Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки, про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що згідно судового наказу Городоцького районного суду Хмельницької області від 21.07.2021 р. він сплачує аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 28.07.2021 р. Позивач просить змінити розмір аліментів, що стягуються з нього, а саме зменшити їх до 1/6 частини починаючи з дня звернення до суду, 24.12.2021 року, з тих підстав, що на його утриманні перебуває ще інша дитина. В судове засідання позивач не з`явився, однак подав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позов просить задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Суд, оголосивши заяви сторін, вивчивши матеріали справи в межах наданих доказів, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно наказу Городоцького районного суду Хмельницької області від 21.07.2021 р. ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 15.07.2021 р. (а.с.9). Крім того, згідно наказу Городоцького районного суду Хмельницької області від 02.08.2021 р. ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 28.07.2021 р. (а.с.10). Вирішуючи питання про можливість зменшення розміру аліментів, суд виходить із такого. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, згідно ч. 1 ст. 192 СК України, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Розмір аліментів, відповідно до положень ст. 183 СК України визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд приходить до висновку, що факт перебування на утриманні у позивача ще однієї дитини, на яку він також сплачує аліменти є доказом зміни (погіршення) його майнового стану. З врахуванням цього, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про зменшення розміру аліментів з ј частки до 1/6 . Проте така частка має стягуватись із врахуванням положень ч.2 ст.182 СК України, тобто не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Однак, суд не вважає за можливе зменшити розмір аліментів починаючи з дня звернення позивача із таким позовом до суду, як про те просить позивач, з підстав необґрунтованості такої вимоги. По-перше, позивачу ніщо не заважало звернутись до суду з такою вимогою своєчасно, тобто з вказаної дати, однак цього зроблено не було, що свідчить про спроможність та згоду останнього сплачувати аліменти у визначеному розмірі у вказаний період часу. Доказів про інше позивачем надано не було. По-друге, аліменти, визначені судом у новому розмірі підлягають сплаті з дня набрання рішенням суду законної сили (а не за минулий час). Така позиція визначена, зокрема і у абз.4 п.24 Постанови Пленуму ВСУ №3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявленого позову та необхідності його задоволення у цій частині. Крім того, оскільки визнання позову відповідачкою мало місце до початку розгляду справи судом по суті, то у порядку, визначеному ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: partial