Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вище вказаною заявою, у якій просить встановити факт належності [PERSON] сертифікату серії ЖТ № 0142367 на право на земельну частку (пай), що виданий 05.05.1997 року на підставі рішення № 92 Житомирської районної державної адміністрації від 04.04.1997 року на земельну ділянку площею 6,31 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). В обґрунтування заяви зазначає, що з метою оформлення спадкових прав він звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що документ, який посвідчує право власності на право на земельну частку (пай), а саме - сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий на ім`я [PERSON] , а згідно свідоцтва про смерть померла вказана як [PERSON] . Зазначене стало підставою для звернення до суду. У засідання належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с. 17-20) учасники справи або їхні представники не з`явились, у зв`язку з чим розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Представник Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області подав заяву про проведення судового засідання за його відсутності; вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення (а.с. 21). Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 р. справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що предметом розгляду в даній справі є справа окремого провадження щодо встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - факту належності правовстановлюючого документу. Згідно долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження (а.с. 9) батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла (а.с. 8). Сертифікат на право на земельну частку (пай) ЖТ № 0142367 розміром 6,31 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої в с. Заможне Житомирського району Житомирської області на території колишнього КСП «ім. Корольова» видано на підставі рішення Житомирської районної державної адміністрації від 04.04.1997 року № 92 на ім`я [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до довідки № 033-09/35 від 14.01.2022 року (а.с. 10) згідно уточненого списку громадян-членів КСП ім. Кірова (а.с. 11) станом на 28.02.1997 року, за [PERSON] , [INFO] , рахується земельна ділянка (пай) площею 6,31 умовних кадастрових одиниць; сертифікат серії ЖТ № 0142367. Заявник звернувся до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Андруса А. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримав відмову у зв`язку із неможливістю підтвердження належності майна спадкодавцю (а.с. 6). Відповідно до довідки приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Андруса А. В. від 15.02.2022 року № 55/02-31 Третьою житомирською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 484/2001 до майна померлої [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якої є [PERSON] . Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини чи від її відмови не звертались (а.с. 5). Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12\~вказаної Постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Враховуючи вищезазначені обставини, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов\~до висновку, що правовстановлюючий документ, а саме - сертифікат на право на земельну частку (пай) ЖТ № 0142367 виданий на підставі рішення Житомирської районної державної адміністрації від 04.04.1997 року № 92 на ім`я [PERSON] належить [PERSON] . Суд вважає, що встановлення юридичного факту, про який просить заявник, знайшов повне підтвердження в судовому засіданні, об`єктивність не викликає в суду сумніву,\~заява\~про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved