Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що\~ вона є власницею квартири [ADDRESS] . З 02 грудня 2005 року за вказаною адресою зареєстрований [PERSON] . Зі слів попередніх власників, відповідач не проживає вже більше двох років, оскільки переїхав на постійне проживання до Іспанії. Він не є їїї родичем, є сторонньою і незнайомою особою. Наявність його реєстрації в квартирі тягне для неї тягар додаткових витрат за комунальні послуги та чинить обмеження у праві вільного здійснення права власності своїм майном. Вважає, що відповідач не має будь-яких прав на житло, тому просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 лютого 2022 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці 22 березня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував стосовно винесення заочного рішення.\~ Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно, належним чином судовою повісткою за зареєстрованою адресою проживання, про поважність причин неявки суд не повідомив, суд вважає за можливе у відповідності до вимог ст.ст.\~223\~ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідача та на підставі наявних у справі доказів ухвалити заочне рішення. Заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] , на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується витягом-інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №287153229 від 27 листопада 2021 року та договором купівлі-продажу квартири від 27 листопада 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Тумаком А.М., зареєстрованого в реєстрі за № 6906 (а.с.6-8). Згідно пункту 16 вищевказаного договору купівлі-продажу квартири від 27.11.2021 року попередні її власники ( продавці) зобов`язались зняти з реєстраційного обліку зареєстрованих в квартирі осіб. В квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] з 02 грудня 2005 року, що підтверджується довідкою №350470 про склад осіб, місце проживання яких зареєстроване у житловому приміщенні від 29 листопада 2021 року (а.с.9). Відповідач [PERSON] не є членом сім`ї позивачки, угод щодо проживання відповідача у спірній квартирі немає, відповідач у квартирі не проживає, житлово-комунальні платежі не сплачує, у квартирі не має його особистих речей. Реєстрація відповідача в квартирі заподіює шкоду позивачці, оскільки вона сплачує комунальні платежі за осіб зареєстрованих, а не фактично проживаючих у квартирі. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.\~317\~ЦК\~України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383 ЦК України та 150 ЖК України, передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб, і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У відповідності до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наведена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Відповідно до положень ст.16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов). Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду від 07 липня 2021 року справа № 450/2809/18, провадження № 61-12931св20 Також, згідно Постанови Верховного Суду від 14.07.2021 ( № 447/1479/16-ц) Верховний Суд зазначає, що стандарт доказування залежить від специфіки обставин, про доведення яких йдеться, а сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, суд вважає, що позивач власник квартири має право вимагати визнання відповідача таким, що втратив право користування цією квартирою, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного, ст.41 Конституції України, ст. ст.15,16, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-284,352 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved