Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті свого сина [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця с. Кочережки Павлоградського району Дніпропетровської області, який загинув [INFO] в селищі Городище Луганської області, виконуючи бойове завдання пов`язане з захистом Вітчизни. В обґрунтування заяви зазначено, що в наслідок контактного бою з ворогом ЗС Російської Федерації, військовослужбовець військової служби за контрактом головний сержант-командир відділення інженерно саперного взводу військової частини [NUMBER] сержант [PERSON] , отримав від невідомих осіб сторони противника вогнепальне кульове поранення несумісне з життям. Цього ж дня піж час переміщення підрозділу знову відбувся вогневий контакт з ворогом у зв`язку з чим тіло сержанта [PERSON] було передано представнику церкви для поховання. Орієнтовне місце поховання військовослужбовця в с. Смоляніново Сєверодонецького району, Луганської області, біля церкви. Рішення про передачу тіла військовослужбовця представнику церкви було прийнято вимушено у зв`язку з неможливістю провести евакуацію загиблого в безпечне місце спрямування в морг через проведення інтенсивних бойових дій з противником. 22 квітня 2022 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) їй було відмовлено в державній реєстрації смерті сина, оскільки нею було пред`явлено Акт про настання смерті від 06 квітня 2022 року, який не входить до переліку документів, які є підставою для проведення державної реєстрації смерті. Встановлення факту смерті сина їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть та спадщини. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи Павлоградського відділу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Павлоградському районі\~Дніпропетровської області\~Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Дніпро)\~в судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій територій України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої територій, відповідно ч.1 ст.317 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 25 грудня 1996 року. Заявник [PERSON] ,\~ [INFO] , є громадянкою України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 25 лютого 2022 року [PERSON] загинув в селищі Городище Луганської області, Україна, про що 06 квітня 2022 року Військовою частиною [NUMBER] Міністерства Оборони України було видано Акт про настання смерті. 22 квітня 2022 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) заявниці було відмовлено в державній реєстрації смерті сина, оскільки нею було пред`явлено Акт про настання смерті від 06 квітня 2022 року, який не входить до переліку документів, які є підставою для проведення державної реєстрації смерті. Встановлення факту смерті [PERSON] , заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть, та для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п.1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до ЗУ «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до ч.1-3 ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Беручи до уваги те, що від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових прав заявника, а законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також той факт, що заявник має на меті встановити факт смерті [PERSON] для отримання свідоцтва про смерть та для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved