Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» (надалі по тексту - ТОВ «Інстафінанс»), треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Р. М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ним отримано документи від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. за вих. №720/01-16 від 08 листопада 2021 року, що стали підставою вчинення виконавчого напису №18265 від 16 липня 2021 року, у відповідності до яких, на підставі заяви про вчинення виконавчого напису ТОВ «Інстафінанс» за вих. №8537 від 15 липня 2021 року з позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором № IU8453745 від 29 серпня 2020 року за період з 29 вересня 2020 року по 18 травня 2021 року в сумі 40101,60 грн. Даний виконавчий напис поданий ТОВ «Інстафінанс» на примусове виконання приватному виконавцю виконавчого округу Хмельницької області Лабчуку Р.М., яким відкрито виконавче провадження ВП №66932339 від 24 вересня 2021 року, по якому проводиться примусове стягнення заборгованості із винесенням постанов про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанови про стягнення з боржника основної винагороди. При вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ 29 червня 1999 року. Вважає, що нотаріусом було порушено порядок вчинення виконавчого напису, оскільки оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом на договорі кредитної лінії № IU8453745, який не був нотаріально посвідчений, а тому не відноситься до документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів у розумінні положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат»; заборгованість є спірною, оскільки вона нарахована та стягнута поза терміном дії кредитного договору, який визначений датою повного погашення кредиту 26 вересня 2020 року, в той час як заборгованість стягнута за період з 29 вересня 2020 року по 18 травня 2021 року; вимоги про сплату заборгованості нотаріусу не надано, і позивач її не отримував, відсутня виписка з рахунку боржника за № [NUMBER] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зазначив, що має заборгованість за договором, але не у тому розмірі, що стягнута у виконавчому написі, оскільки заборгованість нарахована поза терміном дії договору, та відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного суду після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, така заборгованість є спірною. Окрім того, постановою Київського апеляційного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині пункту 2 цих змін «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Вказав, що виконавчий напис не підлягає виконанню як з підстави порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстави неправомірності вимог стягувача. З таких підстав просить позов задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав. Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутність, позов підтримує повністю, наполягає на його задоволенню. Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав та про причини неявки суд не повідомив. Треті особи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. надіслав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутність, заперечень проти задоволення позову не надіслав. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 28 серпня 2020 року [PERSON] уклав з ТОВ «Інстафінанс» в електронній формі за допомогою дистанційних засобів кредитний договір № IU8453745, який підписаний позивач як позичальником, за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який був надісланий відповідачем на номер телефону, зазначений позивачем при реєстрації в особистому кабінеті позичальника на веб-сайті (порталі) ТОВ «Інстафінанс». На підставі вказаного кредитного договору [PERSON] отримав кошти в сумі 10500 грн. на строк 30 днів, з кінцевою датою повного погашення - 26 вересня 2020 року, процентна ставка в день для початково зазначеної тривалості кредиту, яка підлягає оплаті до дати оплати) - 1,33%, реальна річна процентна ставка - 389,21%, загальна вартість кредиту становить 13859 грн. 16 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.Ю. вчинено виконавчий напис та зареєстрований в реєстрі за №18265 у відповідності до якого з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором № IU8453745 від 29 серпня 2020 року за період з 29 вересня 2020 року по 18 травня 2021 року в сумі 40101,60 грн., яка складається з 10500 грн простроченої заборгованості за сумою кредиту, 29601 грн. 60 коп. простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, а також 650 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом. 24 вересня 2021 року постановою приватного виконавця Лабчука Р.М. відкрито виконавче провадження ВП №66932339 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Інстафінанс» боргу в сумі 40751 грн. 60 коп за виконавчим написом приватного нотаріуса В.О. № 18265 виданий від 16 липня 2021 року. Відповідно до заяви ТОВ «Інстафінанс» за вих. №8537-648 від 15 липня 2021 року (а.с. 26), адресованої приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіді В.О. про вчинення виконавчого напису, у додатку вказані доданими: кредитний договір; довідка про ідентифікацію, витяг з журналу дій інформаційно-телекомунікаційної системи, виписка з рахунку боржника, повідомлення про порушення основного зобов`язання, документи стягувача та представника стягувача. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. надіслав [PERSON] копію оскаржуваного виконавчого напису, та копії документів, на підставі яких 16 липня 2021 року ним було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №18265, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості (супровідний лист за вих. №720/01-16 від 08 листопада 2021 року а.с. 24), а саме: копію виконавчого напису, заяву про вчинення виконавчого напису вих. №8537-648 від 15 липня 2021 року, копію кредитного договору № IU8453745 від 29 серпня 2020 року, довідку про ідентифікацію позичальника [PERSON] , витяги з журналу дій інформаційно - телекомунікаційної системи, виписку з рахунку [PERSON] із зазначенням суми та строків погашення заборгованості з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором. Повідомлення про порушення основного зобов`язання, документи стягувача та представника стягувача, які зазначені як додатки до зазначеної вище заяви ТОВ «Інстафінанс» про вчинення виконавчого напису вих. №8537-648 від 15 липня 2021 року привитним нотаріусом до вказаних копій документі не долучені. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 цього ж Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 4, 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 1 ст. 77, ч. 1 ст. 79 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частина 2 ст. 76 ЦПК України встановлює вичерпний перелік засобів доказування у цивільному процесі. До них належить: письмові докази, речові докази, електронні докази, показання свідків та висновки експертів. Доказування, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 29 червня 1999 року №1172 для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду, у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство України не передбачає можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин, а тому станом на день вчинення оспорюваного виконавчого напису - 16 липня 2021 року правові підстави для його вчинення були відсутні, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, навіть у випадку наявності правових підстав для вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису, неможливість вчинення виконавчого напису від 16 липня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №18265 обумовлюється таким. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій). Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц. Як вбачається з матеріалів справи, надана нотаріусу відповідачем виписка з рахунка [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положенню про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 04 липня 2018року № 75 (надалі - Положення). Відповідно до п. 61 Положення особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. ТОВ «Інстафінанс» нотаріусу належно оформлену виписку по зазначеному кредитодавцем рахунку № [NUMBER] , на який [PERSON] сплачував платежі на погашення заборгованості не надав, а тому нотаріус не міг встановити початок виникнення заборгованості, що є обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису. Зважаючи на те, що надана ТОВ «Інстафінанс» приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіді В.О. виписка з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості станом на 18 червня 2021 року не відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положенню про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, надана банком виписка не може вважатися виконанням вимог абз. б) п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Окрім того, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. З приводу зазначеного, суд зауважує, що сторони уклали кредитний договір №IU8453745 від 29 серпня 2020 року в електронній формі. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 1, 2 та 6 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством. ТОВ «Інстафінанс» до заяви № 8537-648 від 15 липня 2021 року про вчинення виконавчого напису додав, як зазначено в пункті 1) розділу заяви «Додатки», кредитний договір, який, як вбачається з матеріалів справи (а.с.27-34), не завірений нотаріусом, не є оригіналом електронного договору в розумінні ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним чином завіреною паперовою копією кредитного договору, укладеного між сторонами в електронній формі. Отже, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису за відсутності необхідного оригіналу електронного кредитного договору є додатковою підставою для визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, дослідивши обставини справи та надані докази, суд доходить висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, то згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved