Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» (далі по тексту - ТОВ «Спектрум Ессетс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03.07.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/1228/6/19339, згідно якого банк надав позичальнику кредит на суму 40 000 доларів США на строк до 30.06.2028 року під 13% річних. В забезпечення зобов`язань за даним кредитним договором було укладено договір іпотеки №014/1228/6/19339/1 від 03.07.2008 предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером 2110100000:38:003:0029, площею 0,481 га та об`єкт незавершеного будівництва 63% готовності - житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Також в забезпечення зобов`язань за даним кредитним договором було укладено договір поруки №014/1228/6/19339/2 згідно умов якого [PERSON] поручився за виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором. 25.09.2020 року між ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк» та ТОВ «Спектрум Ессетс» укладено договір про відступлення прав, на підставі якого позивач набув прав вимоги до [PERSON] за кредитним договором №014/1228/6/19339 від 03.07.2008 з усіма забезпечувальними договорами. Станом 25.09.2020 заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить: 38 026,54 доларів США заборгованості по кредиту та 50 884,50 доларів США заборгованості по відсоткам. Позивач у позовній заяві ставить питання про солідарне стягнення з відповідачів на його користь частини заборгованості за кредитним договором у 800 000 грн. (заборгованості по тілу кредиту), що еквівалентно розмірі 28 319,88 доларів США. У відзиві на позов представник відповідача [PERSON] - адвокат Майор І.В. просить відмовити у його задоволенні. В обґрунтування посилається на те, що позивачем пропущено строки позовної давності. Зокрема на підставі договору іпотеки ВАТ «Ерсте Банк» звернувся до нотаріуса та отримав виконавчий напис від 07.12.2012 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, цим самим змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому на час подання заяви сплив трирічний строк позовної давності. Окрім того зазначає, що порука припинилася згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України. Також вказує на відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, оскільки відповідач долучив до матеріалів справи лише копії документів, а не їх оригінали. У відповіді на відзив ТОВ «Спектрум Ессетс» заперечує обставини викладені у відзиві на позов представника [PERSON] - адвоката Майора І.В., та просить позов задовольнити у повному обсязі. Зокрема вважає помилковими твердження у відзиві про те, що внаслідок вчинення виконавчого напису, кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання на 07.12.2012 року. Наведені у відзиві постанови ВС стосуються реалізації заставного майна під час виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Натомість виконавчий напис це лише нотаріальна дія, яка посвідчує права стягувача на стягнення відповідних сум. При цьому згідно відомостей з АСВП наразі немає відкритих виконавчих проваджень стосовно боржника [PERSON] і майно, яке є предметом іпотеки зареєстроване за ним. Отже як первісний кредитор, так діючий кредитор не скористалися своїм право звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису, а тому діючий кредитор і звернувся до суду. Відтак вважає, що позовну давність позивачем не пропущено. Інший відповідач [PERSON] відзиву на позов не подавав. В судовому засіданні представник позивача Ткачук О.А. підтримав позов та просив його задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Щодо строків позовної давності, то зазначив, що про існування виконавчого напису від 07.12.2012 року позивачу не було відомо, первісний кредитор про такі обставини не повідомляв. Даний виконавчий напис не було реалізовано, предмет іпотеки перебуває у власності [PERSON] , а тому новий кредитор не позбавляється права на задоволення своїх вимог. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Майор І.В. просив відмовити у задоволенні позову. Стверджує, що внаслідок звернення до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому на час подання заяви сплив трирічний строк позовної давності. Також це є наслідком припинення поруки. Щодо посилання представника позивача на те, що виконавчий напис не реалізовано, то це не впливає на факт пропуску строку позовної давності, та стосується виключно його виконання. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час і місце судового розгляду неодноразово повідомлявся належним чином у тому числі. Також від відповідача [PERSON] надійшла заяву у якій просить відмовити у задоволенні позову ТОВ «Спектрум Ессетс» у зв`язку з пропуском строків позовної давності. Інших якихось клопотань відповідач [PERSON] не подавав. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, а також справи №309/4556-15-ц, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 03.07.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/1228/6/19339, згідно якого банк надав позичальнику кредит на суму 40 000 доларів США на строк до 30.06.2028 року під 13% річних (Том 1, а.с.6-11). Банк свої зобов`язання виконав належним чином та видав позичальнику кредит, що підтверджується валютним меморіальний ордером від 03.07.2008 року (Том 1, а.с.223) та випискою з рахунку [PERSON] (Том 1, а.с.224). В забезпечення зобов`язань за даним кредитним договором між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки №014/1228/6/19339/1 від 03.07.2008 предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером 2110100000:38:003:0029, площею 0,481 га та об`єкт незавершеного будівництва 63% готовності - житловий будинок за адресою [ADDRESS] , копія якого долучена до позовної заяви (Том 1, а.с.17-20). Також в забезпечення зобов`язань за даним кредитним договором між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено договір поруки №014/1228/6/19339/2 від 03.07.2008 згідно умов якого [PERSON] поручився за виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором (Том 1, а.с.15, 16). 25.09.2020 року між ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк» (Том 1, а.с.21-25), та ТОВ «Спектрум Ессетс» укладено договір про відступлення прав вимоги, на підставі якого позивач набув прав вимоги до [PERSON] за кредитним договором №014/1228/6/19339 від 03.07.2008 з усіма забезпечувальними договорами (Том 1, а.с.29-33). Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 25.09.2020 заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить: 38 026,54 доларів США заборгованості по кредиту та 50 884,50 доларів США заборгованості по відсоткам (Том 1, а.с.13, 14). Позивач, скориставшись своїм диспозитивним правом, у позовній заяві ставить питання про солідарне стягнення з відповідачів на його користь лише частини заборгованості за кредитним договором у розмірі 800 000 грн. (заборгованості по тілу кредиту), що еквівалентно розмірі 28 319,88 доларів США, а тому суд розглядає дану справу виключно в межах позовних вимог. Також у судовому засіданні судом було оглянуто матеріали цивільної справи №309/4556/15-ц, по якій Хустським районним судом було постановлено ухвалу від 30.10.2015 року про заміну стягувача за виконавчим написом, вчиненого приватним нотаріусом Ужгородського МНО №3977 від 07.12.2012 року з ПАТ «Ерсте Банк» на ПАТ «Фідобанк». Зокрема з матеріалів даної цивільної справи вбачається, що 07.12.2012 року приватним нотаріусом Ужгородського МНО Селехман А.О. було видано виконавчий напис №3977 відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться в [ADDRESS] готовністю 63% та земельну ділянку площею 0,0481 га, кадастровий номер 2110100000:38:003:0029 за вказаною адресою, які належать [PERSON] , і які на підставі договору іпотеки від 03.07.2018, передане в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №014/1228/6/19339 від 03.07.2008 ВАТ «Ерсте Банк». За рахунок коштів від реалізації предмета іпотеки запропоновано задовільнити вимоги ПАТ «Ерсте Банк» у розмірі 54 476,80 доларів США, що включає в себе: непогашену суму кредиту - 39 550,90 доларів США; заборгованість по відсоткам - 11 049,76 доларів США; пеня за прострочення відсотків - 3404,59 доларів США; пеня за прострочення кредиту - 471,55 доларів США. Засвідчена головуючим суддею копія вказаного виконавчого напису долучена до матеріалів справи. При цьому, щодо посилання представника відповідача [PERSON] - Майора І.В. у відзиві на позов щодо відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, зважаючи на те, що до позову додано лише копії документів, а не оригінали, то суд зазначає, що у підготовчому судовому засіданні представником позивача було надано для огляду оригінали наступних документів: кредитного договору №014/1228/6/19339 від 03.07.2008; договору поруки №014/1228/6/19339/2 від 03.07.2008; валютного меморіального ордеру №28/6/19339 від 03.07.2008 та виписки з поточного рахунку [PERSON] за період з 03.07.2008 по 31.12.2008 - які були оглянуті в судовому засіданні і їх засвідчені головуючим суддею копії були долучені для матеріалів справи (Том 1, а.с.212-229). Щодо ненадання позивачем оригіналу договору іпотеки, то слід зазначити, що згідно акту приймання-передачі оригіналів документів до договору про відступлення прав вимоги від 25.09.2020, новому кредитору (позивачу) по кредитній справі №014/1228/6/19339 (боржник [PERSON] ), було передано лише копію договору іпотеки від 03.07.2008 (Том 1, а.с.231, 232), а отже ненадання позивачем оригіналу вказаного договору зумовлене поважними причинами. Окрім того, факт укладення договору іпотеки №014/1228/6/19339/1 від 03.07.2008 з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором №014/1228/6/19339 від 03.07.2008 року, підтверджується також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Том 1, а.с.170-173) та зазначеним вище виконавчим написом від 07.12.2012. Щодо заперечення представника відповідача Майора І.В. стосовно надання і підготовчому судовому засіданні представником позивача оригіналів валютного меморіального ордеру №28/6/19339 від 03.07.2008 та виписки з поточного рахунку [PERSON] за період з 03.07.2008 по 31.12.2008, з посиланням на те, що такі докази подані з пропуском строку для їх подання, то суд вважає слушним пояснення представника позивача з цього приводу. Зокрема, що лише після отримання ухвали про витребування оригіналів доказів, новий кредитор звернувся до первісного кредитора з питанням щодо надання оригіналів певних документів, у тому числі й тих, що стосуються видачі кредитних коштів. На що було повідомлено про знищення заяви про видачу готівки та надано натомість оригінали валютного меморіального ордеру №28/6/19339 від 03.07.2008 та виписки з поточного рахунку [PERSON] за період з 03.07.2008 по 31.12.2008, які і були долучені представником позивача. Вказане узгоджується з тим фактом, що такі документи надіслані первісним кредитором ПАТ «Фідобанк» новому кредитору ТОВ «Спектрум Ессетс» 19.01.2022 (Том 1, а.с.223-225). Відтак на думку суду неподання таких доказів разом з позовною заявою (ст. 83 ЦПК України) зумовлене поважними причинами, у зв`язку з чим суд вважає за можливе прийняти їх до уваги. А отже матеріалами справи встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, які випливають з укладення кредитного договору №014/1228/6/19339 від 03.07.2008, у зв`язку з чим суд відхиляє відповідні доводи відзиву. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) також викладено правову позицію про те, що після направлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості та, відповідно, припинення дії кредитного договору, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Проте, вчинення 07 грудня 2012 року приватним нотаріусом Селехман О.А. виконавчого напису, у якому зазначено, що строк платежу за зобов`язаннями настав 15 листопада 2011 року та звернуто стягнення на предмет іпотеки, свідчить про те, що кредитор скористався своїм правом на дострокове повне повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що потягло зміну строку виконання основного зобов`язання. Аналогічний правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 року справа № 357/5125/16-ц. А отже твердження представника позивача у відповіді на відзив про те, що вчинення виконавчого напису не змінює строку виконання основного зобов`язання є недоречним та таким, що суперечить вказаному висновку ОП КЦС. Посилання представника позивача на те, що відповідний виконавчий напису не перебуває на виконанні і такий не реалізовано, жодним чином не впливає на висновок щодо зміни строку виконання основного зобов`язання внаслідок вчинення такого виконавчого напису. Щодо вимог до поручителя, суд зазначає наступне. Так, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Умовами договору поруки сторони погодили, що порука припиняється, якщо Кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до Поручителя (пункт 5.2.3). Відповідно до змісту статей 251, 252 ЦК України настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається саме календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Крім того, слід зауважити, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Вчиненням виконавчого напису нотаріуса, яким стягнуто всю заборгованість за кредитом, позивач використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, тобто, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання. Відтак, оскільки первісний кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання, і протягом встановленого п.5.2.3 Договору поруки трирічного строку не пред`явив вимог до поручителя [PERSON] , то порука є припиненою, у зв`язку з чим позовні вимоги до [PERSON] є безпідставними та задоволенню не підлягають. Що стосується вимог позивача до боржника [PERSON] , то оскільки такий неналежно виконує умови кредитного договору внаслідок чого виникла заборгованість, то такі вимоги є обґрунтованими, а право позивача, як нового кредитора, є порушеним. Разом з тим відповідачем [PERSON] подана заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). У даному випадку встановлено, що внаслідок невиконання боржником [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість. На підтвердження розміру такої заборгованості позивачем надано відповідний розрахунок, і правильність такого розрахунку відповідачем [PERSON] не оспорюється, а тому суд бере його до уваги. При цьому, у позовній заяві ставиться питання про стягнення лише частини заборгованості за кредитним договором у розмірі 800 000 грн. (заборгованості по тілу кредиту), що еквівалентно розмірі 28 319,88 доларів США, і не ставиться питання про стягнення заборгованості по відсоткам, про яку зазначено у вказаному розрахунку. Відтак, виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, судом розглядається дана справа виключно в межах заявлених позовних вимог, а тому судом не дається жодна оцінка щодо правомірності нарахованих позивачем відсотків, у тому числі й після зміни строку виконання зобов`язання, оскільки такі відсотки не є предметом розгляду даної справи. Разом з тим, як уже встановлено судом вчинення 07 грудня 2012 року приватним нотаріусом Селехман О.А. виконавчого напису, у якому зазначено, що строк платежу за зобов`язаннями настав 15 листопада 2011 року, свідчить про те, що кредитор скористався своїм правом на дострокове повне повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що потягло зміну строку виконання основного зобов`язання. З позовом до суду позивач звернувся у липні 2021 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. При цьому даючи оцінку твердженням представника позивача про здійснення відповідачем [PERSON] проплат на погашення боргу у 2016 році, то слід зазначити, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що після вчинення виконавчого напису було здійснено одне погашення заборгованості 21.03.2016 року на суму 1524 грн. Отже таке погашення боргу вчинено вже після спливу трирічного строку з моменту зміни кредитором строку виконання основного зобов`язання, тобто вже після спливу строку позовної давності, а тому не може свідчити про переривання строку позовної давності (ст. 264 ЦК України). Відтак, оскільки з моменту вчинення виконавчого напису сплив трирічний строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитом, і боржником [PERSON] подана заява про застосування наслідків спливу строків позовної давності, то в задоволенні вимог ТОВ «Спектрум Ессетс» до боржника [PERSON] слід відмовити через сплив строків позовної давності.

Outcome: dismissed