Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з відповідачем по справі 01 жовтня 2017 року укладено договір позики, оформлений борговою розпискою, відповідно до якої позичальник отримав в борг грошові кошти у розмірі 84000 грн. на період до 30 травня 2019 року, та 01 травня 2018 року укладено договір позики, оформлений борговою розпискою, відповідно до якої позичальник отримав в борг грошові кошти у розмірі 60000 грн. на період до 01 грудня 2018 року. Однак, до цього часу не дотримався взятих на себе зобов`язань і отримані грошові кошти не повернув. З посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 процентів річних в розмірі 11291,17 грн. ІІ.\~Заяви,\~клопотання та\~інші процесуальні\~дії у\~справі Позивач в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 23). Відповідач неодноразово повідомлявся належним чином судом про час і місце розгляду справи шляхом відправлення смс повісток (доставлені), поштою (конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»), в тому числі двічі через оголошення на сайті удової влади (а.с.20, 29, 40). Проте в судові засідання 13.12.2021, 23.02.2021 та 11.05.2021 не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав (а.с. 21, 26, 30, 33, 41). Суд розглядає справу за їх відсутності згідно п.1 ч.3 та ч.1 ст. 223, ч.2 ст. 247 ЦПК України та проводить заочний розгляд справи в порядку ст.280-282 ЦПК України. ІІІ.\~Фактичні обставини,\~встановлені судом. Судом встановлено, що згіднго боргових розписок (оригінали в кредитора) [PERSON] , житель [ADDRESS] , отримав від [PERSON] в борг грошові кошти: 01 жовтня 2017 року в розмірі 84000 (вісімдесят чотири тисячі) гривень і зобов`язувався повернути до 30 травня 2019 року, а 01 травня 2018 року в розмірі 60000 (шістдесят тисяч) гривень і зобов`язувався повернути до 01 грудня 2018 року (а.с.7-8). IV. Норми права, які застосував суд. Статтею 545\~ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Зазначений висновок узгоджується із висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2018 року № 707/2606/16-ц. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками - ст. 1046 ЦК України Частина 2 ст.\~1047\~ЦК України передбачає, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором - ч. 1 ст. 1049 ЦК України. Відповідно до правової позиції Верховного СудуУкраїни у постанові від 11 листопада 2015 року № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16. У частині 2 статті 625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Отже, наявність оригінала боргових розписок у позивача (кредитора) свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Відповідачем жодних доказів на спростування доводів позивача, зазначених ним у позові або ж сплати останньому боргу за договором позики, до суду не подано, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості та відсотків приймається судом як достовірний. Боргові розписки від 01.10.2017 та 01.05.2018 підтверджують факт укладення договорів позики між сторонами і отримання коштів [PERSON] , як наслідок виникнення у нього обов`язку в їх поверненні та трьох відсотків річних, що не виконано. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позивач, у відповідності до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с.6), тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. в дохід держави, в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved