Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, який обґрунтували тим, що 06.08.2005 р. між позивачем [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) та [PERSON] було укладено шлюб у відділі РАЦС Кіровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська за № 293, від якого в них народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після народження другої дитини відносини погіршилися, відповідач втратив інтерес до сім`ї, що призвело до фактичного розлучення та припинення сімейних відносин. З початку 2014 року подружжя фактично проживало окремо, спільне господарство не вели. Фактично шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2016 р. в справі № 203/515/16-ц. Після розірвання шлюбу відповідач взагалі втратив інтерес до сім`ї, перестав забезпечувати дітей та самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. На початку 2015 року позивач [PERSON] познайомився з [PERSON] , між якими виникли спочатку дружні відносини, а згодом, з середини 2015 року вони вирішили жити в цивільному шлюбі. Станом на час знайомства позивач [PERSON] також мав дитину від іншої жінки - сина [PERSON] , [INFO] . З моменту знайомства між позивачами та їх дітьми, які були від різних батьків, були встановлені гарні стосунки, виникли почуття порозуміння, діти подружилися між собою, фактично створилася нова сім`я, відносини які були побудовані на почутті любові, взаємоповаги один до одного, а тому після декількох років проживання в цивільному шлюбі вони вирішили офіційно зареєструвати свої стосунки. 29 квітня 2018 року позивачі зареєстрували шлюб. З моменту проживання позивачів в цивільному шлюбі всі обов`язки щодо утримання дружини і всіх дітей, взяв на себе позивач [PERSON] . Фактично на його утриманні знаходяться і діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач [PERSON] , а також його неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи те, що всі діти фактично перебувають на повному матеріальному забезпеченні позивача [PERSON] , подружжя вирішило не звертатися до суду з позовом про усиновлення доньок та про позбавлення батьківських прав відповідача, щоб не наносити психологічної травми їх рідному батькові. Проте, він бажає забезпечити своїй родині спокійне та комфортне місце проживання та навчання дітей, де вони можуть відчувати себе в безпеці та продовжувати навчання. Разом з цим, щоб дисциплінувати та спонукати відповідача до належного виконання своїх обов`язків, позивачі звернулись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 10000,00 гривень на утримання двох доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також просять суд встановити факт перебування на утриманні [PERSON] , [INFO] , трьох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 26 квітня 2022 року ухвалою суду позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків. 27 квітня 2022 року позивачі подали до суду заяву про уточнення позову, якою одночасно були усунуті недоліки, які унеможливлювали відкриття провадження у справі. Після усунення недоліків, ухвалою суду від 04 травня 2022 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, а також до участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] . В судовому засіданні представники позивачів підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з врахуванням висловленої позиції відповідачем щодо розміру аліментів, яка викладена відповідачем [PERSON] у його відзиви на позов. Відповідач [PERSON] 11 травня 2022 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому фактично підтвердив ті обставини, на які посилаються позивачі в своєму позові. Своє відношення до виконання обов`язків щодо утримання дітей, батьком яких він являється, обґрунтовує тим, що він не має матеріальної можливості забезпечувати двох дітей в тому обсязі, в якому вони потребують, але він продовжує з ними спілкуватися, приймає участь в їх вихованні, дарує на дні народження подарунки, проте його матеріальний стан не дозволяє йому забезпечувати їм необхідний рівень освіти, відпочинку та розвитку. Він погоджується з тим, що його діти перебувають на повному матеріальному забезпеченні позивача [PERSON] , який протягом тривалого часу, з моменту його знайомства з матір`ю дітей та дітьми забезпечує їх всім необхідним, сплачує їх навчання в школі та додаткові репетиторські послуги, займається їх вихованням та розвитком. Між позивачем [PERSON] та дітьми встановилися добрі стосунки які є стійкими та потужними, йому приємно, що у його дітей є такий чоловік, якого вони сприймають як свого батька який піклується за них та може дати їм те, чим він не може забезпечити. Проти позовних вимог він не заперечує, але просить суд зменшити розмір аліментів на дітей, які підлягають стягненню з нього до 3000,00 гривень щомісячно. Сам відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив прийняти рішення відповідно до вимог закону, підтримав свою позицію, яка ним викладена у відзиві та просив її врахувати. Третя особа [PERSON] , яка повідомлена належним чином про день та час судового засідання, до суду не з`явилась, подала через канцелярію заяву, в якій повідомила суд про те, що питаннями, які вирішуються судом у даній справі, її права як матері неповнолітнього [PERSON] , [INFO] не порушуються. Вона підтверджує факт того, що їх спільний син з позивачем проживає за її згодою з батьком, який повністю утримує його та забезпечує всім необхідним, опікується ним належним чином. З 2016 року позивачем створена сім`я з [PERSON] , яка також має від попереднього шлюбу двох доньок, які є неповнолітніми. Всі вони проживають разом, в даній сім`ї постійно проживає її син - [PERSON] . Через скрутне матеріальне положення вона не має можливості приймати участь в вихованні, навчанні, розвитку та забезпеченні спільної з позивачем дитини, а тому вона зацікавлена в тому, щоб їх спільна дитина жила з батьком, який в повному обсязі виконує всі батьківські обов`язки та з яким її дитині комфортно жити. Все, що позивач [PERSON] робить для їх спільного сина, спрямовано на розвиток її дитини та повністю відповідає її інтересам, як матері. Просила судове засідання проводити без її участі. В судовому засіданні також були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт повного та належного утримання позивачем [PERSON] трьох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказані свідки зазначили, що позивач виховує, піклується, надає матеріальну та моральну допомогу і підтримку трьом неповнолітнім дітям, які фактично знаходяться на його утриманні. Він забезпечує їх всім необхідним та створює дружню атмосферу у родини, займається їх духовним розвитком, возить на заняття дітей, які мають успіхи та досягнення в змаганням та мають відповідні вже нагороди. Судом встановлено, що 06 серпня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб у відділі РАЦС Кіровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська за номером актового запису № 293, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу. Від даного шлюбу в них народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач. На теперішній час діти проживають разом з позивачами, а відповідач з дітьми відносин не підтримує фактично з початку 2015 року. В судовому засідання знайшов підтвердження той факт, що після народження другої дитини у позивача [PERSON] та відповідача відносини погіршилися, він втратив інтерес до сім`ї, погляди на сім`ю у відповідача змінилися і це призвело до фактичного розлучення та припинення сімейних відносин, яки фактично припинились з 2015 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2016 р. в справі № 203/515/16-ц. На початку 2015 року позивачі познайомилася між собою та протягом часу вирішили жити разом спочатку в цивільному шлюбі, після чого стали мешкати в одному житловому приміщенні разом зі своїми дітьми. Судом встановлено, що позивач [PERSON] має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , який проживає з батьком з 2015 р. З моменту знайомства між позивачами та їх дітьми, які були від різних батьків, були встановлені гарні стосунки, виникло почуття порозуміння, діти подружилися між собою, фактично створилася нова сім`я, відносини в якій були побудовані на почутті любові, взаємоповаги один до одного, а тому після декількох років проживання в цивільному шлюбі вони вирішили офіційно зареєструвати свої стосунки. 29 квітня 2018 року позивачі зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, яке видане Приморським районним у м. Одесі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за актовим записом № 897, після реєстрації шлюбу дружина стала носити прізвище чоловіка - [PERSON] . В судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини того, що з моменту проживання позивачів [PERSON] та [PERSON] в цивільному шлюбі, а також і після реєстрації між ними шлюбу, всі обов`язки щодо утримання і дружини і трьох неповнолітніх дітей, взяв на себе позивач [PERSON] , про що не заперечує і сам відповідач та третя особа - [PERSON] у своїх письмових поясненнях. Фактично на утриманні [PERSON] знаходяться неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком яких є відповідач [PERSON] , а також його неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконує належним чином свої батьківські обов`язки щодо виховання та утримання своїх дітей, а вони протягом тривалого строку перебувають на повному матеріальному забезпеченні зі сторони позивача [PERSON] , тому як відповідач не має достатніх матеріальних можливостей, щоб належним чином забезпечувати навчання, розвиток та організацію дозвілля дітей. Всі ці обов`язки фактично виконує позивач [PERSON] , який сплачує за навчання всіх трьох неповнолітніх дітей, приймає участь в їх вихованні, здійснює витрати на їх утримання та забезпечує належні умови для їх як духовного так і фізичного зростання та розвитку, про що свідчать копії банківських квитанцій про сплату послуг. Так, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Відповідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд повинен врахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що відповідач визнав позов частково в частині стягнення з нього аліментів, а в частині встановлення факту перебування на утриманні [PERSON] , [INFO] , трьох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , визнав вимоги повністю, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2700,00 гривень щомісячно на кожну дитину, що відповідатиме вимогам ч. 2 ст. 182 СК України та буде розумним і справедливим, з врахуванням встановленого законодавством розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, який дорівнює у 2022 році - 2618 гривень. У відповідності 315 - 318 ЦПК кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів перебування на утриманні, якщо вони мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення особистих немайнових чи майнових прав. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. В судовому засіданні представники позивачів наголошували на тому, що у зв`язку з військовими діями право позивача [PERSON] на свободу пересування обмежене через введення на території держави військового стану через військову агресію Російської Федерації. Але він бажає забезпечити своїй родині безпечне місце, де вони можуть відчувати себе в безпеці. Таким місцем він вважає територію Європейського Союзу. В даний час на території держави встановлений режим військового стану, на період дії якого Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється. Позивач [PERSON] несе обов`язок забезпечити дружині та дітям, які перебувають на його утриманні, належні умови проживання, виховання та безпеки, що можливо зробити шляхом їх перевезення до країн Європейського Союзу, а тому і звернувся до суду з вимогою про встановлення факту перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом в ході судового розгляду справи в їх сукупності, а також враховуючи визнання позову відповідачем та третьою особою, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог позивача [PERSON] в частині встановлення вказаного факту перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, суд вбачає підстави для задоволення і цієї частини позовних вимог, оскільки встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів.

Outcome: partial