Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. Він, згідно договору купівлі-продажу № 88 від 02 листопада 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Журбою Р.В., придбав у відповідача [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] , квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вищезазначене житлове приміщення також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02 листопада 2020 року, індексний номер витягу 230649223. За умовами п.1.7 Договору купівлі-продажу, відповідач зобов`язався знятися з реєстраційного обліку та зняти з обліку інших осіб, які зареєстровані у квартирі, а також звільнити квартиру від своїх речей не пізніше 12 листопада 2020 року. Однак, до теперішнього часу відповідачі не знялися з реєстраційного обліку, хоча не мають на те жодних правових підстав для користування квартирою та своєю реєстрацією чинять йому перешкоди у реалізації його права власності на вказане майно. Факт порушення умов договору підтверджується довідкою № 4040 від 12 листопада 2020 року, виданою ОСББ «ОБЕРІГ-Н». Таким чином, змушений звернутися до суду та просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2209603612116, шляхом зняття їх з реєстрації місця проживання. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2021 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.20-21). Одночасно з відкриття провадження по даній справі, Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, у відповідності до Конвенція «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», на адресу Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області було направлено пакет документів з метою вчинення процесуальної дії щодо вручення та про допит відповідачів по справі, оскільки останні фактично мешкають в російській федерації, а саме: ростовська область, аксайський район, х.нижньотемерецький, СНГ «Заря» (а.с.34). У відповідності до отриманих документів, які були направленні на вчинення процесуальних дій, відповідачі по справі з позовними вимогами ознайомлені та проти задоволення позову не заперечують (а.с.52,59-63). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03, у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно\~ ст.71 ЦК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за\~\~ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ ст.72 ЖК України, визнання особи такою,\~\~що втратила право\~\~ користування\~\~ жилим приміщенням\~\~ внаслідок\~\~ відсутності\~\~ цієї\~\~ особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу № 88 від 02 листопада 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Журбою Р.В., є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Крім цього, факт належності позивачу вищевказаної квартири підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02 листопада 2020 року, індексний номер витягу 230649223 (а.с.6-9). Відповідно до довідки №4040 від 12 листопада 2020 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані, крім позивача та членів його родини, відповідачі по справі (а.с.10). Однак, у відповідності до матеріалів справи, відповідачі по справі у вищевказаній квартирі не проживають з 02 листопада 2020 року, про що свідчать докази, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі по справі за адресою\~своєї реєстрації не проживають без поважних причин, не сплачують кошти за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по\~\~утриманню квартири та\~\~добровільно не усувають ці порушення, а тому, виходячи із вимог\~ст.71 ЖК України, позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved