Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, що в подальшому було уточнено, до Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТФІНАНС», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що 28.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис № 19557 про стягнення з [PERSON] на користь невідомого йому ТОВ «СМАРТФІНАНС» заборгованості в загальному розмірі 12 559,10 грн. 27.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л., на підставі вказаного виконавчого напису, було відкрито виконавче провадження № 66630786 на винесено постанову про накладення арешту на його доходи. Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», так як вчиняючи виконавчий напис, нотаріус керувався нечинним законодавством, не перевіривши безспірність вимог. На підставі викладеного, просив суд визнати спірний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти у розмірі 1 810,06 грн. Ухвалою суду від 11.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання по суті призначено на 08.12.2021. Ухвалою суду від 02.11.2021 забезпечено позов шляхом зупинення стягнення в рамках виконавчого провадження № 66630789 до набрання рішенням по вказаній справі законної сили. Від позивача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, просить винести рішення згідно вимог чинного законодавства. Відповідач та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень, однак до судового засідання не з`явились, причину своєї неявки суду не повідомили, відзиву та пояснень суду не подали, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за їхньої відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.07.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригідою О.В. вчинено виконавчий напис № 19557 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором № 105368481, укладеного 02.04.2013 між [PERSON] та ПАТ «Банк Русский Стандарт», на користь ТОВ «СМАРТФІНАНС» заборгованості в загальному розмірі 12 559,10 грн. Як зазначено у виконавчому написі, правонаступником ПАТ «Банк Русский Стандарт» є АТ «БАНК ФОРФАРД», від якого здійснено правовідступлення право грошової вимоги боргового зобов`язання до ТОВ «СМАРТФІНАНС». Строк, за який проводиться стягнення: з 06.01.2019 по 01.06.2021. Загальна сума заборгованості, в тому числі плата за вчинення виконавчого напису, яка підлягає стягненню з боржника, складає 12 559,10 грн. Однак, документів, які б обґрунтовували правильність розрахунку заборгованості та періоду виникнення заборгованості суду з боку Відповідача надано не було, а отже у суду відсутні докази наявності безспірності заборгованості. З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17. Матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення стягувачем боржника про порушення кредитних зобов`язань. ТОВ «СМАРТФІНАНС», звертаючись до приватного нотаріуса за виконавчим написом, не надало підтвердження про отримання [PERSON] вимоги про сплату боргу, тому Позивач був позбавлений можливості дізнатись про наявність такої вимоги, надати на неї свої заперечення та перевірити підстави виникнення цієї вимоги. Зі змісту оспорюваного виконавчого напису, що міститься в матеріалах справи, випливає, що з Позивача на користь Відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором № 105368484 від 02.04.2013 за період з 06.01.2019 по 01.06.2021. Однак, вказаний договір був укладений 02.04.2013 між Позивачем та ПАТ «Банк Русский Стандарт». При цьому, матеріали справи не містять та Відповідачем не надано жодних доказів правонаступництва за вказаним кредитним договором. В той же час, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою О.В. стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до вказаного вище кредитного договору, оскільки пункт 2 Переліку з 22.02.2017 визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, якою визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, якими доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», на який послався приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда О.В. у виконавчому написі № 19557 від 28.07.2021. Таким чином, станом на 28.07.2021 у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди О.В. були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з Позивача на користь Відповідача заборгованості, що виникла за кредитним договором № 105368484 від 02.04.2013. Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги ту обставину, що Відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо спростування доводів Позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 19557, вчиненого 28.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «СМАРТФІНАНС» заборгованості в розмірі 12 559,10 грн. При вирішенні позовних вимог [PERSON] в частині повернення йому стягнутих за виконавчим написом коштів в сумі 1 810,06 грн, суд виходить з наступного. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. від 27.08.2021 відкрито виконавче провадження № 66630786 про примусове виконання виконавчого напису № 19557 від 28.07.2021. Відповідно до довідки № 2006696 від 15.12.2021, виданої ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод», із заробітної плати Позивача утримана сума за жовтень 2021 року становить 1 810,06 грн, що перерахована 05.11.2021 на рахунок ПВ [PERSON] згідно ВП № 66630786. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи, що підставою отримання Відповідачем суми у розмірі 1 810,06 грн було стягнення з Позивача у примусовому порядку заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, щодо якого суд прийшов до переконання про необхідність визнання його таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. При цьому, суд також враховує, що вказана безпідставно набута сума не підпадає під перелік випадків, коли безпідставне набуте не підлягає поверненню у відповідності до вимог ст. 1215 ЦК України. Враховуючи, що під час виконання виконавчого напису нотаріуса з рахунку Позивача на користь Відповідача стягнуто кошти у розмірі 1 810,06 грн, що Відповідачем не заперечувалося, ця сума вважається безпідставно набутою Відповідачем та підлягає поверненню Позивачеві шляхом стягнення цієї суми з Відповідача на користь Позивача. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з Відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн, адже Позивач був звільнений від його сплати при зверненні до суду на підставі Закону України «Про захист справ споживачів». Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved