Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 16.10.2004 виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис №28 та стягнути судові витрати, що складаються із судового збору та витрат за надання правової допомоги у розмірі 1500 грн. В обґрунтування позову зазначає, що з лютого 2021 року позивач та відповідач перестали проживати однією сім`єю. Спільне життя не склалось з причини відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя і сімейні обов`язки. На думку позивача збереження шлюбу неможливе, на примирення позивач не згідна. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.03.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників. У судове засідання позивачка не з`явилася, разом з тим від представника позивача адвоката Конар В. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача. У судове засідання відповідач не з`явився, при цьому подав через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов визнає. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у зв`язку з чим, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 16.10.2004, зареєстрований виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис №28, видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка\~« [PERSON] », дружини - « [PERSON] ». За період існування шлюбу у подружжя народилися спільні діти: [PERSON] , [INFO] , (паспорт громадянина України № [NUMBER] , орган, що видав 2123), [PERSON] , [INFO] , №3456082/17 від 18.09.2017. Відповідно до ч.1 ст.24СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3\~ст. 105СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.110СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст.112СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч.1\~ст.51 Конституції України\~про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з лютого 2021 року та не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Позивач з цих підстав наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно з ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За наведених\~обставин,\~дослідивши матеріали\~справи,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги позивача\~є обґрунтованими\~та підлягають\~до задоволення. Згідно з ч. 3\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1\~ст.142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання\~про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, при поданні позову позивачем сплачено 992, 40 грн. судового збору, а тому позивачу слід повернути з державного бюджету 496, 20 грн. - 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні\~позову. Крім\~цього,\~у відповідності до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути 496, 20 грн. судового збору. Що стосується вирішення позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. 19.01.2022 між [PERSON] та адвокатом Конар В`ячеславом Івановичем було укладено договір про надання правової допомоги. Як вбачається з розрахункової квитанції №001803 від 19.01.2022 адвокатом проведено розрахунок за надані юридичні послуги у сумі 1500 грн. Згідно з Актом приймання-передачі виконаних робіт від 19.01.2022 адвокат Конар В.І. надав юридичні послуги клієнту [PERSON] , згідно з договором про надання правової допомоги, якою у свою чергу здійснено оплату послуг адвоката у розмірі 1500 грн. Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З огляду на вказане, на відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правову допомогу у сумі 1500 грн.

Outcome: approved