Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вище вказаною заявою, в якій посилається на ті обставини, що 05.02.2008 року спадкодавцем [PERSON] у Шостій одеській державній нотаріальній конторі було складено заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Вахненко Ю.О. та зареєстровано за № 6-174. Однак, при складенні заповіту в ньому було допущено помилку в зазначенні прізвища заявника у даній справі [PERSON] , як спадкоємця, а саме замість « [PERSON] », як зазначено у виданому їй паспорті громадянина України, зазначено « [PERSON] ». Внаслідок вище вказаної помилки заявник фактично не має можливості оформити спадщину за заповітом, оскільки її неможливо ідентифікувати за ним як спадкоємця. Тому на теперішній час заявник змушена в порядку окремого провадження подати до суду дану заяву, в якій просить суд встановити факт приналежності їй правовстановлюючого документу - заповіту складеного [PERSON] 05.02.2008 року. 16.07.2021 року ухвалою суду (а.с.11) заяву було залишено без руху із визначенням строку для усунення її недоліків. 03.08.2021 року ухвалами суду (а.с.22-24) відкрите провадження у даній справі із призначенням її розгляд в порядку окремого провадження та витребувано докази в порядку ч.2 ст. 294 ЦПК України. 03.08.2021 року ухвалою суду (а.с.36-37) провадження у даній справі було зупинено на підставі п.12 ч.1 ст. 253 ЦПК України.. 13.04.2022 року ухвалою суду (а.с.55) провадження у справі було поновлено. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чиному порядку встановленому ч.2, 4-5, 13 ст. 128 ЦПК України та наказом Державної судової адміністрації України від 20 вересня 2013 року № 119 «Про реалізацію проекту надсилання судами SMS-повідомлень учасникам судового процесу (кримінального провадження) у місцевих та апеляційних загальних судах», про що свідчить відповідна довідка від 13.04.2022 року (а.с.59). При цьому, в змісті своєї заяви заявник завила клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому також зазначила про підтримання заявлених нею вимог в повному обсязі. Крім цього, 15.04.2022 року заявник додатково надіслала до суду заяву від 14.04.2022 року (а.с.61, 62) про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила про підтримання заявлених нею вимог в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Приморської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чиному порядку встановленому ч.2, 4-5 ст. 128 ЦПК України. При цьому, в матеріалах справи міститься раніше надіслана до суду заява заінтересованої особи від 19.08.2021 року № 2475С/02-14 (а.с.43), в якій керівник заінтересованої особи просив про розгляд справи за відсутності її представника та зазначив, що заперечень проти винесення рішення не має. Згідно положень першого речення ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. При цьому, ч.3 ст. 211 ЦПК України передбачає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заінтересовані особи - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце судового засідання були своєчасно повідомлені належним чином в порядку, передбаченому ч.8 ст. 130 ЦПК України та Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах підписаної 22 січня 1993 року в місті Мінську, шляхом направлення 03.08.2021 року відповідних доручень про вручення їм документів, зокрема викликів (повідомлень) про день судового розгляду. Згідно положень першого речення ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. В свою чергу, згідно п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 28.07.1990 року [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить копія рішення ухваленого Кодимським районним судом Одеської області 24.02.2021 року у цивільній справі № 503/39/21 (а.с.63), яка була витребувана з архіву суду в порядку ч.2 ст. 294 ЦПК Українита досліджена під час судового розгляду. 01.03.1996 року заявник [PERSON] , [INFO] , була документована паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданим Кодимським РВ УМВС України в Одеській області, що підтверджується копією довідки виданої Южненським міським відділом ГУ ДМС України в Одеській області 28.05.2021 року (а.с.6) та копією відповідного паспорту наявною в матеріалах цивільної справи № 503/39/21, які були витребувані з архіву суду в порядку ч.2 ст. 294 ЦПК Українита дослідженні під час судового розгляду (а.с.64-65). При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що на російській мові прізвище заявника пришиться як « [PERSON] », що підтверджує відповідний запис її імені зроблений на російській мові на 2 сторінці паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 01.03.1996 року. 05.02.2008 року[PERSON] , [INFO] , було складено заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Вахненко Ю.О. та зареєстрований в реєстрі за № 6-174, за яким заповідач належну їй квартиру [ADDRESS] та усе своє майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в рівних частинах кожному, про що свідчать копії відповідного заповіту (а.с.7, 17). Даний заповіт був зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 43946736, оформлений на бланку Серії ВКС № 456625 та зареєстрований в реєстрі за № 6-174, що підтверджує копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі сформованого Шостою одеською державною нотаріальною конторою 05.02.2008 року за № 1288114 (а.с.7, 27 на зворотних сторонах). Зазначений заповіт не змінювався та не скасовувався, згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 30444561, що підтверджується листом-повідомленням Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.08.2021 року № 2497С/02-14 (а.с.41). [INFO] спадкодавець - заповідач [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1383 від 08.02.2012 року (а.с.8, 18). Спадщину, яка відкрилась після смерті заповідача [PERSON] , прийняли спадкоємці за заповітом шляхом подання до Шостої одеської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини, а саме в інтересах спадкоємця [PERSON] , [INFO] , подав 15.02.2012 року [PERSON] ; спадкоємець [PERSON] , [INFO] , подала 26.06.2012 року; а спадкоємець [PERSON] , [INFO] , подала 02.07.2012 року, про що свідчить лист-повідомлення Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.08.2021 року № 2497С/02-14 (а.с.41). 24.02.2021 року Кодимським районним судом Одеської області 24.02.2021 року у цивільній справі № 503/39/21 було ухвалено рішення про розірвання шлюбу зареєстрованого між [PERSON] та [PERSON] , згідно якого після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище « [PERSON] », про що свідчить копія рішення ухваленого Кодимським районним судом Одеської області 24.02.2021 року у цивільній справі № 503/39/21 (а.с.63). Дане рішення набрало законної сили 24.04.2021 року. 28.05.2021 року у заявника [PERSON] було вилучено паспорт громадянина України серії [NUMBER] виданий Кодимським РВ УМВС України в Одеській області, що підтверджується копією довідки виданої Южненським міським відділом ГУ ДМС України в Одеській області 28.05.2021 року (а.с.6). 31.05.2021 року заявник [PERSON] була документована паспортом громадянина України у вигляді ID-картки № [NUMBER] , виданим органом ДМС України № 5122, що підтверджується копіями самого вище згаданого паспорту громадянина України (а.с.4, 16). Оцінюючи вище наведене в сукупності та враховуючи, відсутність яких-небудь заперечень від заінтересованих осіб, зокрема [PERSON] , а також ту обставину, що заява про прийняття спадщини була подана заявником [PERSON] протягом шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, з часу відкриття спадщини, то в суду не виникає сумнівів, що одним із спадкоємців, яких заповідач визначила у своєму заповіті, була саме заявник [PERSON] , а зазначення в заповіті прізвища останньої як « [PERSON] » відповідає написанню прізвища заявника саме російською мовою, але при цьому є помилкою в його написанні українською мовою. Згідно першого речення другого абзацу пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення фактів, яка в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до пункту 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Однак, суд вважає, що заявник [PERSON] позбавлена можливості внести до заповіту виправлення у зазначенні свого прізвища, оскільки згідно до положень ч.6 ст. 1254 ЦК України внесення до заповіту змін провадиться виключно особисто заповідачем, а остання померла [INFO] . В свою чергу за життя заповідача [PERSON] заявник [PERSON] не мала можливості жодним чином впливати на виправлення помилки у зазначенні її прізвища в заповіті внаслідок положень ст. 1255 ЦК України щодо таємниці заповіту. Ураховуючи вище викладене та оцінюючи докази у справі, зокрема витребувані з власної ініціативи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів суд вважає, що заява обґрунтована, але підлягає задоволенню з огляду на наступне. В своїй заяві заявником заявлено вимогу про встановлення факту належності їй заповіту складеного заповідачем [PERSON] , але зі змісту заповіту судом встановлено, що він стосується в рівних частках кожного з визначених у ньому трьох спадкоємців, одним із яких є заявник, а тому заявлена заявником вимога щодо встановлення факту належності їй заповіту підлягає задоволенню лише в частині спадкових прав зазначеного у заповіті спадкоємця [PERSON] . В свою чергу інша частина згаданої вимоги задоволенню не підлягає з огляду наявності спадкових прав у інших спадкоємців - [PERSON] та [PERSON] , кожен з яких має аналогічні рівні права на належність їм заповіту заповідача [PERSON] . Таким чином суд вважає, що часткове задоволення заяви заявника [PERSON] надасть їй можливість оформити спадщину за заповітом відповідно до своєї частки у спадщині.

Outcome: partial