Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» і просить визнати за ним майнові (речові права), у тому числі право користування, володіння, та прово на оформлення у власність однокімнатну квартиру з будівельною адресою: [ADDRESS] , з правом реєстрації цих майнових ( речових) прав згідно чинного законодавства в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 13 травня 2018 року між ним та ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» був укладений попередній договір купівлі - продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Басенко К.О, зареєстрований в реєстрі за № 585. Відповідно до умов п.п. 1.1 та 1.4 вищевказаного договору сторони зобов`язуються протягом четвертого кварталу 2019 року укласти основний договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться в житловому будинку за будівельною адресою: [ADDRESS] . На забезпечення виконання зобов`язань щодо укладення основного договору та з врахуванням умов попереднього договору 13 травня 2018 року між сторонами укладено договір про забезпечення виконання зобов`язань № ОМ/5С-К803. Зазначив, що на виконання умов укладених договорів ним сплачено вартість об`єкту нерухомості в розмірі 425000,00 грн., однак, ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» взяті на себе зобов`язання і щодо отримання правовстановлюючих документів на об`єкт і щодо укладення з позивачем основного договору купівлі-продажу квартири та зарахування коштів в рахунок основного договору не виконує, поштову кореспонденцію від позивача не отримує, особистий прийом не здійснює. У відповідності до відомостей, які містяться в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 14.01.2019 по справі 757/1175/19-к та 05.11.2019 та 757/5877/19 житлові комплекси на [ADDRESS] , увійшли до переліку об`єктів, на які накладено арешт, що підтверджується роздруківкою з Єдиного державного реєстру судових рішень на сайті Судової влади. Відповідно будівництво об`єкта не здійснюється, житловий будинок в експлуатацію не введено. За вказаних обставин, позивач вимушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права із даним позовом та просить його задовільнити. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. На адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви, який направлявся відповідачу. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористалася, відзив на позов не подала. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 травня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» та [PERSON] був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Басенко К.О, зареєстрований в реєстрі за № 585. Згідно змісту п. 1 якого, сторони зобов`язуються у строки, встановлені в п. 1.4 розділу 1 попереднього договору, укласти договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» зобов`язується передати у власність окрему квартиру, характеристики, якої вказано у п.п. 1.4.1 п. 1.4 розділу 1 попереднього договору, а саме: секція 5, поверх 8, номер квартири 803, кількість кімнат 1, орієнтовна (загальна площа 46,00 кв. м., яка знаходиться у житловому будинку: [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується прийняти у власність (купити) об`єкт та належним чином сплатити його вартість. Відповідно до п.п. 1.4 попереднього договору, плановий строк введення будинку в експлуатацію II квартал 2019 року. Згідно п.п 1.4 попереднього договору, сторони зобов`язуються укласти Основний договір протягом ІV кварталу 2019р., але не раніше отримання ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» правовстановлюючих документів на об`єкт. 13 травня 2018 року між ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» та [PERSON] укладено договір про забезпечення виконання зобов`язань № ОМ/5С-К803, згідно п. 1 якого, для підтвердження зобов`язань, що виникли у сторін згідно з попереднім договором, укладеним 13 травня 2018 року, щодо укладення та посвідчення основного договору - Договору купівлі-продажу квартири, та забезпечення виконання таких зобов`язань, [PERSON] сплачує на користь ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» суму грошових коштів, розмір, порядок та умови сплати якої встановлюються розділом 2 договору. Вказана сума грошових коштів, після її належної сплати, зараховується ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» до платежів за основним договором. Відповідно до розділу 2 зазначеного договору, розрахунки по договору здійснюються шляхом перерахування [PERSON] грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ». Загальний розмір грошових коштів, які сплачуються відповідно до умов договору, як забезпечення виконання зобов`язань згідно розділу 1 договору, становить 425000,00 грн. в тому числі ПДВ 20% - 70833,33 грн. Платежі здійснюються наступним чином: 425000,00, у тому числі 70833,33 грн., зобов`язаний сплатити до 13 травня 2018 року включно. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання своїх зобов`язань за вказаними договорами позивач сплативсуму коштів двома платежами по 200000 грн. та 225000,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій №1033840726 та № 1033839937 від 13 травня 2018 року. Згідно реквізиту «призначення платежу» вказаних квитанцій «оплата за договору забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] № ОМ/5С-К803 від 13.05.2018 року» ( а.с.11). Таким чином, позивач виконала свої договірні зобов`язання, однак відповідач до цього часу не здійснив укладення основного договору купівлі-продажу. Проте, судом встановлено, що на час звернення позивача до суду не надано даних про введення в експлуатацію будинку [ADDRESS] . Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що ним повністю сплачено вартість квартири до завершення будівництва об`єкту нерухомого майна, в якому знаходиться квартира, та прийняття його до експлуатації, відтак йому належать майнові права на квартиру. Частиною 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до правил ст. ст. 177, 190 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага; майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року№18-рп/2004 щодо поняття порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. У вказаній нормі зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україна», а саме ст. 3 визначено поняття «майнових прав» як будь-яких прав, пов`язаних з майном, відмінних від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4250 грн.

Outcome: approved