Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

Сторони перебували в шлюбі з 08.09.2009 року по 20.03.2018 року. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, придбаного ними у шлюбі за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 30.06.2016 року житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами, розташованого в [ADDRESS] . [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/2 частку в житловому будинку з господарськими будівлями, спорудами. Позивачка [PERSON] , її представник [PERSON] в поданій до суду письмовій заяві позов підтримали, просять його задовольнити, справу розглянути по суті у їх відсутності. Будучи в встановленому законодавством порядку, повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач [PERSON] повторно, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причину неявки в суд. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до наступного. Сторони одружились 08.09.2009 року. Шлюб між ними судовим порядком розірвано 20.03.2018 року. Позивачка [PERSON] , перебуваючи в шлюбі відповідачем [PERSON] , за його згодою, за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 30.06.2016 року купила в [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, у [ADDRESS] . У відповідності до п.1) ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), відповідно до ч.1 ст. 60 СК України. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними - ст. 63 СК України. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України - ст.68 СК України. Згідно ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором - ст.70 СК України. Відповідно ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Враховуючи встановлені в справі обставини, дослідженими доказами, виходями із рівності часток сторін в нерухомому майні по 1/2, суд приходить до висновку, що заявлений [PERSON] позов про поділ майна, слід задовольнити. Придбаний у шлюбі житловий будинок, з господарськими будівлями, спорудами, належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Понесені позивачкою [PERSON] судові витрати в справі, пов`язані зі сплатою судового збору в дохід держави при подачі позову в суд, у розмірі 4939 грн. 24 коп., на підставі ч.2 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь.

Outcome: approved