Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2022 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення виплати аліментів, суд ухвалив позов задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 3393,58 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовити. Стягнути з [PERSON] в користь держави 992 гривень 40 копійок судового збору. Позивачка [PERSON] 18 лютого 2022 року (здано в поштове відділення) звернулася в суд із заявою про приєднання доказів щодо витрат на правову допомогу на суму 3500 грн та винесення додаткового рішення. Також, [PERSON] через свого представника 21.02.2022 року (здано в поштове відділення) звернулася із заявою про приєднання доказів про витрати на правову допомогу та винесення додаткового рішення. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Відповідач в судовому засіданні заяву про винесення додаткового рішення підтримав. Розглянувши заяву, суд доходить такого висновку. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача та відповідача до закінчення судових дебатів було зроблено заяву про те, що докази понесених судових витрат будуть подані після ухвалення судового рішення. Отже, зважаючи на те, що в строк, встановлений законом, учасники надали докази понесених судових витрат на правову допомогу, суд вважає, що вказані докази слід долучити до матеріалів справи. Відповідно до пункту третього частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд виходить із такого. 1. Щодо стягнення судових витрат на правову допомогу позивача. Позивачка на підтвердження судових витрат на правову допомогу надала квитанції до прибуткового касового ордера від 16.02.2022 року, від 13.12.2021 року та 06.12.2021 року адвоката Авдєєнко В. на загальну суму 3500 грн, опис наданої правової допомоги та договори про надання правової допомоги від 10.02.2021 року 13 .12. 2021 року та 09.11.2021 року на загальну суму 3500 грн. Відповідачем на надано заперечення щодо розміру витрат на правову допомогу, як і клопотання про їх зменшення. Суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, загальна сума витрат на адвокатські послуги не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Згідно частини першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позов задоволено частково - 3393,58 грн з 9952,79 грн, що становить 34 %, тому, з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути частину понесених судовихвитрат на правову допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме 34 % з 3500 грн, що становить 1190 грн. 2. Щодо стягнення судових витрат на правову допомогу відповідача. Відповідач на підтвердження судових витрат на правову допомогу надав договір про надання правової допомоги від 30 листопада 2021 року №120 в якому зазначена фіксована сума 5000 грн, акт виконаних робіт від 17.12.2022 року із переліком виконаних робіт на суму 5000 грн та квитанцію ПАТ КБ «Приватбанк» від 04.12.2021 року про оплату [PERSON] витрат на правову допомогу за договором від 30.11.2021 року №120 на суму 5000 грн. Позивачем на надано заперечення щодо розміру витрат на правову допомогу, як і клопотання про їх зменшення. Суд вважає, що витрати відповідача на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, загальна сума витрат на адвокатські послуги не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Зважаючи на приписи частини другої статті 141 ЦПК України та те, що позов задоволено частково - 3393,58 грн з 9952,79 грн, що становить 34 %, тому, з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути частину понесених витрат на правову допомогу пропорційно позовним вимогам, в задоволення яких відмовлено, а саме 66 % з 5000 грн, що становить 3300 грн. Тому, суд доходить висновку, що заяви позивачки та відповідача про винесення додаткового рішення підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial