Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 30.09.2021 позивач [PERSON] звернувся до Бердичівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову вказує, що 29.08.2019 року між ним та відповідачем був укладений Договір позики (розписка), відповідно до умов якого позивач передав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 1700 дол. США, а відповідач отримав вказані кошти та зобов`язався їх повернути в строк до 01.05.2020 року. Факт отримання відповідачем коштів в розмірі 17000 дол. США підтверджується розпискою від 29.08.2019 року. \~ \~ \~ \~Вказує, що строк повернення боргу сплив 01.05.2020 року, однак відповідач борг до даного часу їй не повернув. Зазначає, що розмір пені за період з 29.08.2019 року по 19.08.2021 року, складає 327499,84 грн. 83 коп. Також вказує, що в зв`язку з неповерненням відповідачем грошових коштів, йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 10000 грн., а тому, просить стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики від 29.08.2019 року в розмірі 1700 доларів США, пеню в розмірі 327499,84 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду від 22.10.2021 року відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи ( а.с. 22-23). \~ \~ \~ \~06.01.2022 року представник відповідача - адвокат Гостєва К.М. направила в суд візив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач позовні вимоги не визнає в повному обсязі, зазначає, що кошти в розмірі 1700 доларів США він дійсно отримав у [PERSON] та мав повернути до 01.05.2020 року. Гроші брав з метою придбання автомобіля, але після того, як не зміг повернути кошти, то віддав автомобіль позивачу, тому до цього часу вважав, що зобов`язання перед позивачем виконав в повному обсязі. Щодо стягнення з нього пені, то до цієї вимоги, вважає, сплив річний строк позовної давності. Крім того позивач не згоден з розміром моральної шкоди, вважають, що моральна шкода в розмірі 10000,00 грн. не підлягає відшкодуванню, оскільки діючим законодавством не передбачено право на відшкодування моральної шкоди із правовідносин, що виникають із договірних зобов"язань ( а.с. 41-44). \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, подали заяви про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити ( а.с. 37). \~ \~ \~ \~Відповідач та його представник в судове засідання також не з`явилися, не повідомили суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений в установленому законом порядку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. \~ \~ \~ \~Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що 29.08.2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого відповідач, отримавши грошові кошти в розмірі 17000 доларів США на купівлю автомобіля, зобов`язався їх повернути позивачу [PERSON] в строк до 01.05.2020 року. Факт отримання грошових коштів в розмірі 17000 доларів США підтверджується розпискою відповідача від 29.09.2019 року ( а.с. 16). Оригінал розписки долучено до матеріалів справи. \~ \~ \~ \~Строк повернення коштів закінчився 01.05.2020 року, однак борг за договором позики від 29.08.2019 року в розмірі 17000 доларів США позивачу відповідачем не повернутий. Саме вказану суму і просить стягнути позивач з відповідача. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. \~ \~ \~ \~Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. \~ \~ \~ \~Позивач, звертаючись до суду, просить стягнути суму боргу в іноземній валюті. \~ \~ \~ \~Суд звертає увагу, що ст. 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. \~ \~ \~ \~При цьому, Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. \~ \~ \~ \~Тобто, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. \~ \~ \~ \~Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». \~ \~ \~ \~Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. \~ \~ \~ \~Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. \~ \~ \~ \~Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. \~ \~ \~ \~Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, в якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. \~ \~ \~ \~Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона і на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі ж отримання в позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. \~ \~ \~ \~Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. \~ \~ \~ \~Суд зважає, що сторони уклали договір позики в іноземній валюті, відповідачем отримана сума коштів у позику в іноземній валюті, договір не передбачає виконання зобов`язання в іншій валюті, отримана сума позики не повернута і до цього часу, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути борг за договором позики саме в іноземній валюті, тобто в розмірі 1700,00 доларів США. \~ \~ \~ \~Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України, відповідно до яких належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. \~ \~ \~ \~Такий висновок відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. \~ \~ \~ \~В постанові від 22 грудня 2021 року у справі №369/3384/15-ц Верховний Суд дійшов висновку, що у разі укладення сторонами кредитного договору, предметом якого є іноземна валюта, суд має ухвалити рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті. Визначення у рішенні еквівалента суми боргу за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами в національній валюті не відповідає вимогам законодавства. \~ \~ \~ \~Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. \~ \~ \~ \~Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 року (справа №373/2054/16-ц) з посиланням на правову позицію, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18, вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. \~ \~ \~ \~Враховуючи вказану позицію Верховного Суду та

Outcome: partial