Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

10.04.2022 [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.05.2021 розірвано. У даному шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що діти проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира на праві власності належить матері позивача [PERSON] . Усі питання щодо виховання дітей вирішуються позивачем без участі та підтримки з боку відповідача. Позивач зазначає, що прикладає всі свої зусилля та можливості для повноцінного розвитку дітей, виявляє інтерес та повагу до їх внутрішнього світу, надає доступ до культурних та інших духовних цінностей, є головою батьківського комітету, забезпечує медичний огляд та лікування дітей. Також позивач офіційно працевлаштована та має фінансову можливість забезпечити найкращі умови для розвитку та виховання дітей. Позивач зазначає, що відповідач з сім`єю не проживає, живе та працює за кордоном, покладених законом на батька обов`язків не виконує, не приймає педагогічної, матеріальної або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. При цьому у зв`язку з тим, що відповідач тривалий час перебуває за межами країни та рідко прижає в Україну, а також у зв`язку з тим, що шлюб між сторонами розірваний, у позивача виникають труднощі з оформленням дозвільних документів для виїзду дітей за межі України, зокрема, для оздоровлення та відпочинку. За таких підстав позивач просить визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.01.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, наданий учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.04.2022, постановленою у судовому засіданні та занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 11.05.2022. У судовому засіданні 11.05.2022 представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити. Пояснила, що відповідач не приймає жодної участі у вихованні спільних з позивачем дітей. Діти займаються спортом і мають можливість виїжджати за кордон на змагання. Однак через перебування відповідача за кордоном у позивача виникають труднощі у оформленні дозвільних документів для виїзду дітей за межі України. При цьому мали місце обставини, коли відповідач зазначав, що хоче забрати дітей чи до своїх батьків на тимчасово окуповану територію АР Крим, чи на територію Російської Федерації. Не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судовому засіданні 11.05.2022 представник третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради Мелех О.Р. вважала, що є усі підстави для задоволення позову. Пояснила, що під час підготовки висновку про доцільність визначення місця проживання дітей органом опіки та піклування було проведено обстеження умов проживання дітей та рекомендовано визначити їх місце проживання з матір`ю. Батько на засідання комісії не з`явився та не повідомив про причини свого нез`явлення. Вказала, що проживання дітей з матір`ю сприятиме захисту та реалізації їхніх прав. При цьому визначення місця проживання дітей з матір`ю не перешкоджатиме батькові реалізовувати свої права, пов`язанні з вихованням дітей, та виконувати свої батьківські обов`язки. У судове засідання 11.05.2022 позивач [PERSON] не з`явилася, однак бере участь у судовому процесі через представника [PERSON] . У судове засідання 11.05.2022 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, у тому числі і через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, не з`явився. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частина 1 ст. 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Суд встановив, що 05.02.2011 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що Пахарівською сільською радою Джанкойського району Автономної Республіки Крим Україна складений актовий запис № 1. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Указане підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . У даному шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.05.2021 шлюб між сторонами розірваний. Згідно з вимогами ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Частина 4 ст. 29 ЦК України визначає, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.07.2021 у справі № 404/3499/17. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Так, ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 (далі за текстом - Конвенція), визначено, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з положеннями ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією Генеральної асамблеї організації об`єднаних націй від 20.11.1959, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у справі «М.С. проти України» у рішенні від 11.07.2017 (заява № 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз наведених норм права та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Так, з досліджених судом матеріалів встановлено, що малолітні діти сторін, а саме [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Указане підтверджується копією довідки ПП «Загребелля» за вих. № 7 від 05.01.2022 та копією будинкової книги для прописки громадян за вказаною адресою. Також з наданої ПП «Загребелля» копії характеристики вбачається, що будь-яких скарг від сусідів та мешканців будинку на [PERSON] не надходило. Крім цього, з наданих суду копій витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1041000 та № 1059981 від 07.03.2013, а також копій договору про визначення часток у праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] та договору дарування 4/5 часток квартири [ADDRESS] від 07.03.2013, вбачається, що власником об`єкта нерухомого майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , яка є матір`ю позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.03.1993. При цьому з долучених фіскальних чеків також вбачається, що позивач регулярно здійснює оплату комунальних послуг за вказаною вище адресою, що свідчить про те, що остання дійсно проживає разом з дітьми у зазначеній квартирі. Вказані вище обставини в сукупності свідчать про те, що малолітні діти, які проживають разом з позивачем, мають необхідні та належні житлово-побутові умови для проживання. Також суд приймає до уваги надані позивачем копії характеристик з Тернопільського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - економічний ліцей № 9 імені Іванни Блажкевич» Тернопільської міської ради Тернопільської області за вих. № 02-07/222 від 01.12.2021 та за вих. № 02-07/228 від 03.12.2022, зі змісту яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] позитивно характеризуються за місцем навчання, а позивач є головою батьківського комітету, бере активну участь у житті своїх синів, займається питаннями виховання дітей та здійснює за ними належний догляд. На противагу цьому батько хлопчиків не цікавиться їхнім шкільним життям та не відвідує навчальний заклад. Також суд приймає до уваги надані копій фіскальних чеків, які свідчать про те, що позивач здійснює належний догляд за малолітніми дітьми, зокрема, купує необхідні продукти харчування. Крім цього, з наданої довідки ФОП [PERSON] за вих. № 5 від 06.12.2021 вбачається, що [PERSON] офіційно працевлаштована та працює на посаді менеджера зі збуту з посадовим окладом 6500 грн, що дає підстави вважати, що позивач має змогу матеріально забезпечувати своїх дітей. З наданого органом опіки та піклування висновку щодо визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 411 від 04.05.2022, вбачається, що орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітніх дітей разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Під час проведення обстеження умов проживання дітей працівниками органу опіки та піклування встановлено, що вказана квартира містить усі комунальні зручності, для дітей відведена окрема кімната, наявні два окремі ліжка, шафа для одягу, розвиваючи ігри, книги, шкільне приладдя, одяг та взуття відповідно до віку дітей. Указані обставини свідчать про те, що позивач забезпечила дітям належні умови для проживання, навчання та розвитку. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що наявними в матеріалах справи належними, допустимими та достатніми доказами підтверджено, що проживання малолітніх дітей разом з позивачем відповідатиме найкращим інтересам дітей та забезпечить їх належний фізичний і духовний розвиток. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 992 грн 40 коп., що підтверджується квитанцією № 1028011620 від 04.01.2022. Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved