Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

18 лютого 2022 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. 23 лютого 2022 року позивач подала заяву про уточнення позовних вимог. В обґрунтування позову, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт, яким заповіла їй все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося. Оформивши частину спадщини після померлої, вона дізналася, що остання також мала сертифікат про право на земельну частку пай в колишньому КСП «Дніпро», а тому вирішила оформити спадкові права на це право, однак постановою Градизької державної нотаріальної контори від 25.01.2022 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки нею не подано правовстановлюючого документу на спадкове майно. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства «Дніпро», розміром 2,34 умовних кадастрових гектари, яке належало останній відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ПЛ №000049, зареєстрованого за № 49, на підставі розпорядження Глобинської районної державної адміністрації № 391 від 30.07.1996 року. В підготовче засідання позивач не з`явилася, у позовній заяві просила судовий розгляд проводити без її участі. Представники відповідача та третьої особи у підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності та вказали, що заперечень проти позову не мають. Як зазначено в ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 05 грудня 1997 року Святилівською сільською радою Глобинського району Полтавської області (а.с.09). [PERSON] , за життя, 04 вересня 1997 року склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області та зареєстровано в реєстрі за №109 (а.с.08). Як вбачається з Довідки № 1293/15-22 від 23.02.2022 року, виданої Відділом № 5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Дніпро» [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 000049, зареєстрований за № 49, розміром земельної частки (паю) 2,34 в умовних кадастрових гектарах на підставі розпорядження Глобинської РДА № 391 від 30 липня 1996 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку на території Глобинського району Полтавської області за [PERSON] не зареєстровано (а.с.27). Відповідно до Довідки № 79 виданої 16.02.2022 року Святилівським старостинським округом Градизької селищної ради, [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно була зареєстрована та проживала до дня смерті у с. Липове Кременчуцького (Глобинського) району Полтавської області одна (а.с.10). Згідно дослідженої в судовому засіданні спадкової справи, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] , заяву про прийняття спадщини подала [PERSON] , яка є спадкоємицею за заповітом. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині, немає. Спадщина відумерлою не визнана. Нотаріусом визначено коло спадкоємців та встановлено, що єдиним спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину, є [PERSON] (позивач), на ім`я якої видавалося свідоцтво про право на спадщину за заповітом. [PERSON] (позивач) звернулася до Градизької державної нотаріальної контори Кременчуцького району Полтавської області із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) після померлої [INFO] [PERSON] . Постановою від 25.01. 2022 року нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва, оскільки позивачем не було подано правовстановлюючий документ на спадкове майно (а.с. 13). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Правовідносини по спадкуванню після [PERSON] виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі с. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ч.1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після померлої [PERSON] є [PERSON] . Згідно п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу є рівними. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Приймаючи до уваги те, що за життя [PERSON] мала право на земельну частку (пай) в колишньому КСП «Дніпро», отже, зазначена частка (пай) є спадковим майном, позивач [PERSON] є спадкоємцем на майно [PERSON] за заповітом, яка прийняла спадщину, спадкоємці, як мають право на обов`язкову частку у спадщині відсутні, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved