Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

[PERSON] , через свого представника - [PERSON] звернулась до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області та Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай). Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла двоюрідна бабуся позивачки - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яку позивач прийняла належним чином - тобто подачею заяви до нотаріальної контори. До спадкового майна померлої увійшло право на земельну ділянку загальною площею 5,0768 га, розташована на території Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Після того, як позивачка звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадщини, виявилося, що спадщину оформити неможливо у зв`язку з видачею правовстановлюючого документа - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 251019 від 13.07.2006 року після смерті спадкодавці. Крім того, в Державному акті на право власності на земельну ділянку ім`я спадкодавці помилково вказано « [PERSON] ». Даний факт унеможливлює оформлення позивачем спадщини. В судове засідання позивач та її представник не з`явились. Подали до суду заяву в якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі просять їх задовольнити, справу розглянути за їх відсутності. Представник відповідача Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області в судове засіданні не з`явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, справу просить розглянути без його участі. Представник відповідача Новгород-Сіверської РДА Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, справу просить розглянути без його участі. Відповідно до частини четвертої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК України) ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову, суд виходить з такого. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (пункт 1 частини другої статті 16, частина перша статті 328 Цивільного кодексу України, далі -ЦК України). На земельні ділянки громадяни набувають право власності, зокрема, на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України); право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті1217,1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Перехід прав та обов`язків ( спадщина ) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців ) є спадкуванням (ст. 1216 ЦК України ), яке здійснюється за заповітом або за законом ( 1258 ЦК України). Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не забороненізаконом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Outcome: approved