка передала відповідачці обумовлену суму, а відповідачка передала документи на будинок (які були в неї в наявності). У майбутньому відповідачка пообіцяла позивачці засвідчити договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку. Після вчинення угоди купівлі-продажу нерухомості відповідачка забрала свої речі і виїхала до іншої держави, де у теперішній час мешкає. На випадок виникнення необхідності в оформленні документів на будинок, відповідачка 16.09.2002р. залишила довіреність на ім`я [PERSON] (строк дії довіреності вийшов 16.09.2005р.). Отже, у 2002р. житловий будинок перейшов у володіння та розпорядження позивачки, вона фактично мешкає в ньому разом із своєю родиною. Позивачка зверталась до відповідних органів за оформленням права власності на спірний житловий будинок, однак, це є неможливим, оскільки відсутній документ, на підставі якого було вчинено купівлю-продаж об`єкту нерухомості, а сама відповідачка відсутня на території України і будь-яким чином зв`язатися із нею в даний час неможливо. Незважаючи на це, позивачка фактично, відкрито володіє нерухомістю, стежить за її технічним станом, сплачує за утримання комунальні послуги з 2002р. і до теперішнього часу, вона користується вищевказаною нерухомістю, яка весь цей час не витребувалася із володіння позивачки відповідачкою. Таким чином, [PERSON] вважає, що має право на вищевказаний житловий будинок з підстав ст. 344 ЦК України, а саме за набувальною давністю. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Як було\~встановлено судом,\~позивачка у\~справі \~у 2002р.\~фактично домовилась\~із відповідачкою\~про \~купівлі-продажжитлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] . Сторони не укладали між собою договір купівлі-продажу в письмовому вигляді, не зверталися до нотаріуса за його оформленням та завіренням. Таким чином, після досягнення домовленості із відповідачкою щодо купівлі-продажу нерухомості (предмет, ціна), позивачка перейшла мешкати до придбаного будинку, зробила там ремонт, а відповідачка виїхала з нього та за межі держави. Виходячи із ситуації, що склалася, в даній справі вбачаються підстави для визнання за позивачкою права власності на спірний житловий будинок в порядку набувальної давності. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із\~ч.\~4\~ст.\~344\~ЦК України\~право власності\~за набувальною\~давністю на\~нерухоме майно,\~транспортні засоби,\~цінні папери\~набувається за\~рішенням суду. За ч.\~1,\~3\~ст.\~397\~ЦК України\~володільцем чужого\~майна є\~особа,\~яка фактично\~тримає його\~у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Як виходить з доводів позивачки, з 2002р. по теперішній час вона безперервно, відкрито володіє будинком, сплачує всі належні платежі, як власник нерухомості, розпоряджається ним, проводить ремонти, використовує його за цільовим призначенням та ін. За весь час володіння позивачкою житловим будинком відповідачка не пред`являла до неї жодних вимог про витребування нерухомості, документів на неї, не брала участі в його утриманні та не несла витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді відповідачка не надала відзиву на позов. Таким чином, суд встановив, що володіння позивачкою житловим будинком є добросовісним, правомірним, відкритим (позивачка, вважаючи себе власником будинку, сплачувала комунальні платежі за його утримання, розпоряджається житлом та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що спірний житловий будинок цілком з законних підстав перейшов у володіння та користування [PERSON] , внаслідок чого остання набула право власності на нього за набувальною давністю. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на майно за набувальною давністю.

Outcome: approved