Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

01\~квітня 2022\~року [PERSON] звернулася в\~суд з\~позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що їй на праві особистої власності належить житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок виданого 05.12.2002 року на підставі рішення виконкому Вербородинецької сільради Старокостянтнівського району за №2 від 15.10.2002 року. Як виявилось\~згодом,\~в даному\~будинку зареєстрований\~відповідач \~ [PERSON] ,\~який \~згідно господарського\~обліку №010060-1,\~завжди проживав\~та проживає\~на даний\~час за\~адресою [ADDRESS] .\~Його реєстрація\~перешкоджає позивачу\~розпоряджатися житлом,\~а саме\~позивач позбавлений\~можливості оформити\~субсидію на\~відшкодування комунальних\~витрат. Ухвалою від 07 квітня 2022 року відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивач [PERSON] \~адвокат Якимчук\~Н.В. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте 18.04.2022 року подав до суду заяву якою позовні вимоги підтримав, визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення даного позову. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 05.12.2002 року виданий на підставі рішення виконкому Вербородинської сільради №2 від 15.10.2002 року, цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] належить [PERSON] . Згідно довідки виписки з по господарської книги №18-10/11 від 15.02.2022 року встановлено, що згідно по господарських книг за 2001-2005; 2006-2010; 2011-2015; 2016-2020; 2021-2022 року: по об`єкту по господарського обліку № 010060-1 місце проживання гр.. [PERSON] [INFO] зареєстроване за адресою [ADDRESS] ; по об`єкту по господарського обліку № 010059-1 за адресою [ADDRESS] зареєстрована одна особа [PERSON] [INFO] . Після приєднання Вербородинської сільської ради до Старокостянтинівської міської ради відомості про реєстрацію місця проживання вносилися в базу даних зареєстрованих осіб згідно штампів про реєстрацію місця проживання в паспорті. В паспорту [PERSON] помилково вказана реєстрація місця проживання [ADDRESS] , замість [ADDRESS] . Відповідно до довідки відділу з питань реєстрації місця проживання Старокостянтнівської міської ради від 05.04.2022 року № 451/03-27/2022, [PERSON] ,\~ [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] .. Також, згідно акту про встановлення фактичного місця проживання №25 від 04 квітня 2022 року встановлено що [PERSON] [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] .. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частиною 4 ст. 41 Конституції України встановлено принцип непорушності приватної власності. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Визначальним критерієм для застосування статті 391 ЦК України є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Житло є об`єктом права приватної власності. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 391 ЦК України, передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод. У пунктах 38, 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц зроблено висновок, що негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. У постанові\~Верховного Суду\~України від\~05\~листопада 2014\~року у\~справі №\~6-158цс14\~зроблено висновок,\~що право\~членів сім`ї\~власника будинку\~користуватись цим\~жилим приміщенням\~може виникнути\~та існувати\~лише за\~наявності права\~власності на\~будинок в\~особи,\~членами сім`ї\~якого вони\~є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає до задоволення у повному обсязі. Оскільки позивач в позовній заяві не наполягав на стягненні судових витрат, тому їх слід залишити за позивачем.

Outcome: approved