Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що він з 09.04.2013 року по 01.11.2021 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. 01.11.2021 року він звільнився з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору. На день звільнення з роботи ДП «ОБ і ВТ» нарахувало позивачу заробітну плату в сумі 76089,87 грн., але виплатити її відмовилось. При стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід виходити з наступного розрахунку середньоденного заробітку. Згідно до розрахункового корінця вихідна допомога порахована бухгалтерією відповідача в розмірі тримісячного середнього заробітку і складає 35730,96 грн. Отже, для вірного визначення середньомісячного заробітку необхідно вказану суму розділити на три, а для визначення середньоденного, відповідно до порядку, визначеного Постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», слід середньомісячний заробіток помножити на два, та суму, що отримаємо, розділити на кількість фактично відпрацьованих днів у двох останніх місяцях, що передували звільненню. Позивач звільнився у листопаді 2021 року, а отже, фактично відпрацьовані дні слід брати за жовтень 2021 року (17 робочих днів) та вересень 2021 року (шістнадцять робочих днів). 35730,96 грн./3 місяця = 11910,32 грн. складає середньомісячний заробіток. 11910,32 грн. х 2 місяця = 23820,64 грн. / 33 робочих дні = 721,84 грн. На день подачі позову до суду затримка складає 77 робочих днів: листопад 2021 року - 21 робочий день, грудень 2021 року - 22 робочих дні, січень 2022 року - 19 робочих днів, лютий 2022 року - 15 робочих днів, виходячи з п`ятиденного робочого тижня. Оскільки середньоденний заробіток становить 721,84 грн., то середній заробіток, що підлягає стягненню на день подачі позову до суду, становить (721,84 грн. х 77 днів) 55581,68 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату ( в тому числі 35730,96 грн вихідної допомоги) розмірі 76089,87 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.11.2021 року по 21.02.2022 року в сумі 55581,68 грн. з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів. У судове засідання сторони не з`явились. Перевіривши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 09.04.2013 року по 01.11.2021 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. 01.11.2021 року він звільнився з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 7, 8). На день звільнення з роботи ДП «ОБ і ВТ» нарахувало позивачу заробітну плату в сумі 76089,87 грн., але виплатити її відмовилось (а.с. 10). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, тому суд вважає необхідним позовні вимоги позивача в частині стягнення заробітної плати задовольнити, стягнувши з Дочірнього підприємства "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" на користь [PERSON] заборгованість з заробітної плати ( в тому числі 35730,96 грн. вихідної допомоги) в розмірі 76089,87 грн.(а.с.10). Відповідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивач надав усі можливі і наявні у нього докази в обґрунтування позову, відповідач доказів на спростування доводів позивача не надав, тому відповідно до ст. ст. 83, 177, 280 ЦПК України, суд погоджується з розрахунком середнього заробітку позивача, вказаним у позові. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, тому суд вважає необхідним стягнути з Дочірнього підприємства "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 55581,68 грн. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved