Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

В січні 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк Приват Банк (далі - АТ КБ "Приват Банк", Банк) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.03.2011 року в розмірі 42372,48грн., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що згідно укладеного договору № б/н від 19.03.2007 року\~ [PERSON] 19.03.2007 року отримав кредит у розмірі 21600грн.\~ у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку \~зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з погашенням кредиту згідно умов та графіку кредитного договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.12.2019 року . Спадкоємцем, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 19.03.2007 року складає 42372,48грн, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредита-2528,35грн., заборгованість за нарахованими відсотками 39844,13грн. 21.02.2021 року позивачем була направлена претензія кредитора до Малиновської державної нотаріальної контори, та 10.03.2021 року отримана відповідь, в якій зазначено, що претензію кредитора переслано до Приморської державної нотаріальної контори и, за місцем заведення спадкової справи. 17.07.2021 року позивачем до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію Оскільки по теперішній час відповідач, спадкоємець за законом після смерті [PERSON] [PERSON] грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів до спадкоємця боржника, тобто до [PERSON] . Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.03.2011 року в розмірі 42372,48грн., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою Роздільнянського районного суду від 17.01.2022 року було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та в порядку ст. 84 ЦПК України витребувано з Приморської\~державної нотаріальної\~контори належним\~чином\~засвідчену копію\~спадкової\~справи №22р/2021, заведеної після померлого [PERSON] , який помер [INFO] . 20.04.2022 року до суду надійшов лист завідувача Приморської державної нотаріальної контора у місті Одеса № 747/01-16 від 07.04.2022 року, стосовно надання копії спадкової справи № 22р/2021 до майна [PERSON] , померлого [INFO] , в якому повідомив, що у зв`язку з територіальною належністю всі документи були передані до Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області. (а.с.73) 27.04.2022 року з Великомихайлівської державної нотаріальної контори на адресу суду надійшли копії матеріалів спадкової справи № 466/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] . (а.с.75-84). В судове засідання представник позивача, який був повідомлений належним чином (засобами електронного зв`язку) не з`явився, яких-небудь заяв та клопотань не надіслав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, \~про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, у відповідності до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до повернутого поштового повідомлення відповідач за зазначеною адресою відсутній, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток. ( а.с.58,63) Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України \~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до \~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~\~ ч.1ст.6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд\~ його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ч.2\~ст. 247 ЦПК України \~розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне. 19.03.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.(а.с.16-27). У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом позичальник належним чином не виконав, в зв`язку з чим у відповідача перед ПАТ КБ Приват Банк станом на 30.03.2018 року виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 36422,13 грн. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «Приват Банк» борг у розмірі 36422,13грн. та судовий збір у розмірі 1762,00грн.та видано виконавчий лист № 511/1178/18 від 29.08.2018 року. 28.11.2019 року боржник, [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.12.2019 року, у зв`язку з чим, виконавче провадження з примусового виконання закінчено. ( а.с.31) Згідно з ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами ст. ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст.1281,1282 ЦК України. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281,1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За положеннями ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. З Великомихайлівської державної нотаріальної контори надійшла спадкова справа № 466/2021 року, з якої вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з заявою про прийняття або відмову від спадщини ніхто із спадкоємців не звертався. Спадкова справа 466/2021 заведена на підставі претензії АТ КБ "ПриватБанк". ( а.с.76-84) Відповідно до ч.2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Крім того, згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи виданої ЦНАП Роздільнянської міської ради від 14.01.2022 року, встановлено, що місце проживання гр.-на [PERSON] , [INFO] , на день смерті спадкодавця- [INFO] було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , Отже, з вищевикладеного вбачається, що суду не надано доказів, того, що відповідач [PERSON] на час смерті [PERSON] , тобто [INFO] постійно проживав разом зі спадкодавцем. Позивач також не надав суду доказів, які підтверджують, яке саме майно прийняв у спадок відповідач та яка його вартість, що унеможливлює стягнення з нього заявлених позивачем грошових коштів. Таким чином, враховуючи наведені обставини, відсутні підстави для стягнення боргу за кредитом спадкодавця, а тому позов задоволенню не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed