Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

[PERSON] пред`явила до [PERSON] позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом у квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову [PERSON] посилалась на те, що вона є власником даної квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26 січня 2022 року, попереднім власником цієї квартири був відповідач [PERSON] , який там є зареєстрований, однак впродовж більше 10 років проживає у США разом із сім`єю. Оскільки, зазначену квартиру вона купила, тому право власності попереднього власника припинилося, крім цього відповідач не заперечує проти зняття його з реєстраційного обліку у вищезгаданій квартирі, однак у зв`язку із перебуванням за межами України не може вчинити даний правочин. Відтак, просить суд позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] адвокат Дахновський В.Т. подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав відзив, в якому позов визнав та не заперечував проти його задоволення, просив розгляд справи проводити без його участі . Із врахуванням наведеного суд, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи, дослідивши представлені документи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із договору купівлі-продажу квартири від 26 січня 2022 року, укладеного між [PERSON] , та [PERSON] , видно, що [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] (а. с. 6-7). Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відомо, що за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі вказаного договору купівлі-продажу (а. с. 8). Однак, із довідки №1216 від 17.03.2022 року, виданої КП СМР «ЖЕК» видно, що у вказаній квартирі зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] з 22.08.2000 року (а. с. 5). Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст.\~317\~та\~ч.\~1\~ст.\~319\~\~ЦК\~України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном та власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321\~ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.\~346\~ЦК\~України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383\~ЦК України та\~ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156\~ЖК УРСР ;\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи наведене, а також те, що [PERSON] набула право власності на вказану квартиру на законних підставах, у той же час право відповідача на вказану квартиру припинилося згідно ст. 346 ЦК України внаслідок її відчуження, відтак право позивачки на вільне розпорядження майном є порушеним. За наведеного, реєстрація місця проживання [PERSON] чинить перешкоди позивачці у здійсненні нею права користування та розпоряджання своєю квартирою, тому слід визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом у цій квартирі, що є способом захисту прав позивачки, як власника квартири. Сторонам відомі наслідки визнання позову. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved