Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив встановити факт прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 21.02.2018 року, яке видане на ім`я [PERSON] на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 10,8003 га та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку № [NUMBER] , розміром 10,8003 га, кадастровий номер 3523183600:02:002:0236 у порядку спадкування після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивовано тим, що позивач [PERSON] є рідним онуком [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 10,8003 га, кадастровий номер 3523183600:02:002:0236, яка розташована на території Мар`янівської сільської ради Новоукраїнського району (колишній Маловисківський) Кіровоградської області. Ця земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю КР МВ 2100, виданого 17 квітня 2000 року Мар`янівською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області. Позивач вказав, що родинні відносини зі спадкодавцем підтверджуються копією рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2018 року. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки виник спір між спадкоємцями, онуками спадкодавця, [PERSON] та [PERSON] , яка прийняла спадщину. Позивач наголосив, що при отриманні відповідачем [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, не було враховано наявність інших осіб, що мають право на спадщину в порядку спадкування за законом тієї ж черги. Позивач вказав, що з відповідачем [PERSON] він мав рівні права на спадкове майно, земельну ділянку на момент отримання відповідачем свідоцтва про право на спадщину, тому, що вони обидва були спадкоємцями за правом представлення. Позивач наголосив, що через відсутність оригіналу сертифікату про право на земельну ділянку, а також через недоведеність родинних відносин з померлою і необхідністю їх підтвердження у судовому порядку позивач своєчасно не звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права та вважає причину пропуску строку позовної давності поважною. 21 лютого 2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 31 том 1). 3 березня 2020 року ухвалою суду [PERSON] відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову (а.с. 39-41 том 1). 27 травня 2020 року відповідач [PERSON] надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову (а.с. 51-54 том 1). Відзив мотивовано тим, що позовні вимоги є не обґрунтованими та безпідставними. Відповідач вказала, що вона прийняла спадщину після смерті своєї бабусі [PERSON] , тому, що на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступила у володіння спадковим майном. Відповідач зазначила, що доказом вступу у володіння спадковим майном є те, що з дня смерті [PERSON] та до дня отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в неї був наявний оригінал державного акта на право приватної власності на землю серії КР МВ 2100, виданий Мар`янівською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області 17.04.2000 року на ім`я [PERSON] . Під час оформленні спадщини оригінал державного акта вона надала нотаріусу Маловисківської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області. Відповідач наголосила, що [PERSON] наполягає на тому, що він доглядав за [PERSON] , купував та приносив продукти харчування, предмети домашнього побуту, разом зі своєю матір`ю організовував поховання бабусі. Відповідач наполягає, що дані обставини не відповідають дійсності, тому, що організацією поховання займалася відповідач і її рідна сестра [PERSON] , що підтверджується довідкою Мар`янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, яка видана для отримання грошей онукою померлої [PERSON] в Маловисківській ощадній касі. Відповідач вказала, що згідно з довідкою Мар`янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області від 12 вересня 2017 року вказано, що [PERSON] з 14 січня 1974 року по день смерті [INFO] проживала по [ADDRESS] . За вищевказаною адресою ніхто не зареєстрований та не проживав. Вищевказаний будинок був давно зруйнований. Відповідач зазначила, що [PERSON] не надав жодних обґрунтованих доказів поважності пропуску строку прийняття спадщини. 15 червня 2020 року позивач надіслав до суду відповідь на відзив в якому вказав, що підтримує позовні вимоги, які зазначені в позовній заяві у повному обсязі (а.с. 82 том 1). Позивач звернув увагу на те, що він надавав допомогу бабусі [PERSON] , поки не був засуджений до позбавлення волі. Позивач вказав, що похованням бабусі займалися рідна сестра та мати. [PERSON] мала автомобіль, а тому вона поїхала та отримала гроші на поховання в Маловисківській ощадній касі. Позивач наголосив, що під час перебування в місцях позбавлення волі він не мав можливості звернутися із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але в подальшому подав заяву до суду відносно встановлення факту родинних відносин з [PERSON] . На думку позивача, початок перебігу строку позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, а тому вважає, що строки позовної давності ним не порушено. 11 серпня 2020 року ухвалою суду зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 392/751/18 за позовом [PERSON] до Мар`янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області про визнання права на спадщину за законом (а.с. 159-160 том 1). 18 грудня 2020 року ухвалою судді поновлено провадження у справі (а.с. 170 том 1). 10 червня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 206 том 1). Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 березня 2018 року рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області у справі № 392/197/18 встановлено факт родинних відносин між позивачем [PERSON] і громадянкою [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 7 том 1). Позивач [PERSON] є особою з інвалідністю третьої групи (а.с. 8 том 1). 8 січня 2020 року заступником начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на звернення громадянина [PERSON] надано відповідь щодо перевірки організаційної роботи завідувача Маловисківської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області (а.с. 9-10 том 1). [INFO] помер громадянин [PERSON] (а.с. 11 том 1). Згідно з довідкою Мар`янівської сільської ради від 18 грудня 2019 року [PERSON] проживала за адресою по [ADDRESS] до дня смерті, тобто до [INFO] (а.с. 12, 61 том 1). [INFO] в с. Мар`янівка Маловисківського району Кіровоградської області померла громадянка [PERSON] (а.с. 13, 59 том 1). 17 січні 2020 року постановою державного нотаріуса Маловисківської районної державної нотаріальної контори позивачеві [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] . Підстава відмови - спір між спадкоємцями, онуками спадкодавця - [PERSON] і [PERSON] (а.с. 14 том 1). Відповідно до відомостей, які зазначені у свідоцтві про народження, [INFO] в с. Вись Маловисківського району Кіровоградської області народилася [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 57 том 1). 23 липня 2010 року зареєстровано шлюб між громадянами [PERSON] і [PERSON] (а.с. 58 том 1). Згідно із записами у державному акті на право приватної власності на землю серії КР МВ2100, [PERSON] записана власником земельної ділянки № [NUMBER] , площею 10,80 га, яка розташована на території Мар`янівської сільської ради (а.с. 60 том 1). Відповідно довідки Мар`янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області від 1 березня 2002 року, [PERSON] є онукою громадянки [PERSON] та має право на отримання коштів на поховання (а.с. 62 том 1). 21 лютого 2018 року державним нотаріусом Маловисківської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно якому онука [PERSON] успадкувала після смерті баби [PERSON] земельну ділянку № [NUMBER] , площею 10,8003 га, кадастровий номер 3523183600:02:002:0236, яка розташована на території Мар`янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області (а.с. 64-65 том 1). 17 травня 2001 року вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області позивача [PERSON] засуджено до позбавлення волі на строк 3 роки з 12 лютого 2001 року (а.с. 96-102 том 1). Матеріалами спадкової справи № 48/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] підтверджується, що 21 лютого 2018 року представник відповідача [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину; 21 лютого 2018 року державним нотаріусом Маловисківської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно якому онука [PERSON] успадкувала після смерті баби [PERSON] земельну ділянку № [NUMBER] , площею 10,8003 га, кадастровий номер 3523183600:02:002:0236, яка розташована на території Мар`янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області (а.с. 127-133 том 1). Відомостями, які викладені у довідці від 21.02.2022 року № 26 Комунального закладу "Маловисківський ліцей ім. Юрія Кондратюка" Маловисківської міської ради Кіровоградської області, підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , навчався в Маловисківській загальноосвітній школі-інтернат І-ІІІ ступенів з 1.09.2002 року по 15.06.2010 року, закінчив 9 класів, наказ про відрахування № 11-р від 15.06.2010 року (а.с. 11 том 2). Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він зі своєю матір`ю [PERSON] та тіткою [PERSON] проживали з прабабусею [PERSON] постійно у с. Ковалівка Маловисківського району. Свідок пам`ятає, що ходив у перший клас Мар`янівської школи. Після смерті прабабусі вони переїхали в інше село, а потім мама почала зловживати спиртними напоями, а він вимушений продовжити навчання в школі-інтернаті. Свідок показав, що у період його проживання з прабабусею інші родичі до неї не приходили. У прабабусеній хаті він проживав з народження. Після смерті прабабусі вони не могли залишитися там проживати, оскільки мати говорила, що за будинок винні гроші. Про існування дядька [PERSON] він раніше не знав, дізнався лише в інтернаті, тому, що навчався там з його дітьми. Свідок не підтвердив факт проживання його матері з [PERSON] ; вони проживали разом з [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що раніше він працював дільничним інспектором міліції в с. Мар`янівка. Він знає позивача [PERSON] і його бабуся [PERSON] . Свідок повідомив, що на [PERSON] в міліцію надходили заяви і він часто забирав його від бабусі. У [PERSON] були хороші відносини з бабусею. Свідок показав, що раніше у нього з [PERSON] були родинні відносини, оскільки свідок був одружений із його сестрою, проте свідок не спілкувався з сестрою. [PERSON] раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Відповідно до частин 1 і 2 статті 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтю 527 ЦК УРСР у зазначеній редакції визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Згідно зі статтею 529 ЦК УРСР в редакції 1063 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частиках , діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до статті 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з приписами статті 549 ЦК УРСР у зазначеній редакції визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. За правилами, встановленими статтею 553 ЦК УРСР у редакції 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Аналізуючи факти, які підтверджуються належними і допустимими доказами, судом встановлено, що право спадкоємців на спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , виникло з дня її смерті, тобто з [INFO] . Позивач [PERSON] в період з 27 лютого 2002 року до 27 серпня 2002 року не подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] . Крім того, у зазначений період позивач [PERSON] фактично не вступив в управління або володіння спадковим майном, оскільки в цей період з 12 лютого 2001 року був відсутній у місці постійного проживання, що підтверджується вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2001 року. Фотокартки, які долучені позивачем до матеріалів справи, не можуть бути достатніми доказами для висновку про те, що позивач [PERSON] в період з 27 лютого 2002 року до 27 серпня 2002 року фактично вступив в управління або володіння спадковим майно після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки не містять відповідної інформації. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що [PERSON] жив біля бабусі. [PERSON] вона знала з 1980 року, вони часто зустрічалися як односельчани, [PERSON] ходив в один клас з її сином. [PERSON] вона також знає; до смерті [PERSON] з нею проживала [PERSON] , яка була неповнолітньою, а [PERSON] приходив до бабусі. Свідок пам`ятає, що [PERSON] часто залишалася у [PERSON] , який на той час жив з дружиною і дітьми. Наведені показання свідка [PERSON] також не є достатніми для висновку про те, що позивач [PERSON] в період з 27 лютого 2002 року до 27 серпня 2002 року фактично вступив в управління або володіння спадковим майно після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідач [PERSON] не визнала пред`явлений позов. Тому, суд не має достатніх підстав для встановлення факту прийняття спадщини позивачем [PERSON] після смерті баби [PERSON] , визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 21.02.2018 року, яке видане на ім`я [PERSON] на спірну земельну ділянку та визнати за позивачем права власності на земельну ділянку № [NUMBER] , розміром 10,8003 га, кадастровий номер 3523183600:02:002:0236 у порядку спадкування після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , за недоведеністю пред`явленого позову. Клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову за його недоведеністю. Судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed