Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] , уточнивши позовні вимоги (а.с. 105), звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме: доньки - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення дітьми повноліття.\~ Свої вимоги мотивує тим, що відповідач відмовляється у добровільному порядку матеріально допомагати дітям, не зважаючи на те, що він працездатний. У зв`язку з викладеним, позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом. Далі, позивач [PERSON] за зустрічним позовом звернувся до суду з позовом до відповідачки\~ [PERSON] , в якому просить: виключити з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , за №96 від 09 березня 2017 року, зроблений Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області відомості про [PERSON] , [INFO] , уродженця селище Березине Тарутинського району Одеської області, громадянина України, як батька дитини; виключити з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , за №556 від 15 жовтня 2020 року, зроблений Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) відомості про [PERSON] , [INFO] , уродженця селище Березине Тарутинського району Одеської області, громадянина України, як батька дитини; стягнути з [PERSON] на його користь понесені ним судові витрати в розмірі 992,40 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та не міг ним бути, оскільки\~ з 2015 року він не проживав разом з [PERSON] .. В цей період часу він проживав з іншою жінкою - [PERSON] від якої в нього [INFO] народилась донька [PERSON] .. Позивачка за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, матеріали справи містять клопотання представника позивачки [PERSON] про розгляд справи у їх відсутності, в якому вони свої позовні вимоги підтримають та наполягають на їх задоволенні. Зустрічний позов визнають частково, заперечують проти задоволення вимог щодо стягнення з позивачки судових витрат (а.с. 104, 106). Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, з первісним позовом в частині стягнення аліментів згоден в повному обсязі, зустрічний позов просив задовольнити в повному обсязі (а.с. 110). Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 10 серпня 2016 року Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головно го територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.7); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 09 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.9); З акту про встановлення факту постійного проживання від 20 жовтня 2020 року, складеного депутатом Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Мельниченко С.П. в присутності сусідів-свідків [PERSON] , [PERSON] вбачається, що на утриманні позивачки\~ [PERSON] знаходяться її діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Суд звертає увагу також на зміни в законодавстві України, що набрали чинності 09 липня 2017 року, та які мають на меті покращити захист права дітей на належне утримання (аліменти). Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений сторонами відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Враховуючи викладене вище, наведені сторонами обставини, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в\~ розмірі 1/3 частки доходів відповідача щомісячно до досягнення старшою дитиною\~ повноліття. Крім того, згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з другої сторони\~ пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом 09 лютого 2021\~ року (а.с.1). Згідно п.п.2 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на 09 лютого 2021\~\~ року за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року в розмірі 2270 гривень 00 копійок. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає 908 гривень 00 копійок. Тож, враховуючи, що позивачку звільнено від сплати судового збору, з відповідача\~ в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок. Щодо зустрічного позову суд зазначає наступне. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в шлюбі, зареєстрованому 24.03.2010 року, виконавчим комітетом Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, актовий запис № 04, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5). [INFO] [PERSON] народила дитину доньку - [PERSON] батьком якої у свідоцтві про народження [NUMBER] , виданим 09 березня 2017 року Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, записаний позивач [PERSON] (а.с. 8). [INFO] [PERSON] народила дитину сина - [PERSON] батьком якої у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданим 15 жовтня 2020 року Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) записаний позивач [PERSON] (а.с. 6). Згідност.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями122 та 125 цього Кодексу. Статтею 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Відповідно до ст.136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Предметом доказування у цій справі, згідно із роз`ясненнями п. 12 вищезазначеної постанови є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановленихст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Також, згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Абзацом 6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] визнала вимоги зустрічного\~ позову, і це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 136 процесуального закону суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. За частиною 1 зазначеної статті підставою для відстрочення, розстрочення сплати судового збору є майновий стан сторони. Зазначене узгоджується із п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», за яким єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи ( наприклад банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Так, звільнення від оплати судового збору процесуальним законом\~ не передбачено. При вирішенні клопотання суд враховує вимоги спеціального Закону України «Про судовий збір», за п. 2 (в) частини 1 статті 8 якого допускається розстрочення, відстрочення, зменшення розміру або звільнення від сплати судового збору судом якщо позивачами є: одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю. Враховуючи наведене, суд вважає, що наявні об`єктивні обставини, а саме відповідачка [PERSON] за зустрічним позовом є одинокою матір`ю, яка виховує дитину віком до чотирнадцяти років, які дають можливість звільнити останню від оплати судового збору. Крім цього, вона є багатодітною матір`ю, яка має чотирьох дітей віком до чотирнадцяти років та виховує їх самостійно, а сім`я є малозабезпеченою. На підставі викладеного ст.ст. 110, 112, 180, 182, 184, 191, 136 СК України,

Outcome: approved