Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обгрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 05.11.2008 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю поінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому у письмовій формі. Тож, підписавши заяву між сторонами, відповідно до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). 05.11.2008 відповідачем підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито відповідачу картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а також надано для користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 29000.00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 3.2, 3.3 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості,який встановлений Договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими забов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним Договором не виконав. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019, згідно до п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. Клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд". У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач, станом на 14.12.2021 року, має заборгованість - 11616,52 грн., яка складається з наступного: 9404,56 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 00,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 9404,56 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2211,96 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0.00 грн. - нараховано комісії. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.11.2008 в розмірі 11616 грн. 52 коп., а також судові витрати в розмірі 2481 грн. 00 коп.(судовий збір). Ухвалою суду від 17.02.2022 по справі відкрито провадження та призначене судове засідання. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. В судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» за довіреністю - Мазченко В.О. не з`явилася, судом повідомлялася про місце, день та час розгляду справи у встановленому законом порядку. В матеріалах справи наявне клопотання, з якого вбачається прохання розгляд даної справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримано, не заперечує проти постановлення судом заочного рішення, за наявності для того підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 05.11.2008 між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого, останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 200,00 грн. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір складається із заяви позичальника [PERSON] від 05.11.2008, яка підписана ним особисто. У тексті самої заяви вказано, що «я ознайомився і згоден з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами надання послуг (виконання робіт)» а також «Тарифами банку», які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Крім того, підписавши заяву, висловлює свою згоду, що заява від 05.11.2008 року, разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір на надання банківських послуг. Відповідно до довідки, наданої позивачем, відповідачу була видана кредитна картка, яка відкрита 05.11.2008 р. і терміном дії до грудня 2011 року, яка в подальшому була замінена картками, а саме: 27.12.2011 року з терміном дії до червня 2015 року, 28.10.2013 року з терміном дії до серпня 2017 року, 28.11.2015 року з терміном дії до листопада 2019 року, 26.04.2019 року з терміном дії до лютого 2023 року. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Встановлено, що з моменту отримання кредиту відповідач допускав порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснював платежів, передбачених договором та достатніх для погашення його договірних зобов`язань з оплати кредиту, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Із розрахунку вбачається, що з моменту отримання кредиту кошти на погашення боргу по кредиту відповідачем вносились не у повному обсязі та періодично. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, суд вважає, що відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав належним чином. З моменту отримання кредиту відповідач допускав порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснював платежів, передбачених договором та достатніх для погашення його договірних зобов`язань з оплати кредиту. Відповідно до розрахунку позивача, станом на 14.12.2021 року, внаслідок порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитним договором б/н від 05.11.2008 та несвоєчасною сплатою належних платежів, за відповідачем утворилася заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом - 9404,56 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 2211,96 грн. На думку суду, не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що договір про надання банківських послуг (кредитний договір) складається, зокрема із «Умов та правил надання банківських послуг», «Тарифами». У даному випадку, про факт отримання кредиту свідчить лише заява позичальника [PERSON] від 05.11.2008 року. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд погоджується, що станом на 14.12.2021 заборгованість [PERSON] по договору б/н від 05.11.2008 за тілом кредиту становить 9404 грн. 56 коп. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, а саме - в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9404 грн. 56 коп., а в решті частині вимог слід відмовити, оскільки позивачем не доведено підстави для нарахування та розмір заборгованості за простроченими відсотками. Умови анкети-заяви не містять такого виду нарахування як відсотки (проценти) за користування кредитними коштами, а тому вони не можуть стягуватися із відповідача, як боржника, який не був ознайомлений із відповідними умовами. Також позивачем не підтверджено факт доведення умов договору до відповідача; не підтверджено, що на час укладання договору діяли саме ті Умови та Тарифи, які долучені до позову; долучені Умови і Правила, Тарифи не є належними доказами щодо двостороннього волевиявлення сторін щодо визначення умов договору. Аналогічними є висновки, викладені у судовому рішенні, що висвітлені у постанові ВП ВС від 03.07.2019 у справі №342/180/17. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, згідно із якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково на суму 9404 грн. 56 коп., що становить 80,95 % від заявлених вимог, то із відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 2008 грн 36 коп. На підставі викладеного та,

Outcome: approved