Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

Адвокат Облещук О.П., яка діє в інтересах [PERSON] 02.12.2021 р. звернулася в суд з позовом до відповідача ПрАТ «Івано-Франківський арматурний завод»\~ про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки заробітної плати та моральної шкоди. Позов обгрунтований тим, що [PERSON] з серпня 1986\~ року по 17 вересня 2021 року працював у ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод». Під час знаходження у трудових відносинах з відповідачем у період з 01.12.2020 р. по 17.09.2021 р. була нарахована, але не виплачена заробітна плата. 17 вересня 2021 р. [PERSON] був звільнений з роботи\~ за угодою сторін, згідно наказу №33-ос від 17.09.2021 р., яким також була передбачена виплата компенсації за 65 днів невикористаної щорічної відпустки. Однак ні в день звільнення, ні пізніше жодних сум по заборгованості по заробітній платі належні при звільненні відповідач не здійснив. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою надати довідку про розмір заборгованості по заробітній платі, однак такої довідки надано не було.\~ Вважає дії відповідача незаконними, тому просила стягнути заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2020 року по 17 вересня 2021 року у сумі 111 537 грн. 09 коп.; компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 65 днів - у сумі 24 087 грн. 57 коп.; середній заробіток\~ за час затримки у сумі 35 164 грн. 50 коп. Крім того, у зв`язку із значною затримкою заробітної плати позивач, який є інвалідом 2 групи, відчував моральні страждання, змушений економити на харчах, не має можливості придбати необхідні ліки, а тому просить стягнути у його користь моральну шкоду, яку він оцінює у 5000 грн. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 07.12.2021 відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] , його представник у судове засідання 04.05.2022 р. не прибули, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Від представника позивача адвоката Облещук О.П. 24.03.2022 р. до суду надійшла заява в якій просила розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» повторно в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. За таких обставин, з урахуванням положень ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України). Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обов`язок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 77, ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За діючою в площині цивільного судочинства презумпції винуватості відповідача (на відміну від кримінального судочинства, де діє презумпція невинуватості) тягар доказування лежить саме на відповідачеві. Тим більше, в площині трудових правовідносин безумовно тягар доказування лежить на роботодавцеві, в якого з акумульовано весь обсяг документації, в тому числі фінансового, бухгалтерського характеру щодо фіксації праці позивача і оплати виконаних ним робіт. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оплату праці" оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці, а згідно ст. 24 цього Закону своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Одним із загальних засад цивільного законодавства, закріплених п.6 ч. 1 ст.3 ЦК України, є справедливість, добросовісність та розумність. Принагідно Суд зауважує, що право на заробітну плату захищається й Конвенцією про захист заробітної плати № 95, яка ратифікована 31.01.1961 року. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював в Приватному акціонерному товаристві «Івано-Франківський арматурний завод» на посаді начальника відділу технічного контролю, що підтверджено копією трудової книжки (а.с.11-12). Згідно наказу №33-ос від 17 вересня 2021 р. [PERSON] , звільнений із роботи з 17.09.2021 р. за згодою сторін, з виплатою компенсації за 65 днів невикористаної щорічної відпустки (а.с.13). Позивач звернувся до відповідача про надання довідки по заборгованості по заробітній платі, однак відповіді не отримував. Доступ до приміщень та території підприємства обмежено, а тому надати довідку про заборгованість по заробітній платі є об`єктивно неможливим (а.14-18). На звернення позивача, Управління держпраці в Івано-Франківській області листом від 20.09.2021р. повідомило, що з метою проведення заходу контролю інспектором праці було здійснено відвідування ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод», однак у зв`язку з відсутністю уповноваженої особи за місцезнаходженням було складено акт про неможливість проведення заходу державного контролю (а.с.19). Згідно інформації з листа\~ Департаменту соціальної політики від 21.09.2021 р. впродовж року вживалися відповідні заходи по погашенню заборгованості по заробітній платі працівникам ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод». Проте посадові особи підприємства\~ на засіданнях не прибули.\~ На\~ керівника підприємства складено протоколи про адміністративні правопорушення (а.с.20). Так, відповідно до форми ОК-5, реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного реєстру соціального страхування, індивідуальні відомості про застраховану особу, відносно [PERSON] , яка сформована 12.10.2021 ПрАТ « Івано-Франківський арматурний завод» нараховувалась заробітна плата, зокрема за період з грудня 2020 року по червень 2021 року - сума заробітної плати складала 75808,45 грн., з якої утримувалися податки, які перераховані до державного бюджету (а.с.21-23). З липня 2021 року ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» не подавало до органу Пенсійного фонду України відомостей про заробітну плату. ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» згідно з відомостями безкоштовного запиту до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у стані припинення не перебуває. Згідно довідки місячна зарплата начальника відділу технічного контролю [PERSON] становить 13790 грн. (а.с.18). У ході судового розгляду не здобуто відомостей про виплату позивачеві відповідачем заборгованості по заробітній платі за період з грудня 2020 року по день звільнення, компенсації за 65 днів невикористаної щорічної відпустки, як і не встановлено про наявність вини (умислу) позивача у невиконанні трудових обов`язків на підприємстві, що згідно із ст.ст. 47, 115-116 КЗпП України є підставою для стягнення цієї заборгованості в судовому порядку. З врахуванням цього, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості\~ по заробітній платі з 01.12.2020р. по 17.09.2021р. на суму 111 537, 09 грн. (за період з грудня 2020 року по червень 2021 року - 75808,45 грн.; липень 2021 р. 13790 грн.; серпень 2021 р. - 13790 грн.; 13 робочих днів вересня 2021 р. 8148,64 грн.). Щодо позовної вимоги про стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку, то суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вже зазначалося вище, згідно наказу №33-ос від 17 вересня 2021 р. [PERSON] , звільнений із роботи з 17.09.2021 р. за згодою сторін, з виплатою компенсації за 65 днів невикористаної щорічної відпустки (а.с.13). Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки (п. 7 VI Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100). Визначений судом сукупний розмір річної заробітної плати за останній рік, за який підприємством подавалися відомості про заробітну плату до органу пенсійного фонду (серпень 2020 - серпень 2021) становить 135260,96 грн. Кількість днів для розрахунку - 365. 135260,96 грн. : 365 =370,58 грн. 370,58 грн. х 65 днів = 24087,57 грн. Отже, компенсація [PERSON] за 65 днів невикористаної щорічної відпустки становить 24087,57 грн., яку також слід стягнути з відповідача у користь позивача. Щодо позовної вимоги про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, то суд прийшов до наступних висновків. За ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно із ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно із ст.ст. 1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Пунктами 3, 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 №159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Як вбачається із поданого позивачем розрахунку, компенсація за невиплачену заробітну плату [PERSON] , у зв`язку з порушенням строків її виплати становить 35164,50 грн. З огляду на те, що у визначені законодавством строки відповідачем не виплачено заробітну плату позивачу, що призвело до втрати частини доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати, поданий позивачем розрахунок відповідачем не спростовано, а отже приймається судом до уваги (ч.1 ст.82 ЦПК України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати є підставною та підлягає до задоволення. Відносно заявленої позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн., то суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 23 ЦПК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 237-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган відшкодовує працівнику моральну шкоду у випадку, якщо з його вини були порушені законні права працівника, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З огляду на зазначені обставини, зважаючи на принципи рівності, поміркованості, виваженості, розумності, справедливості, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз, враховуючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до його збагачення, враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач саме внаслідок невиплати йому протягом тривалого часу заробітної плати та вживання ним в результаті цього додаткових заходів для організації життя, суд прийшов висновку, що в користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 грн., задовольнивши цю вимогу позивача. Виходячи з наведеного, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі, та стягнути з відповідача у користь позивача заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період з грудня 2020 року по 17 вересня 2021 року у сумі 111 537 (сто одинадцять тисяч п`ятсот тридцять сім) грн. 09 коп.; компенсації за невикористану щорічну відпустку у сумі 24 087 (двадцять чотири тисячі вісімдесят сім) грн. 57 коп.; середній заробіток\~ за час затримки у сумі 35 164 (тридцять п`ять тисяч сто шістдесят чотири) грн. 50 коп.; моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. На підставі п. 1 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908, 00 грн. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць (грудень 2020 року). На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 43 Конституції України, ст. 23 ЦК України, ст.ст. 94, 115, Кодексу законів про працю України,

Outcome: approved