Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

12 квітня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно, яке складається з Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими по [ADDRESS] , що залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке складається з Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими по [ADDRESS] , що залишилось після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що станом на 15 квітня 1991 року в будинку по [ADDRESS] проживали [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер його дядько [PERSON] , [INFO] померла його баба [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно. За життя [PERSON] належним чином не оформила своє право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями. Він є єдиним спадкоємцем за заповітом на вказане майно, спір за спадщину відсутній. У зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину, позивач звернувся до нотаріуса та подав документи на оформлення спадщини. Однак нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємцем не представлено правовстановлюючих документів на спадкове майно, та в разі відсутності вказаних документів позивачу було рекомендовано звернутись до суду. Ухвалою судді Теплицького районного суду Вінницької області від 14 квітня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, подали до суду письмові заяви, у яких просять проводити судове засідання у їх відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказав про підтримання позовних вимог, просила задовольнити їх в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача Теплицької селищної ради у заяві зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності. Згідно з вимогами ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206\~ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер дядько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04 березня 2013 року (а.с. 7). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] , на який відсутні правовстановлюючі документи. Як вбачається з довідки виконавчого комітету № 7 Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області за № 128 від 26.01.2022 року, згідно погосподарської книги № 5 на 1991 рік, станом на 15.04.1991 року по [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , 1918 року народження голова домогосподарства та [PERSON] син. Суспільна група господарства - колгоспники (а.с. 9). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 листопада 2013 року, [INFO] померла баба позивача [PERSON] (а.с. 8). Після смерті\~спадкодавця відкрилася\~спадщина,\~яка складається\~з житлового\~будинку з\~господарськими будівлями, розташованими по [ADDRESS] , на який відсутні правовстановлюючі документи. 31.08.2009 року [PERSON] вчинила на корись онука [PERSON] заповіт, у якому заповіла останньому все належне їй майно. За прийняттям спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Кусюк О.А. Однак постановою нотаріуса за №4/01-16 від 05.04.2022 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , що залишилась після смерті [INFO] [PERSON] та після смерті [INFO] [PERSON] , який належав їм в рівних долях, спадкоємцем яких він є по заповіту та закону, оскільки документи, що підтверджують право власності на вказане спадкове майно, відсутні та рекомендовано звернутись до суду (а.с. а.с. 12). Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 0523787000:01:000:0480, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 0523787000:01:000:0399 (а.с. 10-11). Відповідно до ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до приписів ст.\~41\~Конституції України та п. 2 ч.1 ст. 3, ст. 321\~ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Технічну інвентаризацію спадкового житлового будинку проведено, згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № ТІО1:6273-5641-0019-9811 та технічного паспорту на житловий будинок, даний будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 14-19). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно вимог ч. 1 ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. У відповідності до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223\~ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст.\~1268\~ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.\~1296\~ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 22\~червня 2011\~року №\~703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом після смерті дядька [PERSON] та за заповітом, після смерті баби [PERSON] має законне право на визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом та за заповітом.

Outcome: approved