Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-08 00:00:00

23.02.2022 позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 12.12.2011 у сумі 12 457,74 грн та судові витрати. Свої вимоги\~обґрунтовує тим,\~що [PERSON] \~звернулася до\~ПАТ КБ\~«Приватбанк» з\~метою отримання\~банківських послуг,\~у зв`язку\~з чим\~підписав заяву\~№ б/н\~від 12.12.2011.\~14.06.2018\~відбулася державна\~реєстрація та\~змінено повне\~та скорочене\~найменування позивача\~з ПАТ\~КБ «Приватбанк»\~на АТ\~КБ «Приватбанк».\~Відповідач при\~підписанні анкети-заяви\~підтвердила свою\~згоду на\~те,\~що підписана\~заява разом\~з «Умовами\~та правилами\~надання банківських\~послуг»,\~«Тарифами»,\~які викладені\~на банківському\~сайті,\~складає між\~ним та\~банком договір\~про надання\~банківських послуг,\~що підтверджується\~підписом у\~заяві.\~Посилається,\~на те\~що відповідач\~ознайомлена із\~Умовами та\~правилами надання\~банківських послуг,\~що діяли\~станом на\~момент підписання\~анкети-заяви,\~що підтверджується\~підписом відповідача\~у анкеті-заяві,\~де є\~відповідні запевнення\~відповідача щодо\~ознайомлення та\~надання документів\~у письмовому\~виді.\~Відповідно виявленого\~бажання відповідачу\~було відкрито\~кредитний рахунок\~та встановлено\~початковий кредитний\~ліміт.\~Для користування\~кредитним картковим\~рахунком відповідач\~отримала кредитну\~картку.\~У подальшому\~розмір кредитного\~ліміту збільшився\~до 12000.00грн,\~щодо встановлення\~та зміни\~кредитного ліміту\~відповідач дала\~згоду,\~при укладанні\~Договору.\~Відповідач взяті\~на себе\~зобов`язання\~за кредитним\~договором належним\~чином не\~виконувала,\~на вимоги\~про погашення\~заборгованості не\~реагувала,\~унаслідок чого\~станом на\~10.01.2022\~утворилася заборгованість,\~що становить\~12457,74\~грн,\~яка підлягає\~стягненню з\~відповідача. Ухвалою суду від 18.03.2022 справу прийнято до провадження, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Беручи до уваги, те що при відкритті провадження у справі визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), враховуючи те, що від сторін у справі не надійшло клопотання про інший порядок розгляду, зокрема з викликом сторін в судове засідання, тому розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та з дотриманням, визначеного ст. 275 ЦПК України строку, а саме - суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У визначений судом строк відповідач відзиву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надала. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідачка [PERSON] звернулася до ПАТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, останньою 12.12.2011 було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів). Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила, що в повному обсязі приєднується до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "Приватбанк", які розміщено на офіційному сайті банку в мережі Інтернет, та які разом із пам`яткою клієнта і Тарифами Банку складає між ним та банком договір банківського обслуговування, що підтверджується підписом у заяві /а.с.15/. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг/а.с.13-62/. Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки встановлено, що 13.12.2011 відбувся старт карткового рахунку № [NUMBER] , 10.10.2014 встановлено кредитний ліміт в розмірі 2500,00 грн, який в подальшому був збільшений до 12 000,00 грн, та станом на 11.01.2021 цей ліміт зменшено до 0,00 грн /а.с. 13/. Відповідно до довідки, яка міститься у матеріалах справи видно, що на ім`я [PERSON] відповідно до кредитного договору № б/н було видано декілька кредитних карток /а.с.14/. З виписки АТ КБ «Приватбанк» за договором № б/н за період 13.12.2011-12.01.2022 по рахунках [PERSON] видно, що остання користувалася кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці, здійснювала покупки, знімала готівку та частково погашала наявну заборгованість (а.с. 52-65). Згідно з наданими АТ КБ «Приватбанк» розрахунками, заборгованість [PERSON] перед банком станом на 10.01.2022 становить 12457,74 грн, яка складається з наступного: 10079,10 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2378,64 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.4-12). Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін відсотки виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статей 12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, для підтвердження заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими і простроченими відсотками позивач АТ КБ «ПриватБанк» має надати суду належні та допустимі докази щодо виду картки, наданої позичальникові. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Судом встановлено, що у анкеті-заяві містяться персональні дані [PERSON] , контактна інформація, сімейний і соціальний статус, трудова зайнятість, майновий стан, дата та його підпис, однак відсутні дані про такі істотні умови кредитування як вид платіжної картки, бажаний розмір кредитного ліміту за платіжною карткою, процентна ставка, номер кредитної картки, рахунок та строк її дії, цільове призначення кредиту тощо, обов`язковість яких передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг. Також, АТ КБ «Приватбанк» не надав суду жодного доказу щодо типу виданої відповідачу кредитної картки. Так, наданий позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить лише виклад умов використання таких кредитних карт як «Універсальна, 30 днів пільгового період» «Універсальна, 55 днів пільгового період», «Універсальна, CONTRACT» Універсальна, GOLD» що не має правового значення для вирішення даного спору. Вказані тарифи та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «Приват Банку» відповідачем не підписані. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг «Приват Банку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приват Банк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зробила висновок, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. З наданого позивачем розрахунку вбачається наявність заборгованості за кредитом, яка слідуючи розрахунку заборгованості є простроченою заборгованістю та становить12457,74 грн, яка складається з наступного: 10079,10 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2378,64 грн - заборгованість за простроченими відсотками. На підставі наведеного вище, суд дійшов висновку про те, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 2378,64 грн, оскільки нарахування такої заборгованості не підтверджено належними доказами, і з відповідача потрібно стягнути лише 10079,10 грн - заборгованості за тілом кредитом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial