Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

У грудні 2021 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана заява. Стислий виклад позиції заявника. Заявник [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,25 га. з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських будівель, яка розташована на території с. Кузьменка Буцинівської сільської ради народних депутатів, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІV-ОД № 062617, виданим 03.10.1997 року Буцинівською сільською радою Роздільнянського району. Під час оформлення технічної документації на земельну ділянку, присвоєння кадастрового номеру та передачі документів державному реєстратору було встановлено, що в паспорті громадянина України прізвище заявника зазначено « [PERSON] », а у правовстановлюючому документі на земельну ділянку « [PERSON] ». На думку заявника, вказана описка була допущена при складанні Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ОД № 062617, виданим 03.10.1997 року Буцинівською сільською радою Роздільнянського району. У зв`язку з викладеним, заявник просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що Державний акт на право приватної власності, серії ІV-ОД №062617, виданий 03.10.1997 року Буцинівською сільською радою Роздільнянського району на земельну ділянку, площею 0,25 га., з цільовим призначення для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських будівель, яка розташована на території Буцинівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, виданий на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] . Заяви, клопотання. 17 березня 2022 року до канцелярії суду від представника заінтересованої особи надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та прийняти рішення на підставі усіх з`ясованих юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей (а.с. 30-31). 06 квітня 2022 року на адресу суду від заявника надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с. 36). Процесуальні дії у справі. 07 лютого 2022 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження (а.с. 23-24). На запит суду в порядку частини сьомої статті 187 ЦПК України надійшли відомості з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області про зареєстроване місце проживання заявника. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. З Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 062617, вбачається, що вказаний акт виданий громадянину України [PERSON] , відповідно до якого на підставі рішення Ради народних депутатів від 09 вересня 1997 року № 10-ХХІІ йому передалась у приватну власність земельна ділянка площею 0,25 гектарів в межах згідно з планом. Вказаний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 505 (а.с. 5). Відповідно до листа голови Роздільнянської міської ради Шовкалюка В.О. від 30 листопада 2021 року, Виконавчий комітет Роздільнянської міської ради, розглянувши заяву [PERSON] від 30.11.2021 року, у рамках компетенції наданої Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», грунтуючись на ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», повідомив наступне: міська рада не може здійснити виправлення помилки у Державному акті на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 062617, виданому 03 жовтня 1997 року, так як будь які зміни в акті автоматично призведуть до його недійсності. З огляду на зазначене, рекомендовано звернутись до суду в рамках окремого провадження з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с. 16). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Дослідивши фактичні\~обставини\~та\~зміст спірних\~правовідносин,\~надавши\~оцінку\~кожному аргументу, наведеного учасниками справи, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення заявлених вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що при виготовлені Державного акту про право власності на земельну ділянку серії IV-ОД № 062617 було допущено помилку, а саме: зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », що підтверджується матеріалами справи. Крім того, у всіх документах вказані анкетні дані зазначені як « [PERSON] », що підтверджується: -паспортом громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] виданий 01.11.2021 року органом 5112, у свідоцтві про народження ; -свідоцтвом про народження сина [PERSON] , серії [NUMBER] від 26.08.1993 року; -екзаменаційною карткою водія від 23.04.2005 року; -тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного, серія [NUMBER] від 26.02.2019 року; -послужною карткою від 12.06.1990 року; -карткою фізичної особи платника податків Роздільнянської міжрайонної ДПІ від 21.02.2007 року; -дипломом молодшого спеціаліста [NUMBER] від 30.09.2011 року; -дипломом кваліфікованого робітника [NUMBER] від 02.07.2001 року; -закордонним паспортом [NUMBER] від 04.03.2018 року. Пункт 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначає, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа ВСУ 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Окрім того, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до\~частини 3\~статті 12\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Згідно з вимогами\~статей 76-81 ЦПК України\~засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положення частини другої статті 247 ЦПК України визначають, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Пункт шостий частини першої статті 315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі викладеного,

Outcome: approved