Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

В грудні 2021 року Орган опіки та піклування Хмельницької міської ради в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] , за участю третьої особи Вищого професійного училища № 4 м. Хмельницького про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якого вказав, що відповідач не піклується інтересами дитини та не займається його вихованням тому достатньо підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою суду від 28.12.2021 року відкрито провадження, справу призначено у підготовче засідання. Ухвалою суду від 04.02.2022 року закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явилась, подала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлена про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Представник третьої особи в судове засіданні не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , , про що виконавчим комітетом Пироговецької сільської ради видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15.02.2019 року по справі №686/26045/18 малолітнього [PERSON] , [INFO] , відібрано у матері - [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Розпорядженням голови Хмельницької районної державної адміністрації від 10.04.2019 № 71/2019-р, малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. [PERSON] [INFO] прийнятий на державне утримання у вище професійне училище № 4 м. Хмельницького. З 2019 року [PERSON] не звернулася до суду з питання повернення їй сина, не вживає заходів для виховання його в її сім`ї. За інформацією Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 07.10.2021, № 797/01-21 у доступі до житла, де проживає [PERSON] , фахівцю Центру було відмовлено при цьому відповідач повідомила, що їй необхідно зробити ремонт у будинку, але у неї немає фінансової можливості. Особисте підсобне господарство вона не веде, присадибну ділянку не обробляє. [PERSON] написала заяву про те, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав, відмовляється від обстеження житлово-побутових умов. Повідомила у заяві, що умов для проживання сина у неї немає: відключене світло, не облаштоване спальне місце для дитини. Згідно з довідкою-характеристикою від 27.10.2021 року, виданою старостинським округом з центром у селі Пирогівці, [PERSON] характеризується посередньо, не працює, схильна до вживання спиртних напоїв. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Хмельницької міської ради від 09.12.2021, орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього [PERSON] [INFO] є доцільним і відповідає інтересам дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 24.11.2021 року [PERSON] не заперечував проти позбавлення його матері батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідачка в повному обсязі ухилилася та ухиляється від обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не піклувалася про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач будь-яких доказів, які б спростували доводи позивача, суду не надала. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.ч.2,3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно п.п.1 ч.1 ст.32 ЦК України, крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами. Зважаючи на зазначене, враховуючи, що відповідач маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки, навмисно ухилилася від їх виконання у відношенні свого неповнолітнього сина, а також, що відповідачка є особою працездатного віку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому слід позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] [INFO] у розмірі ј заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі наведеного та

Outcome: approved