Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовними вимогами до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів в твердій грошовій сумі на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування позову посилається на ту обставину, що діти сторін справи проживають із нею та перебувають на повному її утриманні; біологічний батько дітей проблем з здоров`ям не має, аліментів на утримання дітей добровільно не надає, інших дітей чи непрацездатних батьків на його утриманні не має, отримує постійний дохід, а тому, з огляду на обставини, на переконання позивачки вимога підлягає до задоволення. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо стягнення аліментів у розмірі 1500 гривень на кожну дитину, просив врахувати, що розмір запитуваних позивачкою аліментів є занадто високим з огляду на матеріальне становище відповідача. Заслухавши пояснення та дослідивши докази Судом встановлені наступні обставини. 23 липня 2016 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . В шлюбі у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З травня 2021 року позивачка разом з малолітніми дітьми проживає в [ADDRESS] . Діти перебувають на її утриманні, остання займається їх доглядом та вихованням, розвитком, освітою і лікуванням. Мати дітей купує їм одяг, взуття, предмети гігієни і догляду, їжу. В свою чергу відповідач проживає окремо від дітей, є працевлаштованим у ФОП [PERSON] , має у власності три земельні ділянки, отримані безоплатно як учасником бойових дій; у його з власності перебуває автомобіль Судзукі Свіфт, придбаний в 2020 році Згідно частини 1 статті 1 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років (частини 1 та 2 статті 7 Сімейного кодексу України). Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавцем у статті 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). Судом встановлено, що відповідач не бере участі в утриманні малолітніх дітей, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак Суд вважає, що даний розмір не є достатнім для гармонійного розвитку дітей. Окрім того, Суд бере до уваги, що [PERSON] є особою працездатного віку, будь-яких доказів, що за станом здоров`я чи матеріальним становищем він не може виконувати своїх обов`язків щодо утримання дітей не здобуто. Суд враховує, що відповідач офіційно працевлаштований та отримує мінімальну заробітну плату, визначену законом. Поряд з цим Суд спостерігає дещо пасивну поведінку відповідача в контексті спроб належним чином матеріально забезпечити дітей - жодних перешкод для відповідача хоча б спробувати віднайти більш оплачувану роботу Суд не вбачає. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, необхідність забезпечення прав малолітніх сина та доньки сторін справи на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до 30.06.2022 року - 2100 гривень, а далі 2272 гривень, те, що обов`язок щодо утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків, уд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. За вимогами ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved