Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

29.09.2021 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , про визнання [PERSON] , [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] (1), та [PERSON] , [INFO] (2), внесення змін до актового запису про народження № 123 від 07 грудня 2006 року [PERSON] , [INFO] , вказавши її батьком [PERSON] та прізвище дитини " [PERSON] " (3), внесення змін до актового запису про народження № 10 від 20 січня 2012 року [PERSON] , [INFO] , вказавши її батьком [PERSON] та прізвище дитини " [PERSON] " (4), стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей - дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, з моменту подачі позову до суду, до досягнення повноліття (5). В обґрунтування позову зазначає, що із 2004 року проживала та вела спільне господарство з [PERSON] в [ADDRESS] . [INFO] , під час їх спільного проживання, народилася дочка [PERSON] , що підтверджується актовим записом про народження № 123 від 07 грудня 2006 року. Батьком дитини значиться [PERSON] . Після народження дочки, продовжували проживати разом та виховувати дочку. Сподівалася, що відповідач має намір зареєструвати шлюб та узаконити батьківство відносно [PERSON] . [INFO] народилася друга дочка [PERSON] , що підтверджується актовим записом про народження № 10 від 20 січня 2012 року. Батьком дитини значиться [PERSON] . У зв`язку з тим, що на момент народження дітей, не перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , відповідно до ст.135 СК України, запис про батька дітей в Книзі реєстрації народжень було здійснено відповідно за прізвищем, ім`я та по-батькові батька дітей - зі слів. Доньки підростали, називали [PERSON] батьком і останній не заперечував свого батьківства відносно [PERSON] та [PERSON] , брав участь у їхньому утриманні та вихованні, проте записи про батька дітей у Книзі реєстрації народжень залишилися за прізвищем матері. Відповідач так і не виявив бажання добровільно подати заяви до органу РАЦС про реєстрацію свого батьківства відносно [PERSON] та [PERSON] . У лютому 2021 року, [PERSON] повідомив, що зустрів іншу жінку і має намір проживати з нею однією сім`єю. Відповідач знявся з державної реєстрації місця проживання в будинку по [ADDRESS] . Припинили спільне ведення господарства. Після припинення спільного проживання, відповідач перестав приділяти увагу донькам та брати участь у їхньому вихованню та утриманні. Тягар по утриманню доньок повністю переклався на неї як матір. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов будинку, вбачається, що для виховання, розвитку та проживання дітей, створено всі необхідні умови, проте без участі їхнього батька. З огляду на те, що відповідач є працездатною особою, непрацездатних членів сім`ї, родичів, яких він зобов`язаний утримувати відповідно до СК України не має, має можливість сплачувати аліменти у частці від доходу. За подачу позову до суду сплатила судовий збір та очікує на стягнення його з відповідача. Ухвалою судді від 04 листопада 2021, після усунення недоліків позову згідно ухвали від 18.10.2021, відкрито загальне провадження у справі, розгляд здійснюється зі стадії підготовчого провадження, засідання призначалися на 07.12.2021 року, 26.01.2022 року, 24.02.2022 року, 08.04.2022 року. Згідно листа, що надійшов на адресу суду в грудні 2021 року, третя особа значиться як Городищенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). В лютому 2022 року представник позивача [PERSON] - адвокат Кучеренко Н.В. уточнила позовні вимоги, виключивши із заявленого, позовні вимоги щодо внесення змін в прізвище дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на прізвище батька " [PERSON] ". 08.04.2022 в підготовче судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені належно та своєчасно, підтверджено матеріалами цивільної справи. Представник позивача надала заяву про слухання справи без її участі та участі позивача, заявлені позовні вимоги з урахуванням їх уточнення підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач повідомив, що не зможе прибути на судове засідання, у зв`язку з тим, що перебуває в зоні бойових дій на території України та просив розглядати справу без його участі, не заперечує проти задоволення уточнених позовних вимог, та у заяві від 29.12.2021 вказав, що неповнолітні дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є його рідними дітьми, він є біологічним батьком, сумнівів в цьому немає, призначати судово-генетичну експертизу немає потреби. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Городищенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подала заяву про те, що не заперечує проти позову, просить справу розглядати без їх участі. Підстав для відкладення слухання справи не встановлено. Підготовче судове засідання проводиться без фіксації за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Так, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина 2 статті 247 ЦПК України). Суд, розглянувши позов в межах уточнених позовних вимог, врахувавши думку учасників судового провадження, що узгоджується з частиною 4 статті 206 ЦПК України (наслідком визнання відповідачем позову є ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав), та вивчивши наявні докази у справі, приходить до такого. В судовому засіданні 26.01.2022 року представник позивача вказала, що зі слів позивача [PERSON] матері неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , їх біологічний батько [PERSON] відповідач у справі, не виявив бажання бути записаним в актовому записі про народження, як батько, у зв'язку з тим, що шлюб не був офіційно зареєстрований, діти записані зі слів матері, яка дала своє прізвище, а ім'я та по батькові батька зазначено як " [PERSON] ", що відповідає особистим даним відповідача. [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, народили та виховували спільних дітей, але відповідач так і не наважився зареєструвати шлюб. В лютому 2021 року [PERSON] повідомив, що має іншу жінку, має намір створити сім'ю, та пішов від позивача, припинив також спілкування з дітьми. Утримання дітей припинив. [PERSON] , якій виповнилося 15 років та [PERSON] , якій виповниось 10 років, знають хто є їх біологічний батько, так як проживали в повноцінній сім'ї, хоча і без реєсрації шлюбу між батьками. Відповідач [PERSON] визнає себе батьком цих дітей. Діти мають право на те, щоб батьком був записаний відповідач, який зобов'язаний утримувати їх до повноліття, шляхом стягнення аліментів у розмірі, що визначає Закон. Представник третьої особи вказала, що заперечень в разі доведення позивачем перед судом того, що відповідач є батьком неповнолітнії дітей, не мають, зі своєї сторони виконають рішення суду, внесуть зміни щодо батька до актового запису про народження [PERSON] та [PERSON] , разом з тим, діти мають такий вік, які самостійно мають визначатись зі своїм прізвищем. Вирішуючи спір, суд виходить з таких положень закону та відповідних їм правовідносин. Що стосується позовних вимог щодо визнання батьківства на неповнолітніх дітей, то суд вважає таке. Згідно частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно із частинами першою, другою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Частиною 1 статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Так, згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, від 19.11.2020 року, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а саме, прізвище, ім'я, по батькові - [PERSON] , записано зі слів матері [PERSON] . Судом встановлено, що мати дітей на момент зачаття та їх народження у шлюбі не перебувала, відомості про батька дітей записані зі слів матері дітей, відповідно до частини 1 статті 135 СК України. Згідно до частини 3 статті 53 КпШС України, при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. За змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини з батьком дитини або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання ймовірним батьком батьківства. Так, відповідно до роз'яснень у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" від 12 червня 1998 року № 16, згідно зі статтею 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання матері дітей [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] (позивач) і [PERSON] (відповідач), ведення ними спільного господарства з 2004 року до народження дітей та спільне їх виховання та утримання до лютого 2021 року, підтверджено як письмовими доказами так і показаннями свідків. Відповідно до даних будинкової книги, [PERSON] , 1981 року народження, знятий 12.02.2021 з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] , де був прописаний з лютого 2009 року (а.с. 11). Згідно довідки директора Городищенського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 1 імені С.С. Гулака - Артемовського Городищенської міської ради Черкаської області від 12.09.2021 № 107, [PERSON] , який представлявся батьком учениці 9-Б класу [PERSON] , [INFO] та учениці 4-Б класу [PERSON] , [INFO] , відвідував батьківські збори, цікавився навчанням та поведінкою дітей, підтримував зв'язок із закладом освіти (а.с. 14). Згідно акту обстеження умов проживання від 15.09.2021 року, проведено обстеження умов проживання [ADDRESS] , житло розміщене на 1 поверсі 1 поверхового будинку, складається з 3 кімнат, кухні, веранди, будинок має зручності, умови проживання задовільні. Для дітей створені відповідні умови проживання. Є окремі спальні місця, місце для відпочинку та виконання шкільних завдань. Діти забезпечені одягом, речами першої необхідності. Зі слів дітей батько на даний час з ними не проживає, але відвідував їх в школі (а.с. 19). Відповідно до поданої в суд заяви, батьківство відповідачем [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не заперечується, повністю визнається, необхідності проводити відповідну еспертизу на підтвердження даного факту не вбачає. Згідно абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача),суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Відтак, враховуючи, що відповідач [PERSON] визнавав своє батьківство щодо дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дітей здійснені відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто напідставі заяви матері дітей [PERSON] , та письмові пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про те, що [PERSON] із 2004 року проживала із [PERSON] в [ADDRESS] , як подружжя, під час їх спільного проживання, у них народилася дочка [PERSON] та дочка [PERSON] , шлюб між батьками дітей не реєструвався, дівчатка називали [PERSON] батьком і останній не заперечував свого батьківства відносно них та брав участь у їхньому утриманні та вихованні, в лютому 2021 року [PERSON] пішов від [PERSON] , припинили спільне проживання, а також світлини із зображенням сім`ї [PERSON] (а.с. 20 - 22), суд визнає доведеним батьківство [PERSON] . Що стосується позовних вимог про внесення змін до актового запису про народження, то з урахуванням частини 1 статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження, та задоволеної судом вимоги про визнання батьківства, суд прийшов до висновку, що слід включити відомості про батька, до актового запису про народження № 123 від 07 грудня 2006 року [PERSON] , [INFO] , до актового запису про народження № 10 від 20 січня 2012 року [PERSON] , [INFO] , вказавши батьком [PERSON] . Так, в результаті внесення змін до актового запису в Книзі реєстрації народжень встановлюються правові стосунки між дитиною, його батьком і його родичами. При цьому, з цього моменту дитина не лише придбаває відповідні права, але і приймає певні обов`язки по відношенню до родичів свого батька, у тому числі його батьків, тобто, своїх бабусі і діда. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Що стосується позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дітей, то суд вважає таке. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в статтею 7 СК України. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття (частина 2 статті 51 Конституції України). Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина 3 статті 51 Конституції України). Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статті 180, 183 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому, частка заробітку, що стягується як аліменти на дитину, визначається судом у розмірі передбаченому законодавством - стаття 182 СК України, за відсутності домовленості щодо способу виконання батьками обов`язку по утриманню дитини, стаття181 СК України. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вимоги статті 182 СК України, та те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, заявлені вимоги підлягають до задоволення, та вирішуючи питання щодо розміру аліментів на утримання дітей, суд ураховує положення частини 2 статті183 СК України, та вважає, що, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів, позовні вимоги підлягають до задоволення, та присудження їх в частці від заробітку (доходу) відповідача в розмірі 1/3, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, з моменту подачі позову до суду, до досягнення повноліття. Відповідно до статті 430 ЦПК України суд визначає, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. За нормами частини 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідач позов з урахуванням їх уточнення визнав. Отже, уточнені позовні вимоги є підставнити та підлягають до задоволення. Суд, стягує з відповідача на користь держави, судові витрати в розмірі 908,00 грн. судового збору за вимогу про стягнення аліментів, що узгоджується із нормами ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674. Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки уточнені позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі та враховуючи, що відповідач [PERSON] позов визнав до початку розгляду справи по суті, то судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 3632,00 грн. необхідно розділити між сторонами у відповідності до статті 142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved