Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 198,00 грн матеріальної шкоди та 10000,00 грн моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що у травні 2020 року відповідачем неправомірно було зазначено збільшені показники лічильника електричної енергії позивача на 99 кВт, хоча фактично позивачем було спожито 100 кВт електричної енергії, що призвело до нарахування оплати за спожиту електричну енергію у збільшеному розмірі у сумі 1,68 грн за 1 кВт. При споживанні електричної енергії у обсязі, не більшому 100 кВт на місяць, оплата за спожиту електричну енергію становить 0,90 грн за 1 кВт. Зазначене призвело до нарахування оплати за спожиту електричну енергію на 166,00 грн більше, при тому, що фактично позивачем спожито електричної енергії на суму 90,00 грн. Позивачем оплату за спожиту електричну енергію у збільшеному розмірі здійснено не було та сплачено по фактичних показниках лічильника, також оплата згідно фактичних показників лічильника здійснювалася позивачем і в подальшому, однак у платіжних документах на оплату електричної енергії відповідач зазначав про наявність боргу за спожиту електричну енергію. З метою врегулювання вищевказаного питання позивач неодноразово звертався до відповідача, однак питання вирішене не було, та 03.09.2021 позивач отримав попередження про припинення електропостачання у разі не оплати боргу, у зв`язку з чим позивач був змушений оплатити неіснуючу суму боргу. Також позивач вказує, що при фактичних показниках лічильника про спожиту електричну енергію у серпні 2021 року в об`ємі 100 кВт на суму 168,00 грн, він сплатив 366,00 грн, отже розмір безпідставно сплачених коштів становить 198,00 грн, які повинні бути стягнуті з відповідача. Позивач зазначає, що він є особою похилого віку, має інвалідність другої групи. Неправомірними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, він був змушений неодноразово здійснювати поїздки до інших населених пунктів з метою врегулювання питання, що завдало йому душевних страждань. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 10000,00 грн. Ухвалою суду від 24.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 23.12.2021 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача [PERSON] вказала, що [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою на ім`я позивача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Позивач є стороною публічного договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії до об`єкту нерухомості за вищевказаною адресою, укладеного з Оператором системи розподілу (АТ «Житомиробленерго» Новоград-Волинський РЕМ). Відповідно до положень п.8.6.2 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №311, індивідуальні побутові споживачі зобов`язані щомісяця зчитувати фактичні покази зі всіх лічильників, встановлених на об`єкті споживача, для яких відсутня можливість дистанційного зчитування даних, та надавати їх відповідному оператору системи розподілу, в даному випадку АТ «Житомиробленерго», в один із способів визначений цим Кодексом. Відповідач надає позивачеві до оплати рахунки, які формуються на підставі даних комерційного обліку, отриманих від оператора системи розподілу АТ «Житомиробленерго». На підставі вказаного відповідач вважає, що вимоги позивача безпідставні, тому у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі. 10.01.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказав, що у травні 2020 року показники лічильника знімали контролери відповідача. Посилання відповідача на те, що позивач сам надав показники лічильника у збільшеному обсязі є необґрунтованими, оскільки позивач не може діяти собі на шкоду. Доводи відповідача, зазначені у відзиві, позивач вважає безпідставними та просить позов задовольнити у повному обсязі. 06.01.2022 до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому представник відповідача [PERSON] вказала, що відповідно до п. 2.3.13 ПРРЕЕ, обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць, в порядку визначеному Кодексом комерційного обліку. Відповідач надає позивачеві до оплати рахунки, які формуються на підставі даних комерційного обліку, отриманих від оператора системи розподілу АТ «Житомиробленерго». Відповідач зауважує, що позивач не надав належної оцінки правовідносинам між учасниками ринку електричної енергії, не визначив, якими правами та обов`язками наділяє чинне законодавство України учасників ринку електричної енергії, тому його позов є необґрунтованим. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5 ст.279\~ЦПК\~України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 15 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання.\~Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до приписів частин 1-3 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За сукупним аналізом наведених правових норм, підставою для цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, яке включає як складові елементи шкоду, противоправне діяння особи, котра її заподіяла, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Положеннями частини другої\~статті 1192 Цивільного кодексу України\~визначено,\~якщо інше\~не встановлено\~законом,\~з урахуванням\~обставин справи\~суд за\~вибором потерпілого\~може зобов`язати\~особу,\~яка завдала\~шкоди майну,\~відшкодувати її\~в натурі\~(передати\~річ того\~ж роду\~і такої\~ж якості,\~полагодити пошкоджену\~річ тощо)\~або відшкодувати\~завдані збитки\~у повному\~обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною першою ст. 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Відповідно до\~ст.12 Цивільного процесуального кодексу України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.\~78,\~81 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розподіл обов`язку доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на сторону, яка посилається на ці обставини. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що позивач є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою на ім`я позивача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . На ім`я позивача 03.09.2021 ТОВ «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» направила попередження про припинення постачання електричної енергії у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань в частині оплати вартості електричної енергії на суму 198,24 грн. Відповідно до квитанції на оплату спожитої на об`єкті нерухомості позивача електричної енергії, які видані ТОВ «Житомирська обласна енергопостачальна компанія», у травні 2020 року позивачем спожито 199 кВт електричної енергії, вартість якої становить 256,26 грн. У відповідності до квитанції АТ «Укрпошта» від 20.06.2020, за спожиту електричну енергію позивачем сплачено 90,00 грн. Відповідно до квитанції на оплату спожитої на об`єкті нерухомості позивача електричної енергії, які видані ТОВ «Житомирська обласна енергопостачальна компанія», у серпні 2021 року позивачем спожито 100 кВт електричної енергії, вартість якої становить 168,00 грн. Сума до сплати становить 366,24 грн. Згідно з квитанцією АТ «Укрпошта» від 17.09.2021, за спожиту електричну енергію позивачем сплачено 367,00 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що обсяги спожитої ним електричної енергії, які вказані у виданих відповідачем рахунках на оплату, не відповідають обсягам фактично спожитої електричної енергії, відповідно до показників лічильника, який встановлено на його об`єкт нерухомості. При цьому, на підтвердження заявлених позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивачем надано до суду лише квитанції на оплату спожитої на об`єкті нерухомості позивача електричної енергії, які видані ТОВ «Житомирська обласна енергопостачальна компанія», за період з травня 2020 року по серпень 2021 року, на яких містяться виправлення, які вчинені позивачем власноручно. Жодних доказів щодо фактичних показників лічильника у момент виникнення спірних відносин та у подальшому, позивачем до суду не надано. Зокрема, не підтверджено доказами факт того, що показники лічильника у травні 2020 року та у подальшому були іншими, ніж ті, які зазначені відповідачем у рахунках на плату. Отже, обґрунтовуючи розмір завданої матеріальної шкоди, позивач надав лише власноручні розрахунки, які містяться на виданих відповідачем квитанціях на оплату. Однак, суд критично ставиться до вказаних розрахунків, оскільки їх відомості не підтверджено належними доказами, зокрема, доказами, як зазначалося вище, на підтвердження фактичних показників лічильника. Таким чином, дані позивачем розрахунки не можуть бути прийняті судом як належні і допустимі докази, які підтверджують розмір майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню.\~ Надані позивачем до справи докази не відтворюють фактичні обставини у період виникнення спірних правовідносин, однак з них вбачається, що позивач заперечує правильність обліку згідно отриманих рахунків. При цьому, відповідно до відзиву, облік спожитої на об`єкті нерухомості позивача електричної енергії здійснює інша юридична особа. Беручи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності складу деліктного правопорушення, а саме того, що йому дійсно заподіяно шкоду, протиправності дій відповідача та причинний зв`язок між ними, а також вину відповідача у заподіянні шкоди. У випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч. 1\~ст. 84 ЦПК України). Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 84 ЦПК України, клопотання про витребування доказів судом не заявляв, як і не стверджував про наявність необхідних по справі доказів у інших осіб. Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що діями відповідача йому завдано матеріальну шкоду, суд також не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору та суд відмовляє у задоволенні позову, судові витрати відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed