Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу та збільшення Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішення суду від 18.03.2013 року розірвано. В шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею. Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 09.08.2013 року присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі по 510,00 грн. щомісячно. Пізніше розмір аліментів було збільшено, тому рішенням Надвірнянського районного суду від 26.09.2018 року присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі по 1200,00 грн. щомісячно. Аліменти присуджені в сумі по 1200,00 грн. є малими для забезпечення нормального фізичного та духовного розвитку дитини. Вона підсобним господарством та підприємницькою діяльністю не займається, працює по тимчасових заробітках за кордоном з метою забезпечення належного матеріального становища дитини. Зароблених нею коштів не достатньо. На даний час сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти. Їх дочка навчається в 7 класі Ланчинського ліцею, потребує значних коштів для забезпечення їй належного фізичного та духовного розвитку. За таких обставин вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, та стягувати аліменти у частці від доходу відповідача. Відповідач фізично здорова людина, працює по тимчасових заробітках за кордоном в Королівстві Бельгія, де отримує значні доходи щомісячно. Останній немає інших утриманців, а тому має змогу платити аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку на утримання дочки [PERSON] . Короткий зміст письмових пояснень відповідача на позовну заяву: 09.12.2021 від відповідача [PERSON] поступили письмові пояснення, в яких зазначено, що він визнає позов частково. Зазначив, що у позивача немає підстав подавати позов до суду, так як він сплачував аліменти на утримання дочки, систематично купляв необхідні речі дочці, а також давав кишенькові гроші. На даний час в зв`язку з нестабільною ситуацією він втратив тимчасові заробітки закордоном, вони стали нестабільними, він в пошуках роботи на Україні. Матеріальне становище позивача не погіршилося. Він не ухиляється від сплати аліментів, але не має змоги сплачувати аліменти у визначений спосіб позивачем. Тому просив зменшити визначений розмір аліментів на 1/6 частку від його доходів щомісячно. Стислий виклад позицій сторін: Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просив суд постановити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим рішенням Надвірнянського районного суду від 15.02.2019 року , в твердій грошовій сумі, на розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також стягнути з відповідача на користь позивача сплачені позивачем судові витрати на правову допомогу. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлені вчасно. Однак від них поступила заява і якій просять справи слухати в їх відсутності, підтримали думку в наданих письмових пояснення, просили зменшити розмір частки та стягувати з відповідача на користь позивача аліментів та визначити її в розмірі 1/6 частки від доходів відповідача. Також просили зменшити судові витрати по справі за критерієм розумності та співмірності. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянський районного суду Івано-Франківської області від 04.11.2022 по даній справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. Ухвалою Надвірнянський районного суду Івано-Франківської області від 01.12.2021 року витребувано докази по справі. Ухвалою Надвірнянський районного суду Івано-Франківської області від 21.12.2021 року витребувано докази по справі. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду від 18.03.2013 року шлюб розірвано, неповнолітню дочку [PERSON] залишено проживати з матір"ю. (а.с. 6). В шлюбі у них народилася дочка [PERSON] - [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.08.2013 року присуджено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 510,00 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.09.2018 року збільшено розмір аліментів та присуджено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8). Як вбачається з довідки Ланчинської селищної ради №287/022-11 від 12.02.2021 року та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивач [PERSON] разом з дитиною проживають в будинку батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та на її утримані знаходиться неповнолітння дочка [PERSON] - [INFO] (а.с. 9). З доданих відповідачем документів вбачається, що [PERSON] не зареєстрований в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, про що свідчить довідка Головного Управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області (а.с. 36). З довідки Коломийської міськрайонної філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості від 30.11.2021 року за № 2003-28.2/22-21 вбачається, що [PERSON] не перебуває на обліку в єдиній інформаційно-аналітичній системі у сфері зайнятості населення та трудової міграції як безробітний (а.с. 37). З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що [PERSON] відсутній запис про реєстрацію (а.с.38). Як вбачається з повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України, наданого на виконання ухвали суду від 01.12.2021, відповідач [PERSON] в період з 01.01.2020 по 01.12.2021чотири рази здійснював перетин державного кордону України(а.с. 41). З повідомлення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області від 17.01.2022 року від 31/9-159-2022 вбачається, що за відповідачем [PERSON] в період з 01.01.2020 року по 17.01.2022 року зареєтровано два транспортні засоби марки «OpelZafira» та « OpelAstra» (а.с. 57). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З позовних вимог вбачається, що позивач просить змінити спосіб присудження аліментів, зокрема з твердої грошової суми в частці від заробітку (доходу) батька дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Дана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 383/160/17-ц. За наведеного вбачається, що спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідач в письмових поясненнях не заперечувався факт того, що він працює по тимчасових заробітках. Щодо наданої суду інформації Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України про перетин відповідачем [PERSON] державного кордону України в період з 01.01.2020 по 01.12.2021 суд зазначає, що вказана інформація не підтверджує факт працевлаштування відповідача [PERSON] за кордоном. Однак вказана інформація свідчить про достатній матеріальний стан відповідача, який необхідний для забезпечення багаторазового перебування відповідача за межами України. Також суд не бере до уваги посилання сторони відповідача на те, в нього немає постійного доходу, а гроші заробляє тимчасовими заробітками, які не носять систематичний характер, та немає можливості сплачувати аліменти у визначений спосіб позивачем, оскільки зазначене не звільняє батька від його обов`язку утримувати дитину. Вказана позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 712/4702/19 (провадження № 61-929св19). Отже, враховуючи, що дитина проживає разом з матір`ю, а позивач наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, а не у твердій грошовій сумі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу), батька. Тому з врахуванням матеріального становища позивача, відсутність у відповідача інших утриманців, задовільний стан здоров`я відповідача, те, що він є працездатним, працює по тимчасових заробітках, про що не заперечує сам відповідач, задовільний стан здоров`я дитини, а також право одержувача аліментів на зміну способу стягнення аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання дітей у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, так як такий на переконання суду, відповідає вимогам закону, є справедливим, відповідає інтересам та потребам дитини, з врахуванням рівного обов`язку обох батьків приймати участь у вихованні та утриманні дитини. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір за задоволення вимоги про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Так, відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20). Висновки суду: Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та необхідність зміни визначеного судовим рішенням Надвірнянського районного суду від 26.09.2018 року способу присудження аліментів у твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини та визначити їх в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Як встановлено судом, між позивачем [PERSON] та адвокатом Гурашем М.В. укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №113 від 23.08.2021 року (а.с. 13-15). Згідно попереднього розрахунку позивач планує понести витрати на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн., що складається з : попереднього опрацювання матеріалів та законодавства - 500,00 грн., складання процесуальних документів - 1500,00 грн., представництво інтересів в суді - 500,00 грн одне судове засідання. (а.с. 16). Згідно квитанції № 0646 від 23.08.2021 року за складання процесуальних документів та представництво інтересів в суді позивачем [PERSON] сплачено 2500,00 грн. адвокату Гурашу М.В. (а.с. 15). Згідно квитанції №0728 від 30.12.2021 року за складання процесуальних документів та представництво інтересів в суді позивачем [PERSON] сплачено 1000,00 грн. адвокату Гурашу М.В. (а.с. 18). З акту виконаних робіт від 28.04.2022 року вбачається , що адвокатом виконано а позивачем прийнято роботи на суму 3500,00 грн. (а.с. 62). Дослідивши надані докази на підтвердження витрати на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що слід стягнути з відповідачана користь позивача сплачені витрати за надання професійної правничої допомоги, які можна вважати необхідними і неминучими для позивача, який був змушений до залучення професійної допомоги адвоката. Отже за розгляд справи судом з відповідача [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , фактично проживаючого [ADDRESS] на користь [PERSON] необхідно стягнути - 3500,00 грн. сплачених витрат на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , фактично проживаючого [ADDRESS] необхідно стягнути 992 грн. 00 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 192, 196 СК України, ст.ст. 3, 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved