Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

16.02.2022 позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача, в якому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15.11.2013 Долинським відділом ДРАЦС в Івано-Франківській області, за актовим записом №230. Позов мотивує тим, що 15.11.2013 між сторонами зареєстровано шлюб, у шлюбі народились донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач без будь-якого приводу влаштовує скандали, сварки, що погано впливає на виховання дітей, що спричинено різними поглядами на життя та обов`язки. Протягом останнього часу між сторонами припинено подружні відносини, зникло взаєморозуміння, вони не ведуть спільного господарства, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що шлюб існує формально, подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, тому вважає за необхідне шлюб розірвати. Неповнолітніх дітей просить залишити на проживання та виховання з нею. Позивач зазначає, що спору щодо майна немає (а.с.1-3). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 16.02.2022 справу передано судді Кіндратишин Л.Р. (а.с.12-13). Ухвалою суду від 17.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.16). 10.05.2022 до суду надійшла заява позивача про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі не заперечує проти заочного розгляду справи. Заяву про розгляд справи без його участі також подав відповідач по справі. Проти розірвання шлюбу не заперечував. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області від 15.11.2013 серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб про що складено відповідний актовий запис №230. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області від 21.02.2014 серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №55 (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Виконавчим комітетом Новичківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області від 10.10.2016 серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , про що було складено відповідний актовий запис №5 (а.с.5). Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Спільні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються СК України. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між сторонами, слід розірвати. Що стосується вирішення вимог, зазначених у позові про визначення місця проживання неповнолітнього сина сторін, то при цьому суд виходить з наступних мотивів. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, судом встановлено, що на даний час діти проживають разом з матір`ю, спору щодо визначення місця їх проживання немає, то позовна вимога підлягає задоволенню Одночасно суд роз`яснює, що у разі виникнення спору щодо визначення місця проживання дитини судом сторони мають право вирішити дане питання окремо у судовому порядку або органом опіки та піклування. При цьому, суд звертає увагу, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини. На підставі наведеного, позов підлягає до задоволення. У порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved