Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

11.02.2022 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01.12.2001 вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10.04.2015 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було задоволено, шлюб розірвано. 09.09.2020 сторони уклали новий шлюб, зареєстрований Олександрівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 926. Шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2021 року через відсутність взаєморозуміння, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Просив шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає. Ухвалою судді від 14.02.2022 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено розгляд справиз повідомленням (викликом) учасників справи, встановлено учасникам процесу строки для подання заяв по суті справи. Заяв по суті справи сторони до суду не подавали. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи, повідомлявся судом належним чином, надіслав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Від відповідача також надійшла заява, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позову. Просила шлюб розірвати та розглянути справу за її відсутності. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. З 01.12.2001 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 11.08.2020 відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 36 від 11.08.2020 (а.с. 10). Відповідно до копії рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10.04.2015 у справі № 752/4523/15-ц, 2/752/3095/15, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, шлюб розірвано (а.с. 7-8). Згідно з копією свідоцтва про шлюб, виданого Олександрівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 926 від 09.09.2020, сторони зареєстрували новий шлюб між собою (а.с. 9). Позивач у позові зазначив, що шлюбні відносини між сторонами остаточно припинились з вересня 2021 року через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, різні погляди на життя. Спільне господарство сторонами не ведеться, проживають окремо. Майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. За приписами ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому суд вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, у зв`язку із чим шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач під час реєстрації шлюбу змінювала прізвище, однак не просить відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У позовній заяві позивач не просив суд здійснити розподіл судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved