Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про звільнення майна з-під арешту. Позов мотивовано тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2000, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Миронюк Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-1117, [PERSON] придбав у власність реальну частку приміщень №№1,2,3,4,5,10 магазину № 4, загальною площею 135,3 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . На підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2000, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Миронюк Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-1123, [PERSON] , придбав у власність реальну частку приміщень №№6,7,8,9,11 магазину №5, загальною площею 138,3 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Право власності на вказані вище приміщення 01.06.2000 зареєстровано у Вінницькому обласному об`єднаному БТІ і записано в реєстрову книгу №4 за реєстровим №269. 26.03.2008 на підставі рішення Староміського районного суду Вінницької області за позивачем було визнано право власності на новостворене майно - приміщення магазину « [INFO] » загальною площею 271,3 кв.м., яке було самочинно перебудоване з набутих раніше магазинів № [NUMBER] , загальною площею 135, 3 м. кв., та магазину № [NUMBER] , загальною площею 138.3 м.кв. по [ADDRESS] . Таким чином, відповідно до Реєстраційного посвідчення, виданого 08.05.2008 Вінницьким обласним об`єднаним БТІ , за позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2000, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Миронюк Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-1117, договору купівлі-продажу від 29.05.2000, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Миронюк Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-1123 та рішення Староміського районного суду Вінницької області від 26.03.2008 було зареєстроване право приватної власності на приміщення магазину « [INFO] », яке в цілому складається з приміщень загальною площею 271.3кв.м.: 1 -торгівельна зала площею 171,9 кв.м., 2- склад площею 17.4 кв.м., 3- склад площею 6,7 кв.м., 4 - склад площею 6,4 кв.м., 5 - майстерня площею 36,8 кв.м., 6- тамбур площею 06, кв.м., 7- котельня площею 5,8 кв.м., 8 - туалет площею 0,9 кв.м., 9 - коридор площею 1.1. кв.м., 10 - душова площею 1,0 кв.м., 11 - кімната працівників площею 6,0 кв.м., 12 - коридор площею 3,2 кв.м., 13 - кабінет площею 6,1 кв.м., 14 - кіоск площею 7,4 кв.м. 20.08.2020 року позивач зареєстрував право власності на вказаний вище об`єкт нерухомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 37895029) Від державного реєстратора позивачу стало відомо про наявність обтяжень (арешту) на належний йому магазин « [INFO] », яке було накладено на підставі постанови CВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області від 18.05.2005. 28.08.2020 [PERSON] звернувся до Вінницької місцевої прокуратури з інформаційним запитом щодо кримінальної справи та арешту, накладеного в рамках кримінальної справи. З відповіді Вінницької місцевої прокуратури від 18.09.2020 вбачається, що 26.04.2005 прокуратурою Ленінського району м. Вінниці була порушена кримінальна справа № 05320355 за фактом шахрайських дій, вчинених відносно [PERSON] , за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Постановою старшого слідчого СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області Супруна О.М. від 18.05.2005 накладено арешт на приміщення розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 135, 3 м. кв., та магазин № [NUMBER] , загальною площею 138,3 м.кв., які зареєстровані за [PERSON] , на підставі договорів купівлі - продажу від 29.05.2000, посвідчених Державним нотаріусом другої Вінницької нотаріальної контори, посвідчених Державним нотаріусом другої Вінницької нотаріальної контори. Зареєстровані в реєстрі за №2-1117, та №2-1123. Постановою старшого слідчого СВ Ленінського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області Кучабського І.В. від 31.07.2008 кримінальну справу № 05320355 відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, на підставі п. 2 ст. 6 ст. 130 КПК України Також у листі від 18.09.2020 , за підписом першого заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури В. Панченка, повідомлено, що 24.02.2015 матеріали кримінальної справи №05320355 знищено відповідно до акту № 1/219 «Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду». Оскільки позивач є єдиним власником приміщення магазину « [INFO] », яке в цілому складається з приміщень загальною площею 271,3 кв.м., то має право вільно ним користуватись, володіти і розпоряджатись. Однак, це право обмежено бездіяльністю відповідача, який не вирішив питання про зняття накладеного арешту на нерухоме майно під час закриття досудового розслідування у кримінальній справі №05320355. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив звільнити з-під арешту нежитлові приміщення розташовані за адресою: [ADDRESS] , а саме : магазин № [NUMBER] , загальною площею 135. 3 м. кв., та магазин № [NUMBER] , загальною площею 138,3 м. кв., які належать на праві приватної власності [PERSON] на підставі договорів купівлі - продажу від 29.05.2000, посвідчених Державним нотаріусом другої Вінницької нотаріальної контори і зареєстрованих в реєстрі за №2-1117. та №2-1123, що був накладений постановою слідчого СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області Супруна О.М. від 18.05.2005 (номер запису про обтяження 37895255). Ухвалою суду від 22.11.2022 призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 13.12.2021 від відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 12.01.2022 залучено у цивільній справі № 127/18188/21 співвідповідача УМВС України у Вінницькій області. Закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, позов підтримує. Судові витрати просив залишити за позивачем. Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, поданий відзив підтримує в повному обсязі. Представник співвідповідача УМВС України у Вінницькій області також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12\~ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Згідно з ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Зі змісту ст.81\~ЦПК України випливає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2000, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Миронюк Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-1117, [PERSON] придбав у власність реальну частку приміщень №№1,2,3,4,5,10 магазину № 4, загальною площею 135,3 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . На підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2000, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Миронюк Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-1123, [PERSON] , придбав у власність реальну частку приміщень №№6,7,8,9,11 магазину № [NUMBER] , загальною площею 138,3 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Право власності на вказані вище приміщення 01.06.2000 зареєстровано у Вінницькому обласному об`єднаному БТІ і записано в реєстрову книгу №4 за реєстровим №269. 26.03.2008 на підставі рішення Староміського районного суду Вінницької області за [PERSON] було визнано право власності на новостворене майно - приміщення магазину « [INFO] » загальною площею 271,3 кв.м., яке було самочинно перебудоване з набутих раніше магазинів № [NUMBER] , загальною площею 135, 3 м. кв., та магазину № [NUMBER] , загальною площею 138.3 м.кв. по [ADDRESS] . Таким чином, відповідно до Реєстраційного посвідчення, виданого 08.05.2008 Вінницьким обласним об`єднаним БТІ , за позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2000, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Миронюк Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-1117, договору купівлі-продажу від 29.05.2000, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Миронюк Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-1123 та рішення Староміського районного суду Вінницької області від 26.03.2008 було зареєстроване право приватної власності на приміщення магазину « [INFO] », яке в цілому складається з приміщень загальною площею 271.3кв.м.: 1 -торгівельна зала площею 171,9 кв.м., 2- склад площею 17.4 кв.м., 3- склад площею 6,7 кв.м., 4 - склад площею 6,4 кв.м., 5 - майстерня площею 36,8 кв.м., 6- тамбур площею 06, кв.м., 7- котельня площею 5,8 кв.м., 8 - туалет площею 0,9 кв.м., 9 - коридор площею 1.1. кв.м., 10 - душова площею 1,0 кв.м., 11 - кімната працівників площею 6,0 кв.м., 12 - коридор площею 3,2 кв.м., 13 - кабінет площею 6,1 кв.м., 14 - кіоск площею 7,4 кв.м. 20.08.2020 року [PERSON] зареєстрував право власності на вказаний вище об`єкт нерухомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 37895029) Від державного реєстратора [PERSON] стало відомо про наявність обтяжень (арешту) на належний йому магазин « [INFO] », яке було накладено на підставі постанови CВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області від 18.05.2005. 28.08.2020 [PERSON] звернувся до Вінницької місцевої прокуратури з інформаційним запитом щодо кримінальної справи та арешту, накладеного в рамках кримінальної справи. З відповіді Вінницької місцевої прокуратури від 18.09.2020 вбачається, що 26.04.2005 прокуратурою Ленінського району м. Вінниці була порушена кримінальна справа № 05320355 за фактом шахрайських дій, вчинених відносно [PERSON] , за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Постановою старшого слідчого СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області Супруна О.М. від 18.05.2005 накладено арешт на приміщення розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 135, 3 м. кв., та магазин № [NUMBER] , загальною площею 138,3 м.кв., які зареєстровані за [PERSON] , на підставі договорів купівлі - продажу від 29.05.2000, посвідчених Державним нотаріусом другої Вінницької нотаріальної контори, посвідчених Державним нотаріусом другої Вінницької нотаріальної контори. Зареєстровані в реєстрі за №2-1117, та №2-1123. Постановою старшого слідчого СВ Ленінського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області Кучабського І.В. від 31.07.2008 кримінальну справу № 05320355 відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, на підставі п. 2 ст. 6 ст. 130 КПК України Також у листі від 18.09.2020, за підписом першого заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури В. Панченка, повідомлено, що 24.02.2015 матеріали кримінальної справи № 05320355 знищено відповідно до акту № 1/219 «Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду». Відповідно до ч. 1 ст.\~19\~ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Статтею 41\~Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 727/2878/19 (провадження № 14151 цс1) висловлено правову позицію, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 р. та не знятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Спір щодо\~звільнення майна\~з-під\~арешту є\~приватноправовим,\~якщо арешт\~накладений на\~майно особи,\~яка не\~була учасником\~кримінального провадження, розпочатого за\~КПК України\~1960\~р.\~та завершеного\~(вирок,\~постанова про\~закриття провадження)\~у порядку,\~передбаченому КПК\~України 1960р.\~(постанова\~Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 р. у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 р. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019р. у справі № 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства. Аналогічна правова\~позиція викладена\~в постанові\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2013\~року у\~справі №\~6-26цс13 та постановах\~Великої Палати\~Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19), від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/1247/18 (провадження № 12-99гс19). У постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~15\~травня 2019\~року у\~справі №\~372/2904/17-ц висловлено правову позицію в аналогічних правовідносинах. Відповідно до пункту дев`ятого розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. З огляду\~на зазначене, на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна позивача, поширюються норми КПК України 1960 року. Проте положеннями цього Кодексу передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі - або одночасно з винесенням постанови про її закриття (частина перша статті 214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (частина шоста статті 126). Способів виправлення помилки, допущеної слідчим або прокурором у зв`язку з неприйняттям під час закриття кримінальної справи рішення про скасування арешту майна, після закінчення досудового слідства КПК України 1960 року не встановлював. Згідно зі ст. 174 чинного КПК України, підозрюваний, обвинувачений, захисник або законний представник, так і іншій власник або володілець майна вправі звернутись до слідчого суду із клопотанням про скасування арешту майна, в тому числі на тій підставі, що в подальшому застосуванні відповідного заходу відпала потреба. Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами. Із огляду на зазначене, будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження (кримінальної справи), з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном. Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19\~ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено. Відповідно до ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391\~ЦК України встановлено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 392\~ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом не встановлено, а відповідачами не доведено наявність підстав для продовження існування заходу забезпечення у виді арешту у рамках кримінального провадження. У той час, як тривале існування відповідного обтяження фактично позбавляє позивача права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про звільнення майна з-під арешту. Судові витрати слід залишити за позивачем, враховуючи клопотання представника позивача.

Outcome: approved