Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

У зв`язку з тим, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" (станом на дату розгляду справи перейменовано на АТ КБ "ПриватБанк") та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 08 листопада 2017 року, згідно якого останньому надано кредит в сумі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, які обчислюються на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, позивач виконав свої зобов`язання, однак [PERSON] взяті на себе обов`язки по погашенню кредиту не виконав, оскільки [INFO] помер, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача, як з спадкоємця позичальника заборгованість по кредитному договору в сумі 5762 гривні 18 копійок та судові витрати по справі. Представник позивача, АТ КБ "ПриватБанк", в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить позов задоволити. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечила проти слухання справи у його відсутності та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином через публікацію оголошення про його виклик на сайті Рівненського районного суду, оскільки адресований йому конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти, що "адресат відсутній за вказаною адресою". Причину неявки відповідач суду не повідомив і від нього не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи чи слухання справи у його відсутності. Суд визнав неявку відповідача до суду неповажною. З врахуванням наведених вище обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі документів. А оскільки в судовому засіданні відсутній відповідач, то суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 08 листопада 2017 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" (станом на дату розгляду справи перейменовано на АТ КБ "ПриватБанк") та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого останньому надано кредит в сумі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, які обчислюються на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В подальшому кредитний ліміт збільшувався. Свого часу [PERSON] належним чином не виконував свої зобов`язання і своєчасно не сплачував заборгованості по кредиту, за відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23 березня 2020 року, виданого Виконавчим комітетом Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області. Сума заборгованості за кредитним договором станом на день смерті позичальника ( [INFO] ) становить 5762 гривні 18 копійок, що підтверджено відповідним розрахунком, долученим до позовної заяви. Ця заборгованість складається із заборгованості за тілом кредиту - 5762,18 грн. Позивач АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Кутецької В.В. із претензією кредитора № SAMDNWFC00052652619 від 26 червня 2020 року, в якій просив включити кредиторські вимоги у спадкову масу, повідомити спадкоємців про заборгованість спадкодавця перед банком, а також повідомити про коло спадкоємців та відомості про видані свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається із листа приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Кутецької В.В. від 23.07.2020 року № 238/01-16, документи претензії кредитора були повернуті ПАТ КБ "ПриватБанк" для належного оформлення через неоплату платежів за отримання інформаційних довідок. 06 жовтня 2020 року ПАТ КБ "ПриватБанк" направив відповідачу [PERSON] лист-претензію № SAMDNWFC00052652619 із вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 липня 2019 року, укладеним між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] в сумі 5762,18 грн. Як вбачається із копії матеріалів спадкової справи № 153/2020 щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] , до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Кутецької В.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] зверталася лише його сестра [PERSON] , а матір померлого - [PERSON] та брат померлого [PERSON] (відповідач у справі) подали заяви про відмову від належних їм часток у спадщині. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.525 та ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником, який помер, після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку визначеному статтею 1282 ЦК України. Як передбачено ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а ст.1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Згідно ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Звертаючись із позовом до [PERSON] , як до спадкоємця [PERSON] , позивач АТ КБ "ПриватБанк" мав довести, що спадкоємцем майна є саме відповідач. Разом з тим, незважаючи на проживання відповідача [PERSON] із спадкодавцем, він звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від своєї частки у спадщині, а тому позивач не довів, що відповідач успадкував належне померлому [PERSON] майно і як наслідок набув обов`язку задовольняти вимоги кредитора. Натомість, як встановлено судом, спадкоємцем майна [PERSON] , є його сестра [PERSON] , яка звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Попри це позовних вимог до [PERSON] , позивач не пред`являв. У даному випадку АТ КБ "ПриватБанк" мав пред`явити позов до належного відповідача - [PERSON] , як спадкоємиці другої черги за законом, яка прийняла спадщину, а не до [PERSON] , який спадщину не приймав, а тому є неналежним відповідачем. Згідно з положеннями статті 48 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згодний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. За приписами статті 51 ЦПК України, суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (2004 року), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 року). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Клопотання про залучення до участі в справі співвідповідача чи заміну неналежного відповідача представник АТ КБ "ПриватБанк" до суду не подавав. Отже, на підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову АТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача. В зв`язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до норм ЦПК України, з відповідача не підлягають стягненню і судові витрати, а саме судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: dismissed