Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.02.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 16. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 13.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 372/4309/21. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 10.01.2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заявив про відсутність згоди на розлучення та проживання дітей із матір`ю. 11.01.2022 року позивач подала до суду відповідь на відзив, в якому наголосила на складних стосунках із відповідачем протягом останніх кількох років. Також зазначила, що діти прописані у її батька та проживають із позивачем, проте встановлення місця проживання дітей не входить до предмета даного позову. 28.01.2022 року відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що вчиняє дії щодо збереження сімейних стосунків. У зв`язку з перебуванням судді Сташків Т.Г. на лікарняному розгляд справи 01.02.2022 року не відбувся. Надалі, розгляд справи відкладено на 03.03.2022 року. 15.02.2022 року відповідач подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі. 03.03.2022 року справу знято з розгляду у зв`язку із введенням на території України воєнного стану. До судового засідання 05.05.2022 року учасники справи не з`явилися, проте про дату, час та місце повідомлені належним чином. При цьому судом враховано, що позивач просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 19.02.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 16. За час перебування у шлюбі у них народилися діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як вказує позивач, подальше збереження шлюбу є неможливим. Між сторонами відсутнє порозуміння, почуття любові та поваги один до одного. При цьому, між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дітей, які залишаються проживати з матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Як передбачено частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, наведені позивачем обставини є в силу частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України підставою для розірвання шлюбу. При цьому, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, надання строку на примирення суд вважає недоцільним. У разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу (частина 2 статті 114 Сімейного кодексу України). Одночасно судом враховано, що відповідач визнав вимоги пред`явленого позову в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України, що кореспондується з частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Утім, оскільки відповідач визнав вимоги пред`явленого позову після початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про покладення судових витрат зі сплати судового збору згідно зі статтею 141 ЦПК України на відповідача. Ураховуючи викладене та

Outcome: approved