Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

27.01.2022 року до суду звернулося ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, що склалися за адресою: [ADDRESS] за період з за період з 01.09.2018 року по 01.11.2021 рік в розмірі 21810,21 грн. та 2481,00 грн. судового збору. 15.02.2022 року судом відкрито провадження по справі, розгляд якого вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 10.03.2022 року до суду надійшла заява представника ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Сакун А.С. про залишення частини позовних вимоги без розгляду. А саме: просила суд залиши без розгляду позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги теплопостачання, в частині стягнення індексу інфляції в сумі 1738,59 грн., а також 3% річних сумі 692,10 грн. 15.04.2022 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON] . 21.04.2022 року судом замінено відповідача у цивільній справі за позовною заявою Полтавського обласного виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання на належного відповідача [PERSON] , [INFO] . 16.05.20222 року судом винесено ухвалу, якою позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги теплопостачання, в частині стягнення індексу інфляції в сумі 1738,59 грн., а також 3% річних в сумі 692,10 грн. залишено без розгляду. В судовому засіданні представник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за дорученням Сакун А.С. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, вказував на те, що він дійсно має заборгованість за послуги з теплопостачання, проте за них не сплачує так як в квартирі проживає інша особа, яка і має сплачувати за комунальні послуги. Суд, заслухавши представника позивача Сакун А.С. , відповідача [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором міни від 26.07.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М., зареєстрованим в реєстрі за №2885 (а.с.35-36) та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.38). Крім того, судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.09.2018 року по 01.11.2021 рік надавав послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , але плата за послуги не вносилася, а тому існує заборгованість за вказаний період в розмірі 19 379,52 грн. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 1875-IV), який діяв до 30.04.2019 року, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до ст. 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У ст. 1 Закону № 1875-IV зазначено, що для цілей цього закону власником є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживачем - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Аналогічні норми містить ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі Закон №1023-XII) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; Згідно зі ст. 13 Закону № 1875-IV, ст. 5 Закону № 2189-VIII, позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами. Згідно зі ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд встановив, що на підставі вищевказаних норм права між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення, на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , за яким проводились нарахування. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги, а позивач має право вимагати від відповідачів виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Свої зобов`язання щодо надання комунальних послуг з централізованого опалення, позивач виконує в повному обсязі, що не було спростовано відповідачем. Відповідач, у свою чергу, порушив свої зобов`язання та своєчасно не вносив оплату за спожиті комунальні послуги, у зв`язку з чим за період з 01.09.2018 року по 01.11.2021 рік має заборгованість в розмірі 19 379,52 грн. Взаємовідносини між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідачем врегульовані Житловим Кодексом України, Законом України «Про Житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Необхідність укладання договору про надання послуг передбачена законом і його укладання визначено як обов`язок, а не право споживача. Договір між сторонами про надання послуг з теплопостачання не укладався, про що позивачем було зазначено в позовній заяві, але підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало та продовжує надавати послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , а відповідач в свою чергу такі послуги отримував, отримує та від них не відмовлявся. Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Отже, незважаючи на відсутність письмового договору між сторонами про надання житлово-комунальних послуг, із фактичних стосунків, що склалися між сторонами, вбачається, що такі договірні відносини між підприємством та відповідачем існували та існують, оскільки ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у встановленому законом порядку надаються послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , що не суперечить положенням Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та узгоджується з положеннями частини 2 статті 639 Цивільного кодексу України. Для звільнення від оплати комунальних послуг особа повинна відмовитись у встановленому порядку від таких послуг, а не посилатися лише на відсутність договору (постанова Верховного Суду України 18.03.2019 № 210/5796/16-ц). Судом не приймаються до уваги пояснення відповідача [PERSON] , що він хоча і власник, але в спірній квартирі не проживає, а проживає його рідний дядько, який і користується послугами позивача. А також між ним та дядьком укладено договір оренди. А тому за надані послуги з теплопостачання повинен сплачувати саме він. Суд не погоджується з такою думкою відповідача, оскільки до вимог чинного законодавства України саме власник несе тягар утримання майна. Суду відповідачем [PERSON] не було надано належним чином укладений та зареєстрований відповідно до вимог чинного законодавства України договір оренди квартири [ADDRESS] між відповідачем та особою, що проживає в квартирі. А тому, відповідачем по справі є саме [PERSON] і з нього необхідно провести дане стягнення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved