Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, вимоги за якою збільшила в процесі розгляду справи, та просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Також просить встановити факт належності спадкоємцю державного акту про право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №001808 та встановити факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем. Мотивувала свої вимоги тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, що розташована на території Знам`янської Другої селищної ради. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері є позивач, однак на день смерті матері вона з нею зареєстрована не була, хоча проживала без реєстрації разом з матір`ю до дня її смерті однією сім`єю, заповіт від імені останньої відсутній, реалізувати своє право на спадщину шляхом подачі заяви до нотаріуса протягом шести місяців із дня її відкриття не змогла через те, що вважала прийняла спадщину фактично проживаючи з матір`ю однією сім`єю за однією адресою. Нотаріусом їй роз`яснено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом через пропуск встановленого законом строку звернення про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для її прийняття. Також, нотаріусом вказано про невідповідність в написанні власного імені спадкодавця в свідоцтві про її смерть та у державному акті про право приватної власності на землю, який посвідчує належність спадкодавцю земельної ділянки, а також роз`яснено про неможливість підтвердження родинних відносин із спадкоємцем через відсутність документів. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник надав в судове засідання заяву про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги позову. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане 24.12.2008 Знам`янською Другою селищною радою Кіровоградської області, [PERSON] померла [INFO] в смт. Знам`янка Друга Кіровоградської області. За життя [PERSON] на підставі рішення Знамянської селищної ради від 24.10.2001 №244 отримала у власність земельну ділянку на території Знам`янської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3510645300:02:000:0068, про що виданий державний акт про право приватної власності на землю серії ІІІ-КР № 001808. Однак у вказаному державному акті не правильно записано власне ім`я власника земельної ділянки, а саме вказано [PERSON] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Знам`янської селищної ради Кіровоградської області від 15.10.2020 №365 [PERSON] на час смерті проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . На день її смерті в будинку проживала та була зареєстрована [PERSON] , проживали разом однією сім`єю. Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, заповіти та спадкові договори відсутні. Роз`ясненням нотаріуса від 21.10.2021 вих. 634/01-16 повідомлено позивача про те, що вона вважається такою, що не прийняла спадщину, так як в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори заяву не подала, разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала, що підтверджується довідкою Знам`янської селищної ради Кіровоградської області від 15.10.2020 №365, що [PERSON] на час смерті проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] одиноко. Крім того, в державному акті про право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №001808 вказано ім`я [PERSON] , що виключає підтвердження спадкодавцю вказаного майна. Також, спадкоємцем не надано документу, який підтверджує родинний зв`язок із спадкодавцем. Відповідно до паспортних даних, позивач народилася в селі Первозванівка Кіровоградського району Кіровоградської області, зареєстрована була в [ADDRESS] , звідки знялася з реєстраційного обліку 27.05.2008. Відповідно до свідоцтва про її одруження, дівоче прізвище позивача значиться як [PERSON] . Згідно з відповіддю державного архіву Кіровоградської області від 25.02.2019 №Б-242/-1-70 встановлено, що у книгах реєстрації актів цивільного стану про народження у населених пунктах Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області за 1942 рік актовий запис про народження [PERSON] відсутній. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінка доказів здійснюється судом за приписами ст.89 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. За приписами ст.93 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців із спадкодавцями є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку На підставі викладеного за відсутності необхідних документів, суд вважає доведеним в судовому засіданні факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як між донькою та матір`ю, а також доведеним факт належності спадкодавцю державного акту про право приватної власності на землю, тому в цій частині вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови в її прийнятті спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою\~статті 29 ЦК України\~є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями\~2,\~3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~місця проживання в Україні»\~передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України та п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначених норм закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві. Цивільний процесуальний кодекс України у статті 2 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11 травня 1994 року, який діє для України з 11 вересня 1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Позивач пов`язаний зі спадкодавцем кровним спорідненням. Усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких є позивач. Таким чином, зважаючи на те, що відповідно до довідки виконавчого комітету Знам`янської селищної ради Кіровоградської області від 15.10.2020 №365 [PERSON] на час смерті проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . разом з [PERSON] , які проживали разом однією сім`єю, остання відповідно до паспортних даних зареєстрована за іншим місцем проживання, нотаріус неправильно встановив, що спадкодавець проживала одиноко, тому в даному випадку позивач не має іншої можливості прийняти спадщину, окрім визначення їй додаткового строку для її прийняття, причини пропуску якого суд вважає поважними. На підставі викладеного та

Outcome: approved