Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

04 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до Кобеляцького районного суду з позовом, у якому прохала: - зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належною на праві приватної власності [PERSON] земельною ділянкою шляхом зобов`язання [PERSON] спиляти дерева, які посаджені з порушенням ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій»; - зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належною на праві приватної власності [PERSON] земельною ділянкою шляхом зобов`язання [PERSON] спиляти дерева, які посаджені з порушенням ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій»; - стягнути з відповідачів понесені судові витрати. На обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0.0542 га, кадастровий номер 5321810100:50:003:0906 за цією ж адресою, а також, житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0.0409 га кадастровий номер 5321810100:50:003:0907 за цією ж адресою. Зазначені земельні ділянки межують із земельною ділянкою площею 0,2473 га, розташованою по [ADDRESS] , власником та землекористувачем якої є відповідачі: [PERSON] та [PERSON] відповідно. На своїй земельній ділянці відповідачі вирощують дерева, з порушенням будівельних норм (ДБН), деякі з яких розташовані ближче 3 м. до межі земельних ділянок. Позивачка зазначає, що гілки та коріння деяких дерев відповідачів проникають на її земельну ділянку, дерева висаджені високорослі, які сягають своїми кронами на середину її подвір`я. Водночас вказує, що насадження висаджені не по сорту (високорослі декоративні, плодові фруктові), а насадження хвойних дерев та горіха спричиняють шкоду її здоров`ю, що за твердженнями позивачки підтверджується довідкою Кобеляцького центру первинної медико-санітарної допомоги від 15.07.2021. [PERSON] зазначає, що вона зверталася до Кобеляцької міської ради по допомогу щодо врегулювання відповідачем питання суміжного землекористування і згідно з актом обстеження зелених насаджень дерева на земельній ділянці відповідачів розташовані на відстані 1,8-2,0 м від межі (огорожі) земельної ділянки № [NUMBER] , що суперечить п.6.1.41 ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування та забудова територій». Також позивачка вказує, що вона звернулася до [PERSON] з листом, в якому прохала усунути порушення шляхом викорчовування дерев, які насаджені з порушеннями, однак, за твердженнями позивачки, припис Кобеляцької міської ради та її прохання відповідачі проігнорували. Зважаючи на викладене та посилаючись на те, що відповідачами постійно порушуються правила добросусідства, а їхні дерева створюють затінення земельної ділянки позивачки, що негативно впливає на зростання сільськогосподарських рослин та негативно відображається на здоров`ї позивачки, [PERSON] просить суд, зобов`язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою, шляхом зобов`язання їх спиляти ними дерева, які посаджені в порушення ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Відповідачі правом відзиву не скористалися. Ухвалою від 18 листопада 2021 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 13 січня 2022 року закрито підготовче судове засідання. У судових засіданнях [PERSON] та її представник адвокат Бобрищева Ілона Русланівна позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити. Позивачка стверджувала, що на час складення акту обстеження на земельній ділянці відповідачів були висаджені 14 дерев, зокрема: персик, туя, горіх, шовковиця і десять яблунь, а на час розгляду справи відповідач [PERSON] прибрав, хоча й не на вимогу позивачки, деревину горіха. [PERSON] зазначала, що вона має алергію на всі види цвітіння та пилок рослин, а зазначені нею дерева висаджені з порушенням норм ДБН, що у майбутньому створить для неї перешкоди у користуванні її ділянкою через необхідність прибирання листя, гілок і коріння, що для позивачки, як інваліда І групи, є проблематичним та затратним. Також позивачка підтримала свої твердження про те, що вона зверталася до відповідачів з вимогами усунути перешкоди та до третьої особи для врегулювання спору. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з`являлися, належним чином повідомлені про дати, час і місце розгляду справи. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Галушко Сергій Станіславович у судових засіданнях заперечував проти позовних вимог [PERSON] . Представник відповідачів вказував, що наразі горіх, гілки якого виходили за межі належної відповідачці земельної ділянки, спиляний, а інші дерева не затіняють та у будь-який інший спосіб не перешкоджають позивачці в користуванні її земельною ділянкою. Також зазначав, що проникнення коренів цих дерев на територію позивачки та спричинення шкоди її здоров`ю насадженнями не встановлено та не підтверджено. Водночас вказував, що власником земельної ділянки є саме [PERSON] , а тому вважав [PERSON] неналежним відповідачем у цьому спорі. Представник третьої особи Кобеляцької міської ради Свячена Олена Олександрівна у вирішенні спору поклалася на рішення суду, зауваживши, що Кобеляцькою міською радою приписів про усунення порушень норм ДБН з приводу спірних дерев не виносилося, а позивачка зверталася до третьої особи лише з питання видання акту обстеження земельної ділянки, а не врегулювання спору. Суд, заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи, дослідивши подані письмові докази та заслухавши показання свідків, вважає, що позов задоволенню не підлягає зважаючи на таке. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтями 103-105 Земельного кодексу України визначено наступне. Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо) (ч.1 ст. 103 ЗК України). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) (ч.2 ст. 103 ЗК України). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо) (ч.3 ст. 103 ЗК України). Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше (ст. 104 ЗК України). У випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням (ст. 105 ЗК України). - по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0.0542 га, кадастровий номер 5321810100:50:003:0906. Також сторонами не заперечувалося і підтверджено наданими суду доказами, що відповідачка [PERSON] є власником домоволодіння, яке розташоване за адресою [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0.2473 га, суміжного з обома належними позивачці земельними ділянками із західної сторони (а.с.10-16). Відповідно до акта обстеження насаджень (дерев) по [ADDRESS] , складеного 05 липня 2021 року комісією у складі начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Кобеляцької міської ради Постольника Олександра Івановича, головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Фещенка Василя Васильовича та головного спеціаліста відділу земельних відносин, екології та комунальної власності Кобеляцької міської ради Голтвянського Павла Сергійовича, на місці встановлено, що обстежувані дерева, що знаходяться на земельній ділянці № [NUMBER] , розташовані на відстані 1,80 - 2,0 м від межі (огорожі) земельної ділянки № [NUMBER] , що суперечить п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» - відстань від межі суміжної земельної ділянки до стовбурів дерев, які висаджуються, має бути від 4 м до 6 м в залежності від величини крони (але не менше ? діаметра крони дерева), а до кущів - 1,0 м (а.с.19). До цього акта додатком є п`ять фотознімків, зроблених [PERSON] без зазначення будь-якої прив`язки до місцевості та опису зображень. Як стороною позивача, так і стороною відповідача визнавалося та було підтверджено допитаними у якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що на момент складення акта комісії Кобеляцької міської ради деревина горіха, яка також зображена на фотознімках (а.с.20, 21, 23), дійсно своїми гілками заходила на територію земельної ділянки, належної позивачці, однак на час розгляду справи вказана деревина була спиляна відповідачем та наразі не існує. При цьому, і сторони, і свідки стверджували, що вказаний горіх був старою деревиною віком від 30 до 50 років. Щодо решти насаджень суд звертає увагу на те, що при складенні акту, як було підтверджено свідками у судовому засіданні, комісія на територію земельної ділянки відповідачки не заходила, будь-які заміри не здійснювала, кількість та розташування насаджень не визначала. Разом з тим, [PERSON] вказував, що відомості про відстань зазначалася приблизно, а ділянка відповідачки оглядалася лише ним через паркан між ділянками. У той же час, свідок [PERSON] зазначав, що під час обстеження, через погані стосунки з позивачкою, він взагалі не заходив на подвір`я та у обстеженні фактичної участі не брав. Тобто, викладені у акті обстеження висновки про порушення ДБН ґрунтуються на припущеннях та стосуються невизначеної кількості об`єктів, склад та розташування яких визначити не можливо. Водночас, допитані свідки вказували, що решта дерев є молодими, а їхні гілки і корені не виходять за межі земельної ділянки [PERSON] і будь-яких перешкод у користуванні ділянками позивачці наразі не створюють. Також суд звертає увагу на те, що жоден з відповідачів участі в обстеженні не брав, хоча комісія не була позбавлена можливості залучити їх до участі. Враховуючи зазначене та зважаючи на те, що вказаний акт не містить відомостей про кількісну, видову та сортову приналежність насаджень на території земельної ділянки відповідачки [PERSON] , а при його складанні не було зазначено достовірних відомостей про розташування насаджень, враховуючи твердження позивачки про висадження зазначених нею дерев вздовж межі ділянок як 71-в, так і 71-д, та одночасної вказівки у акті обстеження лише ділянки № 71-д, суд вважає за неможливе на підставі цього доказу визначити вид та кількість дерев, а також розташування насаджень, які підлягали б викорчовуванню/переміщенню у разі задоволення позову. Разом з тим, зазначений акт не містить відомостей про затінення чи спричинення деревами, що розташовані на території домоволодіння відповідачки, у будь-який інший спосіб будь-якої іншої перешкоди позивачці у користуванні належними їй земельними ділянками та якими саме. Таким чином, встановленим є факт самостійного усунення відповідачами перешкод позивачці у користуванні земельною ділянкою, які існували раніше та створювалися деревиною горіха, а позивачкою факт спричинення їй відповідачами будь-яких перешкод у користуванні земельною ділянкою (та якою саме) на час розгляду справи - не доведено. Водночас, недоведеними є твердження позивачки, що дерева, які розташовані на території домоволодіння відповідачки [PERSON] , шкодять її здоров`ю. Надані на підтвердження цього позивачкою Довідка до акта огляду медико-соціальною комісією, серія АВ № 0491518 від 23.05.2016 (а.с.29) та виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого на ім`я [PERSON] (а.с. 60) лише підтверджують встановлення позивачці групи інвалідності та факт її захворювання на хронічну кропив`янку рецидивуючу, поліноз, однак не містять будь-яких відомостей щодо можливості існування/завдання шкоди здоров`ю позивачки від висаджених на ділянці відповідача дерев чи причинно-наслідкового зв`язку між вказаними захворюваннями та об`єктами на ділянці відповідачки. При цьому суд критично оцінює твердження позивачки про висунення нею та Кобеляцькою міською радою вимог відповідачам щодо усунення перешкод у користуванні земельними ділянками. Так, позивачкою не доведено, а третьою особою спростовано винесення припису щодо вчинення відповідачами таких дій. Наданий позивачкою у якості доказу оригінал письмового звернення від 01.10.2021 на ім`я відповідачів [PERSON] та [PERSON] (а.с.27) не свідчить про вручення їм відповідних вимог, а додані [PERSON] оригінали фіскальних чеків АТ «Укрпошта» від 02.10.2021 і 07.10.2021 про направлення поштового відправлення на ім`я [PERSON] та [PERSON] (а.с. 28) не містять відомостей про відправника, зміст цього відправлення та про його отримання відповідачами. Також суд зауважує, що хоча у судовому засіданні 08.04.2022 позивачці й було відмовлено в долученні до справи у якості доказу рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 12.10.2021 [PERSON] , слід звернути увагу на те, що у вказаному поштовому повідомленні зазначено відправником Кобеляцьку районну державну адміністрацію, а не позивачку, та воно не містить відомостей про зміст відправлення. Також суд звертає увагу на те, що норми Земельного кодексу передбачають можливість висунення вимог саме до власника або землекористувача земельної ділянки. Відповідно до наявних правовстановлюючих документів, власником домоволодіння [ADDRESS] є саме [PERSON] . Будь-яких достовірних відомостей щодо того, що [PERSON] є власником цієї земельної ділянки матеріали справи не містять. Відповідно до підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які користуються земельними ділянками державної та комунальної власності: на праві постійного користування; на умовах оренди. Відомостей про те, що [PERSON] є землекористувачем у розумінні чинного законодавства, позивачем також не надано. Тобто, у цьому випадку [PERSON] є неналежним відповідачем у цьому спорі, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що: зазначені [PERSON] у позовній заяві обставини не доведені; наявні на території домоволодіння [PERSON] насадження не порушують будь-яке право позивачки; порушення відповідачкою вимог ДБН та Земельного кодексу України не доведено, а саме по собі можливе відхилення від вимог ДБН не порушує права позивача. Тобто, фактично спору між сторонами на час розгляду справи не існує, протилежного позивачкою не доведено й судом не встановлено, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ч.1, п.2 ч.2, ч.7 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачка звільнена від сплати судового збору. Питання розподілу судових витрат сторонами у судовому засіданні не ставилося. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed