Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому народився син [PERSON] , [INFO] . Подружжя спільно не проживає. Рішенням суду від 09 вересня 2021 року шлюб між ними розірвано, вказаного сина залишили проживати із матір`ю. Вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання позивачки та їх дитини не надає, а вона не може працевлаштуватись, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, та єдиним джерелом її доходу є соціальна допомога. Дитина потребує забезпечення належного харчування, одягу, засобів гігієни, організації дозвілля, що потребує значних коштів. Зазначає, що відповідач є працездатним та фізично здоровим, матеріально забезпеченим, отримує щомісячно пенсійні виплати. В зв`язку з виниклими обставинами, просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття тааліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу), щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання позивачка не з"явилась, її адвокат Юркевич Х.М. подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання також не з`явився і в свою чергу подав заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, вказав, що заперечує сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки він є інвалідом третьої групи, потребує постійного лікування та сплачує аліменти на утримання [PERSON] . У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народився син: [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області вказаний шлюб розірвано, дитину залишено на проживанні з матір`ю (а.с. 7). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 17 травня 2021 року відповідач є інвалідом війни 3 групи (а.с. 21). Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 вересня 2009 року відповідач є також батьком [PERSON] (а.с. 22) Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Статтею 12 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року, зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності і з урахуванням потреб дружини, сина та можливостей відповідача, який є матеріально забезпеченим, отримує щомісячно пенсійні виплати, заяви відповідача в якій він вказав, що не заперечує щодо сплати аліментів на утримання вказаного сина, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково. На підставі викладеного та ст.ст. 75, 77, 79, 84, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial