Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

позивач звернулася в суд із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що між нею та відповідачем був укладений шлюб 01.03.2014 року у виконкомі Біласовицької сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №1. Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між подружжям не склались через різні погляди на життя, несумісність характерів, тому позивачка просить шлюб з відповідачем розірвати. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує повністю та просить такий задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з`явився, його представник подав заяву про слухання справи без участі відповідача, відповідач позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згідний. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові заяви сторін та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.03.2014 року у виконкомі Біласовицької сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №1 (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] ). Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). У позивача з відповідачем подружні відносини не склалися, шлюбні відносини між ними припинено, шлюб існує формально. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнав. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Враховуючи зазначене, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з ч. 2 ст.140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім`ї, примирюватись сторони не бажають, таким чином, подальше спільне життя сторін не можливе, тому шлюб позивача з відповідачем слід розірвати, неповнолітню дитину залишити на вихованні матері та позивача по справі, позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище " [PERSON] ". Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст.141 ЦПК України, на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати в розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved