Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

представник позивача звернувся в суд із позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб 03.09.2016 року у Воловецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №18. Від даного шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 12.05.2021 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач проживає окремо та добровільно надати позивачу допомогу на утримання неповнолітньої дитини відмовляється, не приймає участі у її вихованні. Посилається на те, що відповідач є працездатною особою та за станом здоров`я може надавати систематичну допомогу на утримання дитини. Просить постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/2 від всіх видів заробітку, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого для особи відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, пояснення дав аналогічні викладені у ньому та просить такий задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечила та пояснила, що позивачем не доведено ухилення відповідача від обов`язку утримувати дитину [PERSON] . Крім того, враховуючи введений воєнний стан в Україні, у даній справі сторони перебувають у нерівному становищі щодо збору доказів. Вважає, що аліменти в розмірі частки від доходу не може стягуватись з відповідача, при цьому останній постійно надає матеріальну допомогу на дитину, а тому просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.09.2016 року у Воловецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №18. Від даного шлюбу народилося народилася донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 12.05.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З довідки виконкому Жденіївської селищної ради №1811 від 29.10.2021 року вбачається, що разом з позивачем [PERSON] проживає її неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов`язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами глави 15 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з\~\~ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною другою статті 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.05.2018 року батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] є відповідач [PERSON] . Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Покликання представника відповідача на те, що [PERSON] постійно перераховує позивачу [PERSON] матеріальну допомогу на утримання його доньки, є голослівними та нічим не підтвердженні. Враховуючи те, що представником позивача заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання однієї дитини в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, при цьому жодним чином не обумовлено необхідність стягувати власне такий розмір частки від доходів відповідача, суд також приймає до уваги встановлені у справі обставини,

Outcome: partial