Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

У позовній заяві позивач посилалась на те, що вона є власницею квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані: син [PERSON] , невістка [PERSON] , внук [PERSON] , внук [PERSON] , внучка - [PERSON] . Остання зареєстрована, але не проживає з 2003 року у вказаному житлі. Зазначала, що відповідач не проживає у квартирі, не сплачує комунальних послуг та не бере участі в її утриманні. Однак реєстрація відповідача у квартирі не дозволяє власнику вчиняти правочини щодо квартири та розпорядитись нею на власний розсуд, що значно обмежує законні права позивача. Вказувала, що [PERSON] не має можливості приїхати в Україну, щоб знятися з місця реєстрації. Посилаючись на викладене просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву з проханням справу розглянути без її участі та позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких мотивів. Судом встановлені такі обставини. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Вказане підтверджується нотаріально посвідченим свідоцтвом про право на спадщину за законом №814 від 15.06.2021 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 261593117 від 15.06.2021. Згідно з довідкою КП «Бар-благоустрій» № 72 від 04.02.2022, [PERSON] зареєстрована і проживає в [ADDRESS] і до складу її сім`ї входять: син - [PERSON] , невістка - [PERSON] , внук - [PERSON] , внук - [PERSON] , внучка - [PERSON] , яка зареєстрована, але не проживає. Актом обстеження фактичного проживання в складі комісії: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Барської міської ради від 03.02.2022, підтверджується, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована, але з 2003 року не проживає [PERSON] . Згідно зі статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України (ЦК України) та статтею 150 Житлового кодексу Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною 1 статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З встановлених судом обставин справи вбачається, що відповідач проживала у спірній квартирі як член сім`ї власника житла, власником якого з 15.06.2021 стала позивач. Однак у спірній квартирі відповідач не проживає більше року і втратила інтерес до користування житлом. Оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідач відсутня у місці проживання більше року з поважних причин і має інтерес до проживання у спірному житлі, то відповідач є такою, що втратила право на користування житлом на підставі норм частини 2 статті 405 ЦК України. Отже, позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Згідно з статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Отже, судовий збір в сумі 992,40 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved