Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (надалі ТзОВ «Укр Кредит Фінанс») у якому просить стягнути із відповідача на її користь 5068,80 гривень, як коштів отриманих без правових підстав. Позов мотивовано тим, що [PERSON] 16.04.2019 року звернулась до ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» із заявкою в електронній формі для отримання коштів в сумі 4000 гривень в кредит на 14 днів з 16.04.2019 по 29.04.2019 року. За результатом опрацювання заявки, яка розміщена на сайті Відповідача https://creditkasa.ua/ ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» сформувало кредитний договір №0157-1175 від 16.04.2019 року, згідно умов якого надало [PERSON] кредит в сумі 4000 гривень із терміном платежу по 29.04.2019 року. Зазначений кредитний договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають договір та визначають усі істотні умови надання кредиту - визначено в пункті 8 Договору. Договір складається із наступних частин: кредитного договору №0157-1175 від 16.04.2019 року; Правил надання грошових коштів у кредит. На думку Позивача, зазначений договір є неукладеним, оскільки, вона вважає, що сторони не досягнення згоди щодо істотних умов правочину, а саме строку нарахування процентів за користування сумою кредиту. Так, згідно пункту 4 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договором строку, на який надається кредит. Відповідно до п. 6.1. Правил надання грошових коштів у кредит (надалі - Правила) за користування кредитом позичальнику нараховуються та позичальник повинен сплатити кредитодавцю проценти у розмірі, який зазначено в кредитному договорі. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом відповідно до умов договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику (перерахування грошових коштів на поточний (картковий) рахунок позичальника) до дня (включно), коли позичальник повністю погасив заборгованість. Отже, як вбачається із вищевикладеного, у двох рівноцінних складових договору визначено різні умови нарахування процентів за користування кредитом - за умовами кредитного договору кредитор має право нараховувати проценти тільки до закінчення строку кредитування; за умовами Правил проценти нараховуються до повного погашення заборгованості. Як результат, істотна умова договору щодо строку нарахування процентів за користування кредитом не погоджена сторона при укладенні договору, відповідно вважає, що кредитний договір № 0157-1175 від 16.04.2019 року є неукладеним. У разі укладення кредитного договору проценти за користування коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно, позивач вважає, що відсутній принцип правової визначеності при трактуванні пункту 4 договору та пункту 6.1 Правил надання грошових коштів у кредит: норми правочину щодо нарахування процентів мають різні формулювання, що свідчить про не погодження сторонами істотних умов договору в частині строку нарахування процентів за користування кредитом. Зазначає, що правила, які розміщені на сайті не можуть вважатись невід`ємною частиною спірного договору, оскільки відсутні підтвердження, що саме ці Правила розумів споживач послуг та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір, а також те, що Правила на момент отримання [PERSON] кредиту взагалі містили умови, зокрема й щодо нарахування процентів протягом зазначеного строку. Позивач зазначила, що Правила не підписані позивачем, тому їх не можна розцінювати, як складову частину договору. Зважаючи на те, що договір є неукладеним, просить суд стягнути з відповідача сплачені ним за цим договором 5068,80 гривень, як кошти, що одержані без правової підстави, із розрахунку. Так, [PERSON] сплатила на користь відповідача 9068,80 грн. Таким чином, позивач фактично повернула відповідачу 4000 грн., а 5 068,80 грн. (9068-4000) вважає такими, що отримані відповідачем без правових підстав. Відповідач надав суду відзив на позов, в якому просить позивачу відмовити в задоволенні позовних вимог. Звертає увагу суду на те, що майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Позивач сплачував відповідачу кошти для погашення кредитної заборгованості за договором №0157-1175 від 16.04.2019 року, що підтверджується Витягом з реєстрів банків, що був наданий Позивачу та який доданий ним до позову. Крім того, вважає, що вищезазначений кредитний договір не був в установленому порядку скасований, визнаний недійсним чи не укладеним, або змінений та взагалі не оспорювався Позивачем в будь-яких інших судових справах. Тому, кошти, що були сплачені Позивачем добровільно для погашення кредитної заборгованості за кредитним договором 0157-1175 від 16.04.2019 року перед ТзОВ «Укр кредит фінанс» не можуть вважатися набутими без достатньої правової підстави. Просить врахувати, що у пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що: не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Сторони повністю виконали умови кредитного договору № 0063-6300 від 24.08.2018 року, що фактично підтверджує Позивач у своїй позовній заяві. Крім того, позивач підтверджує підписання договору та отримання ним суми кредиту відповідно до умов кредитного договору. Позивачем подано відповідь на відзив у якому зазначено, що у відповідача на його думку відсутні чіткі зрозумілі аргументи щодо підстав спору - жодних тверджень в пояснення причини відмінності формулювань однієї й тієї ж умови правочину щодо нарахування процентів (пункт 4 договору та пункт 6.1 Правил надання грошових коштів у кредит), а саме визначають різний строк нарахування процентів не наведено. Таким чином, вважає, що відповідачем не надано доказів та пояснень щодо погодження позивачем та ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» істотної умови кредитного договору - строку нарахування процентів за користування кредитом, що свідчить про неукладеність договору. Позовна вимога про повернення безпідставно набутих коштів заявляється позивачем саме через неукладеність кредитного договору - останній не відповідає положенням ст..1052 ЦК України та статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Таким чином,сплачені [PERSON] кошти відповідач отримав не на виконання правочину, а без правових підстав. Відповідно правовідносини позивача та відповідача в цій частині регулюються вимогами ст..1212 ЦК України. Також зазначив, що відповідачем наведена у відзиві не релевантна судова практика, а тому біль актуальною є наведена позивачем у позовній заяві практика ВП ВС (постанова від 03.07.2019 року по справі №342/180/17). Без наданих підтверджень про надання до ознайомлення клієнту (конкретних - чинних на момент укладення договору) Правил, надані відповідачем на запит клієнта роздруківка Правил не може розцінюватись, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із [PERSON] договору, оскільки зазначений документ достовірно не підтверджує обставин (умов) укладення договору. Вважає, що у відзиві відповідачем не наведено жодних аргументів, які б спростовували наведені позивачем підстави щодо: - неукладеності кредитного договору з підстав невідповідності його положень ст..1052 ЦК України та статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» щодо строку нарахування договірних процентів за користування кредитом; дотримання відповідачем при укладенні договору з [PERSON] вимог п.2 ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та частини другої статті 11 Закону №1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем вартості послуг, і саме тих умов, про які вважав узгодженими кредитор. Отже вважає, що відсутні підтрави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді строк нарахування процентів за користування кредитом; відповідно існують правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача адвокат Купенко М.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові та відповіді на відзив та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Глуховецький О.С. у судовому засіданні позовних вимог позивача не визнав, вважає їх безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на позов. Суд дослідивши та оцінивши докази встановив наступні обставини справи. 16 квітня 2019 року між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» (далі - Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено кредитний договір №0157-1175, відповідно до умов якого Кредитодавець надає Позичальникові грошові кошти в Кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування кредитом. Строк кредиту - 14 днів. Термін платежу - 29.04.2019 року. Сума платежу 4000 грн. Нараховані проценти - 1120 грн. Разом до сплати 5120 грн. (пункти 1-3 договору). Протягом строку кредиту розмір процентів складає 2 % (два відсотка) від суми кредиту за кожен день користування. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування Позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договором строку, на який надається кредит. Річна відсоткова ставка складає 730 %. (пункт 4 договору) Пунктом 6 зазначеного договору сторони передбачили, що у разі якщо Позичальник не повернув суму кредиту у строк, встановлений пунктом 2 кредитного договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, Кредитодавець має право нарахувати, згідно вимог чинного законодавства України, а Позичальник зобов`язаний сплатити до 2 % (двох відсотків) (включно) пені від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення. Якщо визначена пунктом 4 - 5 кредитного договору процентна ставка є меншою ніж 2 % (два відсотки) від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то у разі прострочення строку платежу (нездійснення платежу до встановленого Терміну (включно)), Кредитодавець має право нарахувати, а Позичальник зобов`язаний сплатити за весь період користування Кредитом проценти у розмірі 2 % (два відсотки) за кожен день користування Кредитом, починаючи з моменту отримання Кредиту. (пункт 7 зазначеного договору) Цей кредитний договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір (надалі - Договір) та визначають усі істотні умови надання Кредиту. Укладаючи цей кредитний договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього кредитного договору та Правил надання грошових коштів у кредит (які є невід`ємними частинами Договору та разом складають Договір), текст яких розміщено на веб-сайті Кредитодавця (https://creditkasa.com.ua) та, відповідно, укладає Договір. (пункт 8 договору) Позичальник має право пролонгувати договір на умовах, в порядку та у спосіб, що визначені Правилами. На строк пролонгації процентна ставка складає 2 % (два відсотки) від суми кредиту за кожен день користування. (пункт 9 договору) Позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від кредитора інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. (пункт 10 зазначеного договору) Наказом директора ТзОВ «Укр кредит фінанс» від 03 травня 2019 року №12-П затверджено Правила надання грошових коштів у кредит товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс», відповідно до пункту 6.1 яких, «За користування кредитом Позичальнику нараховуються та Позичальник повинен сплатити Кредитодавцю проценти у розмірі, який зазначено в кредитному договорі. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом відповідно до умов договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту з першого дня перерахування суми кредиту Позичальнику (перерахування грошових коштів на поточний (картковий) рахунок Позичальника) до дня (включно), коли Позичальник повністю погасив заборгованість.». На виконання зазначеного договору [PERSON] отримала наданий відповідачем кредит на суму 4000 грн. та на виконання його умов за період з 20.04.2019 року по 02.07.2019 року сплатила 9068,8 грн., у тому числі нараховані відсотки. Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Правила надання споживчих кредитів, затверджені наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» від 03 травня 2019 року №12-П, перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні статті 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення кредитного договору із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі частини першої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом частини другої статті 1055 кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом абз.1-4 п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №7 «Про судову практику розгляду цивільних справах про визнання правочинів недійсними» не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеним правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Істотними умовами кредитного договору є сума, строк повернення та розмір процентів. Також, статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що договір про надання фінансових послуг, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір, і надсилається іншій стороні цього договору. При оформлені замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи(веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Як вбачається із позовної заяви та матеріалів справи, [PERSON] , ознайомившись на сайті ТзОЛВ «Укр кредит Фінанс» https://creditkasa.ua із умовами надання та Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, зробила електронну заявку для отримання кредиту в сумі 4000 грн. Даний кредит складає єдиний договір. Кредитний договір № 0157-1175 від 16.04.2019 року підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Істотними умовами кредитного договору є сума, строк повернення та розмір процентів. Як вбачається із п. 8 кредитного договору № 0157-1175 від 16.04.2019 року підписаного позивачем, у ньому зазначено, що «…цей кредитний договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання кредиту. Укладаючи цей кредитний договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього кредитного договору та Правил надання грошових коштів у кредит (які є невід`ємними частинами договору та разом складають договір), текст яких наразі розміщено на веб-сайті кредитодавця (https://creditkasa.com.ua) та, відповідно, укладає договір..». Суд вважає, що пункт 6.1 зазначених Правил не суперечить п.3.3 договору №0157-1175, оскільки даний пункт договору передбачає умови кредитування позичальника на строк по 29.04.2019 року. Крім того, суд вважає, що пункт 6.1 Правил узгоджується також з пунктом 7 договору, яким передбачено, що у разі прострочення строку платежу (нездійснення платежу до встановленого терміну (включно)), кредитодавець має право нарахувати, а Позичальник зобов`язаний сплатити за весь період користування кредитом проценти у розмірі 2 % (два відсотки) за кожен день користування кредитом, починаючи з моменту отримання кредиту. [PERSON] , укладаючи зазначений кредитний договір в електронному порядку, розуміла його та погодилася на такі умови добровільно, сплачувала проценти узгоджені сторонами по ньому тривалий час. Підписуючи кредитний договір із зазначенням розміру процентів, [PERSON] погодилася із тим, що договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання кредиту, здійснювала платежі за цим договором в узгодженому розмірі, а згодом заперечення факту укладення договору, суперечать її попередній поведінці і є недобросовісним. Суд зазначає, що у даній справі сторонами договору з урахуванням принципу свободи договору (статті 6, 627 ЦК України) передбачено іншу домовленість, яка, на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абзацом 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, допускає нарахування Банком процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості. Крім цього, суд зазначає, що у висновку, викладеному у постанові Великої Палати ВС у справі №338/180/17 від 05 червня 2018 року, зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону та залежно від встановлених обставин вирішити питання щодо наслідків його часткового чи повного виконання сторонами. Вирішуючи вимогу позивача про повернення безпідставно набутих коштів, суд зазначає, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Зазначений правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19). Враховуючи наведені обставини, суд дослідивши та оцінивши докази надані сторонами, а також їх аргументи, вважає, що позов [PERSON] до ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживача шляхом повернення безпідставно набутих грошових коштів не підлягає до задоволення. При цьому, суд, відмовляючи у позові, зазначає, що [PERSON] укладаючи кредитний договір в електронному варіанті, у порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», узгодила усі істотні умови договору із відповідачем, в тому числі ті, які передбачають порядок нарахування відсотків до дня фактичного повернення кредиту та з якими вона погодилась та фактично виконувала. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed