Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

Вказана позовна заява надійшла до суду 22.02.2022 року для розгляду за підсудністю з Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області.\~ 24 лютого 2022 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25 серпня 2010 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу в них є одна дитина, а саме донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у них не склалося, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стала частими сварки. Сторони тривалий час проживають окремо. Фактично сім`я припинила своє існування, шлюбні стосунки не підтримуються. На думку позивача, примирення та збереження їх сім`ї неможливе, це суперечить його інтересам. Тому позивач просив їх шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягав /а.с.22/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак також подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала та просила суд після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] » /а.с.25/. Тому справа розглянута у відсутність відповідача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 28 серпня 2010 року\~ Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Первомайську\~ Первомайського району Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 281 /а.с.5/. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] /а.с.8/. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання\~\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час\~ розірвання шлюбу. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, шлюбні відносини між ними припинені. На думку позивача, примирення та збереження сім`ї неможливе. Тому суд дійшов висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам позивача та, згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати. Що стосується судових витрат, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач просив не стягувати з відповідача судові витрати, які він поніс при подачі позову, а тому, виходячи з принципу диспозитивності, підстав до стягнення з відповідача судового збору не має.

Outcome: approved