Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

31 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Ухвалою суду від 02 вересня 2021 року відкрите провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. 28 листопада 2021 року Акціонерним товариством «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» наданий відзив на позов. 25 січня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом. 04 травня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом. На обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що з 01 квітня 2015 року по 31 серпня 2018 року він працював на посаді начальника цеху енергозабезпечення сервісної служби Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» (наразі Акціонерне товариство «Інтерпайп Новомосковський трубний завод»). За період роботи, а саме, 17 серпня 2018 року, у відповідності до наказу № 358 «Про порушення встановленого порядку обліку, використання та зберігання товарно-матеріальних цінностей в цеху енергозабезпечення», йому оголошено догану. Також, наказом Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» від 29 серпня 2018 року № 369 «Про порушення встановленого порядку обліку, використання та зберігання товарно-матеріальних цінностей в цеху енергозабезпечення», його, начальника Цеху енергозабезпечення [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності та за відсутність належного контролю за діями підлеглих матеріально-відповідальних осіб, відсутність належного обліку, зберігання та використання товарно-матеріальних цінностей, оголошено догану та позбавлено преміювальних виплат за результатами роботи за серпень місяць 2018 року в розмірі 100 відсотків. Наказом від 30 серпня 2018 року № 138к його було звільнено з посади за згодою сторін, на підставі ст. 36 КЗпПУ. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року у справі № 183/7289/18 визнано незаконними та скасовані: - пункт 1 наказу Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» від 17 серпня 2018 року № 358 «Про порушення встановленого порядку обліку, використання та зберігання товарно-матеріальних цінностей в цеху енергозабезпечення», відповідно до якого за відсутність належного контролю за діями підлеглих матеріально-відповідальних осіб, відсутність належного обліку, зберігання та використання товарно-матеріальних цінностей начальнику Цеху енергозабезпечення [PERSON] оголошено догану. - пункт 1 наказу Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» від 29 серпня 2018 року № 369 «Про порушення встановленого порядку обліку, використання та зберігання товарно-матеріальних цінностей в цеху енергозабезпечення», відповідно до якого за відсутність належного контролю за діями підлеглих матеріально-відповідальних осіб, відсутність належного обліку, зберігання та використання товарно-матеріальних цінностей начальнику Цеху енергозабезпечення [PERSON] оголошено догану та позбавлено преміювальних виплат за результатами роботи за серпень місяць 2018 року в розмірі 100 відсотків. 04 серпня 2021 року Дніпропетровським апеляційним судом залишено без змін рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року у справі № 183/7289/18. Позивач [PERSON] зазначив у позові, що при звільненні йому не була виплачена заробітна плата, а саме 2/3 преміювальних виплат за ІІІ квартал 2018 року. Враховуючи наведене, позивач [PERSON] , посилаючись на вимоги ст.ст. 116 КЗпПУ, просив суд стягнути з Акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» на його користь заборгованість по заробітній платі 561,75 грн., які не були сплачені йому при звільненні. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов у повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги. Представник відповідача Акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» у відзиві та у судовому засіданні позов не визнав, посилався на те, що при звільненні позивача виплата всіх сум була проведена у відповідності до законодавства України. Оскільки до позивача під час його роботи були застосовані заходи дисциплінарного стягнення, та у відповідності до наказу по підприємству позбавлено преміювальних виплат за результатами роботи за серпень місяць 2018 року в розмірі 100 відсотків, були відсутні підстави для нарахування сум премії при звільненні. В наступному, у зв`язку з визнанням судом наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності незаконним, підприємством добровільно нараховані та виплачені позивачу суми премії за серпень 2018 року, спори з приводу сум премії відсутні. Позивач фактично просить суд стягнути премію за ІІІ квартал, але розмір квартальної премії залежить від досягнення групового показника виконання бюджету доходів та витрат по підприємству у звітному періоді (у даному випадку квартал). В той же час, згідно п. 8.4. Положення про оцінку результативності праці, при звільненні працівника за власним бажанням або з інших підстав, не передбачених п. 8.3 Положення, премія не нараховується. Оскільки відповідач звільнився до завершення календарного періоду (ІІІ кварталу), звільнився за власним бажанням, він не має права на отримання премії за результатами роботи за зазначений квартал. Крім того, на момент звільнення позивача з роботи, наказу по підприємству про виплату премії за ІІІ квартал взагалі не існувало. Заслухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, 29 березня 2021 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалене рішення у цивільній справі № 183/7289/18 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод», третя особа [PERSON] про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Згідно рішення суду, встановлено, що з 01 квітня 2015 року по 31 серпня 2018 року [PERSON] працював на посаді начальника цеху енергозабезпечення сервісної служби Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» (наразі - Акціонерне товариство «Інтерпайп Новомосковський трубний завод»). Встановлено, що п. 1 наказу Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» від 17 серпня 2018 року № 358 «Про порушення встановленого порядку обліку, використання та зберігання товарно-матеріальних цінностей в цеху енергозабезпечення», начальника цеху енергозабезпечення [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оголошено догану за відсутність належного контролю за діями підлеглих матеріально-відповідальних осіб, відсутність належного обліку, зберігання та використання товарно-матеріальних цінностей начальнику Цеху енергозабезпечення оголошено догану. Судом встановлено, що згідно наказу Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» від 29 серпня 2018 року № 369 «Про порушення встановленого порядку обліку, використання та зберігання товарно-матеріальних цінностей в цеху енергозабезпечення», під час службової перевірки, проведеної працівниками служби економічної безпеки, виявлений факт неналежного виконання вимог Посадової інструкції начальника цеху енергозабезпечення начальником цеху енергозабезпечення [PERSON] , який самоусунувся від контролю за станом обліку, використання та зберігання товарно-матеріальних цінностей відповідальними особами його підрозділу. Пунктом 1 наказу Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» від 29 серпня 2018 року № 369 «Про порушення встановленого порядку обліку, використання та зберігання товарно-матеріальних цінностей в цеху енергозабезпечення», начальника Цеху енергозабезпечення [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності та за відсутність належного контролю за діями підлеглих матеріально-відповідальних осіб, відсутність належного обліку, зберігання та використання товарно-матеріальних цінностей оголошено догану та позбавлено преміювальних виплат за результатами роботи за серпень місяць 2018 року в розмірі 100 відсотків. Наказом від 30 серпня 2018 року № 138к [PERSON] було звільнено з посади з 31.08.2018 року за згодою сторін, на підставі ст. 36 КЗпП України. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року у справі № 183/7289/18 визнано незаконними та скасовані: - пункт 1 наказу Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» від 17 серпня 2018 року № 358 «Про порушення встановленого порядку обліку, використання та зберігання товарно-матеріальних цінностей в цеху енергозабезпечення», відповідно до якого за відсутність належного контролю за діями підлеглих матеріально-відповідальних осіб, відсутність належного обліку, зберігання та використання товарно-матеріальних цінностей начальнику Цеху енергозабезпечення [PERSON] оголошено догану. - пункт 1 наказу Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» від 29 серпня 2018 року № 369 «Про порушення встановленого порядку обліку, використання та зберігання товарно-матеріальних цінностей в цеху енергозабезпечення», відповідно до якого за відсутність належного контролю за діями підлеглих матеріально-відповідальних осіб, відсутність належного обліку, зберігання та використання товарно-матеріальних цінностей начальнику Цеху енергозабезпечення [PERSON] оголошено догану та позбавлено преміювальних виплат за результатами роботи за серпень місяць 2018 року в розмірі 100 відсотків. 04 серпня 2021 року Дніпропетровським апеляційним судом залишено без змін рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року у справі № 183/7289/18, тобто, рішення набрало законної сили. Після набрання рішенням суду законної сили, 12 серпня 2021 року [PERSON] звернувся з письмовою заявою до Акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» про виплату належних йому преміювальних виплат за результатами роботи за серпень 2018 року. 20\~серпня 2021\~року керівництвом\~Акціонерного товариства\~«Інтерпайп Новомосковський\~трубний завод»\~ заяву [PERSON] задоволено, йому були сплачені грошові кошти премії за серпень 2018 року. Так, 20 серпня 2021 року головою правління Акціонерного товариства\~«Інтерпайп Новомосковський\~трубний завод»\~ видано наказ № 390 про здійснення нарахування та виплату преміальних виплат [PERSON] , які не були виплачені у зв`язку з позбавленням преміальних виплат на підставі наказу № 358 від 17.08.2018 р. та № 369 від 29.08.2018 р. Платіжним дорученням № 3321 від 20.07.2021 р. перераховано [PERSON] 2\~458,72 грн., а платіжним дорученням № 14954 від 30.09.2021 року 522,77 грн., зазначені вище суми премії не оспорювалися сторонами. Зазначені обставини також встановлені рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у цивільній справі № 183/5931/21 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. При вирішенні питання про стягнення заборгованості по заробітній платі при звільненні, суд застосовує наступні норми законодавства України. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У відповідності до ст. 93 КЗпПУ, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом,\~Законом України "Про оплату праці"\~та іншими нормативно-правовими актами. Згідно вимог ст. 115 КЗпПУ, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, а саме, основна заробітна плата, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. На підставі ст. 15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Стаття 21 Закону України «Про оплату праці» визначає, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання. Як зазначалося вище, статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати та визначено, що премії віднесені до додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат, які у відповідності до ст. 15 Закону України «Про оплату праці», встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Як зазначалося вище, наказом від 30 серпня 2018 року № 138к його було звільнено з посади з 31.08.2018 р. за згодою сторін, на підставі ст. 36 КЗпПУ. У відповідності\~до ст.\~116\~КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Позивач посилався на те, вся сума заробітної плати йому була виплачена відповідачем, крім сум, щодо яких виник спір. Судом встановлено, що нарахування заохочувальних та компенсаційних виплат, премій на Акціонерному товаристві «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» прийняте та діє Положення про систему оцінки результатів праці (надалі за текстом Положення). Так, п. 1.1. визначено, що зазначене Положення про систему оцінки результатів праці є основним документом, що регламентує процеси функціонування системи оцінки результативності праці. Пунктом 2.1 Положення визначено, що оцінка результатів праці (надалі - ОРП) є процесом визначення ефективності виконання співробітниками організації своїх посадових обов`язків та реалізації організаційних цілей. Пунктами 3, 4, 5, 6, 7 Порядку визначені: процедура розробки карт ОРП; механізм розрахунків показників ОРТ; методику експертної оцінки; методики визначення бонусу; регламент проведення оціночних сесій. Крім того, п. 8 Порядку передбачено, що нарахування премії відбувається за фактично відпрацьований час у періоді преміювання (місяць, квартал, рік). Пунктом 8.3 Порядку передбачено, що при звільненні працівника з поважних причин (вихід на пенсію, на військову службу, скороченні штату, закінченню трудового договору), виплачується премія за фактично відпрацьований час. На підставі п. 8.4 Положення, при звільненні працівника за власним бажанням або іншим причинам, не передбаченим п. 8.3 зазначеного розділу, премія не нараховується. У позовній заяві [PERSON] фактично ставить питання про стягнення премії, яка виплачується за період роботи ІІІ квартал. Третій квартал року включає в себе наступні місяці липень, серпень, вересень. Як встановлено судом, позивача [PERSON] було звільнено з посади з 31.08.2018 року у відповідності до наказу від 30 серпня 2018 року № 138к за згодою сторін, на підставі ст. 36 КЗпП України. Позивачем заявлені вимоги про стягнення преміальних виплат за ІІІ квартал 2018 року, в той же час, оскільки пунктом 8 Порядку, нарахування премії відбувається за фактично відпрацьований час у періоді преміювання (місяць, квартал, рік), позивач не відпрацював зазначений період часу (квартал), звільнився з роботи не на підставах, зазначених п. 8.3 Положення, у відповідності до п. 8,4 Положення про систему оцінки результатів премія позивачу за ІІІ квартал 2018 року не повинна була нараховуватися та виплачуватися. У зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та у задоволенні позовних вимог належить відмовити. У відповідності\~до статті\~141\~ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач, у відповідності до Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, в задоволенні позову відмовлено, судові витрати належить покласти за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed