Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

У серпні\~2021\~року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги\~обґрунтовано тим,\~що позивачу, [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . На теперішній час в квартирі [ADDRESS] зареєстрований з 16.08.2004 онук позивача - [PERSON] , 2001 року народження. Однак, [PERSON] , з 2015 року, разом зі своєю матір`ю, [PERSON] , [INFO] , виїхали до Російської Федерації на постійне місце мешкання. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Факт реєстрації\~Відповідача порушує\~право Позивача\~на вільне\~розпорядження і\~користування майном,\~зокрема позивач\~позбавлена можливості\~оформити пільги,\~ у зв`язку з чим звернулася до суду з позовом. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності суду, не надав. Судом відповідно до ч.4 ст.223, ст.ст.280,281 ЦПК України ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 4767756 від 17.09.2004 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві приватної власності, частка власності 1/1, на підставі договору купівлі продажу/ ВВК № 016895 реєст. № 4636/27.07.2004/посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Черновою О.І. (арк.с.12). Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] замовником технічної інвентаризації квартири є [PERSON] (арк.с.6-11). Відповідно до інформації Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері Державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 09 листопада 2021 року за № 14/5 -17254, відповідно до даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, за адресою: [ADDRESS] станом на 09.11.2021 року зареєстровано 1 особа: [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по картці реєстрації матері з 16.08.2004 року по теперішній час (арк.с.31). Відповідно Акта про не проживання особи за місцем реєстрації від 07.12.2021 року, складеного [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , починаючи з 2015 року [PERSON] , [INFO] , фактично за адресою: [ADDRESS] , не проживає (арк.с.30). Відповідно до\~\~ст.47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до\~ст.379 ЦК України\~\~житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно із\~ст.64 ЖК України\~\~члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до\~ст.9 ЖК України\~\~ ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до ч.1\~ст.71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Аналіз статей\~\~71,72 ЖК України\~дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: непроживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Вичерпного переліку поважних причин непроживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правил\~\~ЦПК України\~щодо оцінки доказів. Згідно зі\~\~ст.72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України,\~\~при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені\~\~ст.71 ЖК України\~строки у жилому приміщенні без поважних причин. Позивачем доведений факт відсутності [PERSON] у спірному житловому приміщенні більш ніж шість місяців. Відповідач будь яких заперечень щодо не проживання у квартирі, яка належить позивачу, не надав, вказаних позивачем фактів не заперечив. Відповідно до\~ст. 77\~\~ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Отже, позивач, відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, довела за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.76-78 ЦПК України, зазначені у позовній заяві обставини того, що в квартирі [ADDRESS] відповідач не проживає понад один рік, а лише зареєстрований в ній. Отже, позовні вимоги про визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування\~квартирою [ADDRESS] , є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України так як позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат зі сплати судового збору, судові витрати залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved