Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

Позивач Органу опіки та піклування м.Івано-Франківська в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач позовні вимоги мотивував тим, що з 26.04.2021 року на обліку Служби у справах дітей перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із ухиленням його матері [PERSON] , [INFO] , від виконання батьківських обов`язків. Позивач вказує, що мати та син зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , однак в даному помешканні не проживають. Інформація про те, що сім`я даної дитини ймовірно перебуває у складних життєвих обставинах надійшла від КНП «Івано-Франківський обласний перинатальний центр Івано-Франківської обласної ради». Так, з листа даного медичного закладу від 01.03.2021 року № 13/286-17 стало відомо, що [PERSON] , [INFO] , народила хлопчика вагою 2 кг 280 гр, ростом 43 см, від III вагітності, III пологів. На обліку не перебувала. Згідно з Висновком оцінки потреб сім`ї від 28.05.2021 року Івано- Франківського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді випадок кваліфіковано як складний. Вплив СЖО на стан задоволення потреб дитини незадовільний.З моменту народження та впродовж двох місяців дитина з матір`ю перебувала в КНП «Івано-Франківська обласна клінічна лікарня». З листа даного медичного закладу від 11.05.2021 року №4 відомо, що 19.04.2021 року та 08.05.2021 року, перебуваючи в стаціонарі по догляду за новонародженою дитиною, [PERSON] розпивала на території закладу спиртні напої, внаслідок чого було викликано працівників поліції. Позивач зазначає, що 21.05.2021 за сприяння Івано-Франківського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді [PERSON] було проведено лікування в наркологічному диспансері. За лікування жінка оплатила власними коштами. За сприяння Благодійного фонду «Час добра і милосердя» наприкінці травня для сім`ї [PERSON] було знайдено квартиру за адресою: [ADDRESS] , де вона проживала з дитиною. Вказано, що 05.08.2021 працівниками Служби у справах дітей було проведено обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] та її сина за адресою проживання. За результатами відвідування встановлено, що в помешканні чисто, одяг та інші речі поскладані, сім`я забезпечена продуктами харчування та приготовленою їжею. Крім того, 09.08.2021 до Служби у справах дітей надійшов лист КНП «Міська дитяча клінічна лікарня» № 01-09/374 про те, що 05.08.2021 року інспектором ювенальної превенції до закладу було доставлено дитину [PERSON] . Цього ж дня працівники Служби здійснили виїзд за адресою фактичного проживання [PERSON] на [ADDRESS] , і від її сусідки по квартирі дізналися, що [PERSON] не з`являлася в помешканні звечора 05.08.2021 року. В листі від 02.09.2021 року № 01-09/403 медичний заклад також повідомив про те, що з 05.08.2021 року та до 31.08.2021 року мати [PERSON] дитину не відвідувала. Позивач також звертає увагу суду на те, що 18.08.2021 матір дитини комісійно відвідали за адресою проживання її колишнього співмешканця [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання на час обстеження були незадовільні. Кімната, в якій перебувала [PERSON] , в занедбаному стані. Було відчутно стійкий запах алкоголю. Жодних умов для проживання дитини не створено. [PERSON] перебувала з візуальними ознаками алкогольного сп`яніння. На місце комісійного відвідування було викликано швидку допомогу, однак, від госпіталізації вона відмовилася. У своїх поясненнях [PERSON] повідомила про те, що їй відомо, що її дитина перебуває в лікарні та пообіцяла 19.08.2021 року відвідати сина, проте до нього так і не приходила. [PERSON] , мати співмешканця [PERSON] , в своїх поясненнях написала, що жінка проживає в її помешканні останні два тижні, впродовж яких, разом із її сином вживає алкоголь, курить та перебуває в неадекватному стані. Того ж дня [PERSON] , усвідомлюючи свої проблеми із алкоголем та маючи намір змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, звернулася до Служби у справах дітей з проханням допомогти їй у вирішенні цієї проблеми. Мати дитини написала заяву на влаштування [PERSON] в сім`ю патронатного вихователя терміном на три місяці у зв`язку із складними життєвими обставинами. Згідно з Випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 7346 від 27.08.2021 року КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» [PERSON] направлена в стаціонар закладу з діагнозом «Невротичний розлад у вигляді акцентуації характеру по змішаному типу. Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, на даний час утримання в умовах, що виключає вживання». Виписана 27.08.2021 року з рекомендаціями контролю стану здоров`я через місяць в амбулаторному порядку; повна відмова від вживання алкоголю; спостереження в сімейного лікаря; при погіршенні стану психічного здоров`я консультація психіатра. 19.10.2021 працівниками Служби у справах дітей спільно з фахівцем із соціальної роботи було відвідано [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] знову перебувала з візуальними ознаками алкогольного сп`яніння. На місце комісійного відвідування було викликано швидку допомогу, однак, від госпіталізації вона вкотре відмовилася. 27.10.2021 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалося питання результатів соціального супроводу сім`ї [PERSON] . За рішенням комісії соціальний супровід завершено із негативним результатом, а також рекомендовано Службі у справах дітей винести на чергове засідання комісії питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . За час соціального супроводу [PERSON] була працевлаштована в АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод». З телефонної розмови працівника Служби у справах дітей з працівником відділу кадрів заводу відомо, що [PERSON] з 04.11.2021 року і по даний час перебуває на лікарняному. [PERSON] , мати співмешканця [PERSON] , також повідомила, що 17.11.2021 року [PERSON] перебувала у її помешканні, проте в якому фізичному стані вона перебувала [PERSON] не помітила. Також, у телефонній розмові, яка відбулася 15.11.2021 року, подруга [PERSON] повідомила, що [PERSON] у неї не ночувала з 10.11.2021 року, лише, відвідала її 12.11.2021 року та перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння. Телефонного зв`язку з [PERSON] немає, місце знаходження її на даний час не відомо. З листа Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області № 7470/108/46/04- 2021 від 21.05.2021 року також відомо, що на [PERSON] були складені два адміністративні протоколи про притягнення до відповідальності за невиконання обов`язків щодо виховання дитини. Також, за даними сайту «Судова влада України», відомо, що [PERSON] тричі (14.06.2021 року, 14.07.2021 року, 02.09.2021 року) було притягнуто до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків (у двох випадках мати хлопчика перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння) та накладено адміністративне стягнення у виді попередження та двох штрафів у розмірі 850 грн. кожен. 13.10.2021 року постановою Івано-Франківського міського суду [PERSON] було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення (подія відбулася 06.08.2021 року), передбаченого ч. З ст. 178 КУпАП (Розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 102 грн. Крім того, характеризуючим показником низького батьківського потенціалу [PERSON] є також факт позбавлення її батьківських прав щодо трьох старших дітей, що підтверджується рішенням Івано-Франківського міського суду від 10.03.2016 року по справі №2/344/2020/16. З інформації КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано- Франківської обласної ради» від 11.11.2021 року № 628 відомо, що [PERSON] вперше встановлено діагноз: розлад психіки і поведінки І внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності 27.10.2008 року. У своїй відповіді від 11.11.2021 року № 9446 на запит Служби у справах І дітей КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я і Івано-Франківської обласної ради» відмовив у наданні інформації про стан і здоров`я [PERSON] , оскільки ця інформація згідно статті 6 Закону України І «Про психіатричну допомогу» є конфіденційною. Питання участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON] розглядалося на засіданні комісії з питань прав дитини 10.11.2021 та 24.11.2021 року. За результатами розгляду прийнято рішення рекомендувати виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . Рекомендації комісії взяті до уваги та включені до висновку, який затверджений рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 22.12.2021 року № 1759. У зв`язку з наведеним позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстр фізичних осіб- платників податків [NUMBER] ) стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . Стягувати з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), або, за умови, якщо відповідач не працює і не має інших доходів виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника в м. Івано-Франківську, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі цієї позовної заяви, до досягнення дитиною повноліття. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву відповідно до змісту якої позовні вимоги підтримав та просила задоволити. Відповідач у судовоме засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява від 13.03.2022 про визнання позову в повному обсязі та розгяду справи у її відсутності . Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що з 26.04.2021 року на обліку Служби у справах дітей перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із ухиленням його матері [PERSON] , [INFO] , від виконання батьківських обов`язків. Згідно з Висновком оцінки потреб сім`ї від 28.05.2021 року Івано- Франківського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді випадок кваліфіковано як складний. Вплив СЖО на стан задоволення потреб дитини незадовільний. 19.08.2021 [PERSON] , усвідомлюючи свої проблеми із алкоголем та маючи намір змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, звернулася до Служби у справах дітей з проханням допомогти їй у вирішенні цієї проблеми. Мати дитини написала заяву на влаштування [PERSON] в сім`ю патронатного вихователя терміном на три місяці у зв`язку із складними життєвими обставинами. Питання участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON] розглядалося на засіданні комісії з питань прав дитини 10.11.2021 та 24.11.2021 року. За результатами розгляду прийнято рішення рекомендувати виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . Рекомендації комісії взяті до уваги та включені до висновку, який затверджений рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 22.12.2021 року № 1759. В подальшому відповідач подала 13.03.2022 заяву відповідно до змісту якої визнала вимоги позову в повному обсязі , просила розгягути справу у її відсутності . Згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного , духовного , інтелектуального , культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду , що набрало законної сили. Приписами ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи , які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину , піклуватися про її здоров`я , фізичний , духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до частин 1, 2 та ч. 3 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо , спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України і з`ясовує які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ними своїми обов`язками, чи вживалися до неї заходи реагування, а також досліджує соціально-побутові умови життя та матеріальне становище відповідача. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. Частинами 2, 3 ст.166 СК України передбачено обов`язок особи, позбавленої батьківських прав утримувати дитину. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи матеріальне становище та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов в частині визначення розміру аліментів також слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 розміру всіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернувся із позовом до суду -04 лютого 2022 року. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.3 ст. 6 ЗУ "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 1984,80 гривень судового збору. На підставі наведеного, відповідно до ст. 17 ЗУ "Про охорону дитинства", Пленуму Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 19, 141, 164, 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved