Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Вимоги обґрунтовані тим, що 06.09.1980 [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу народилось двоє дітей - [PERSON] та [PERSON] . 08 серпня 1988 року [PERSON] вступила в члени колгоспу »Україна» Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області, а з 10.01.1979 стала працювати трактористом в колгоспі. В 2000 році колгосп «Україна» було реорганізовано в ТзОВ «Україна». 01.04.2000 [PERSON] була звільнена з роботи. Працюючи в колгоспі «Україна», [PERSON] та [PERSON] придбали житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, який розташований по [ADDRESS] . Спільне майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою належало до колгоспного двору та було створене спільною працею членів сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Згідно особового рахунку № [NUMBER] погосподарської книги Дубівської сільської ради за 1986-1989 роки, станом на 01.01.1990 рахувалось господарство, яке відносилося до суспільної групи колгоспників, яке розташоване по [ADDRESS] , головою двору був [PERSON] , його дружина [PERSON] та неповнолітні на той час діти - [PERSON] , [PERSON] . Спірне будинковолодіння складається з одного житлового будинку та господарських будівель, жодних рішень щодо поділу господарства сільською радою не приймалось. Право власності на вищевказане нерухоме майно не зареєстровано, земельна ділянка не приватизована. Позивачі просили визнати за кожним право власності по ј частини житлового будинку по [ADDRESS] , який позначений на плані літерою А-1, а також належні до нього господарські будівлі: прибудова під літерою «а», ганок а1, хлів-В-1, прибудова «в», криниця та огорожа, як на майно бувшого колгоспного двору. Заперечення відповідача. Відповідач відзив на позов не подав. Мотивувальна частина рішення. Згідно архівного витягу з протоколу засідання правління колгоспу «Україна» с. Дубове Ковельського району від 10 березня 1988 року № 3, на підставі заяви на придбання в колгоспі житлових будинків, правлінням колгоспу «Україна» вирішено продати житловий будинок колгоспнику [PERSON] за 13000 карбованців. Приналежність господарства, яке знаходиться в [ADDRESS] до колгоспного двору стверджується копією особового рахунку № [NUMBER] погосподарської книги Дубівської сільської ради за 1986 - 1989 роки, де зазначено, що суспільна група господарства - колгоспники. Відповідно до ст.120 ч.1 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ст. 123 ч.2 ЦК УРСР). Відповідно до п.6 постанови пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору; яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли був введений в дію Закон України «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 позивачам та відповідачу, кожному, належало право власності на 1/4 частку майна у колгоспному дворі, як його членам, що не втратили право на частку в його майні. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved