Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 12.08.1995 року Іванівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 72. Судові витрати просить залишти за ним. В обґрунтування позовних вимог наведено, що позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем та на виконання сімейних обов`язків, що призвило до втрати почуття поваг та любові один до одного. Шлюбні відносини припинено з кінця травня 2021 року. Позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя буде суперечити його інтересам та інтересам неповнолітньої доньки. 25.08.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 20.09.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом)\~ учасників справи, копії ухвали надіслані сторонам. 05.11.2021 року від відповідача надійшло клопотання про надання строку на примирення, в якому остання просила суд надати їм з відповідачем час для примирення. 25.11.2021 року ухвалою суду сторонам у справі призначено строк на примирення терміном 4 місяці, провадження у справі зупинено до закінчення строку примирення визначеного судом, копії ухвали надіслані сторонам. 19.04.2022 року від представника позивача до суду надійшла заява про проведення розгляду справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного винесення рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 12.08.1995 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано року Іванівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 72, що підтверджується наявним у справі оригіналом свідоцтва про шлюб (видано повторно 12.08.2021 року) серії [NUMBER] . Від спільного проживання подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] ,\~ що підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про народження. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує позицію позивача у справі, який з позовом про розірвання шлюбу звернувся в серпні 2021 року та який підтримав позовні вимоги в заяві від 19.04.2022 року,\~ а також наданий судом строк на примирення подружжя. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved