Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

11 січня 2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС», в якій третіми особами без самостійних вимог зазначені: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький С.І., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько А.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що про вчинення виконавчого напису позивач дізнався у грудні 2021 року, ознайомившись з постановою приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 67708708, пред`явлена до стягнення заборгованість в розмірі 450 808,77 грн., яка з нього стягується, не є безспірною заборгованістю, та останньому не було повідомлено про наявність у нього заборгованості за Договором про надання кредиту укладеного між ним та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС», який є відповідачем у справі, та її походження, тим більше необхідність погашення такої заборгованості, яку позивач не визнає повністю, оскільки вказує що кредит за вказаним договором вже давно погасив. За цих обставин позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3095, вчинений 17 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» коштів, стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору. (а.с.1-7) Одночасно з позовною заявою представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив вжити заходи забезпечення позовних вимог шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. (а.с.26-29) Ухвалою від 17 січня 2022 року заяву представника позивача про забезпечення позову було повернуто заявникові. (а.с.33) Справа підсудна Кіровському районному суду м. Дніпропетровська на підставі ч.1 ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження» та ч.12 ст.28 ЦПК України, за місцем виконання оспорюваного виконавчого напису. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін та їх представників. (а.с.34-35), одночасно вирішено питання щодо залучення до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького С.І., приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько А.А. (а.с.34-35) В підготовче судове засідання 11 лютого 2022 року сторони по справі не з`явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на їх електронну адресу судових повісток, які згідно довідок про доставку електронного листа їм доставлені. (а.с.а.с.37, 38, 39, 40, 41, 42, 43) Оскільки всі дії з підготовки справи до розгляду в судовому засіданні були виконані 11 лютого 2022 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 березня 2022 року. (а.с.44) В судове засідання 10 березня 2022 року сторони по справі не з`явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на їх електронну адресу судових повісток, які згідно довідок про доставку електронного листа їм доставлені. (а.с.а.с.47, 48, 49), у зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 11 квітня 2022 року. (а.с.50) 11 квітня 2022 року було проведено розгляд справи по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, в якому він підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. (а.с.56) Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на його електрону адресу судової повістки, яка згідно довідки про доставку електронного листа йому доставлена (а.с.58), про причини неявки не повідомив. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись шляхом направлення на їх адресу та електронну адресу судових повісток, про причини неявки не повідомили. З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст.280, 287, 288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1, 3.3. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п.3.2, 3.5 глави 16 Порядку). Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання не чинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та не чинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 29 грудня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір № 8/2006/840-К/1674-А про надання кредиту. Вказаний договір було укладено в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. (а.с.11-12) Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчиненого на підставі угоди, яка не була нотаріально посвідчена, чим було порушено вимоги Переліку № 1172, що в свою чергу є порушенням вимог ст.87 Закону «Про нотаріат». З огляду на викладене, з урахуванням того, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог діючого на той час законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved