Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрій Олександрович про захист прав споживачів, шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що Позивач дізнався про існування виконавчого провадження № 67644399, відкритого 24.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименком А.О., на підставі виконавчого напису, вчиненого 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрований за № 79985. Зазначений виконавчий напис вчинено задля стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 157 988,91 грн. Позивач звернувся до Відповідача з наміром скласти заяву про припинення стягнення за виконавчим провадженням, оскільки кредит, що він брав у 2006 році, ним був погашений у 2009 році. Жодного листа-претензії або попередження від Відповідача Позивач не отримував. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з численним рядом порушень чинного законодавства, крім цього, оспорюваний виконавчий напис було вчинено поза межами позовної давності. На підставі викладеного, просив суд визнати спірний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача судовий збір та понесені витрати на правничу допомогу. Ухвалою суду від 13.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та проведення судового засідання по суті призначено на 08.02.2022. Ухвалою суду від 13.12.2021 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 67644399 до набрання рішенням по вказаній справі законної сили. Від представника позивача - адвоката Новікова І.О., надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та треті особи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явились, причину своєї неявки суду не повідомили. Відповідач у відзиві просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Від третіх осіб пояснень до суду не надходили. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис № 79985 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 157 988,91 грн. Не погоджуючись із доводами, викладеними в позовній заяві, Відповідач надіслав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що Відповідачем при зверненні до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису були дотримані вимоги п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 та Закону України «Про нотаріат». Також Відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, оскільки до позовної заяви не додано належних та допустимих доказів, що підтверджували б оплату правничої допомоги. Щодо нормативного обґрунтування, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17. Матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення стягувачем боржника про порушення кредитних зобов`язань. [PERSON] у позовній заяві зазначає, що стягувач взагалі не надсилав боржнику вимогу про усунення порушень умов кредитного договору, жодних договорів саме із Відповідачем він не укладав, жодних листів про наявність заборгованості та про зміну кредиторів не отримував, а про наявність заборгованості він дізнався з постанови приватного виконавця. Крім того, ТОВ «Вердикт Капітал», звертаючись до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, не надало підтвердження про отримання [PERSON] вимоги про сплату боргу, тому Позивач був позбавлений можливості дізнатись про наявність такої вимоги, надати на неї свої заперечення та перевірити підстави виникнення цієї вимоги. Виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами Позивача про те, що заборгованість, що підлягає стягненню з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал», не є безспірною. 08.02.2022 Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що ним було дотримано всі вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для подання заяви на вчинення виконавчого напису. Відповідач заперечує той факт, що заборгованість за вказаним кредитним договором не є безспірною, та що ним пропущений строк давності для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Крім того, вважає, що понесені судові витрати на правничу допомогу є неспівмірними із розглядом даної категорії справ, не підкріплені жодними доказами і аргументами. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. стосувався лише нотаріально посвідчених договорів, оскільки п. 2 Переліку з 22.02.2017 визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, якою визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, якими доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, станом на 12.06.2021 у приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з Позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 157 988,91 грн. Зазначений виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюється, зокрема, у тому числі й з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та пп. 3.1, 3.3 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом і не може бути змінений домовленістю сторін. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019, справа № 916/3006/17). Згідно п. 3.4 Глави 16 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов`язання боржником порушено. Строк, пропущений стягувачем навіть з поважних причин, не може бути поновлений нотаріусом. Пропуск стягувачем строку давності не позбавляє його права на звернення до суду з відповідним позовом. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як зазначалося Позивачем раніше, кредитний договір було укладено у 2006 році, заборгованість повністю погашена у 2009 році, відтак, вимоги Відповідача до Позивача є необґрунтованими. Відповідачем факт сплати Позивачем заборгованості не спростовано. Відтак, Відповідачем було пропущено строки давності для звернення із заявою про вчинення виконавчого напису. Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги ту обставину, що Відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо спростування доводів Позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 79985, вчиненого 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в загальному розмірі 157 988,91 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. До матеріалів справи долучено: договір про надання правничої допомоги від 08.12.2021, укладений між [PERSON] та адвокатом Новіковим І.О., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 001226, акт виконаних робіт від 09.12.2021, розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу на суму в розмірі 2 000,00 грн, квитанцію до прибуткового касового ордеру Серії 021 № 036 від 09.12.2021 на суму в розмірі 2 000,00 грн. Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом для їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому зазначена сума у розмірі 2 000,00 грн, що є видом судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Outcome: approved