Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~14 грудня 2021 року СП ТОВ\~«Світловодськпобут» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 листопада 2020 року по 01 листопада 2021 року в сумі 6064 грн. 70 коп., втрати від інфляції 302 грн. 98 коп., та три відсотки річних 188 грн. 78 коп., а також судовий збір в розмірі 2\~270,00 грн. та 5\~000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтуванні позову посилається на те, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем теплової енергії, що надається позивачем, на яку відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] . Позивач СП ТОВ «Світловодськпобут», є виконавцем послуг з централізованого опалення в м.Світловодську, та проводить забезпечення тепловою енергією багатоквартирні будинки. На підставі укладеного з [PERSON] договору про надання послуг з централізованого опалення від 17 вересня 2020 року СП ТОВ «Світловодськпобут» надавало відповідачу послуги з централізованого опалення його квартири. Відповідач договірні зобов`язання не виконує, внаслідок чого за період з 01 листопада 2020 року по 01 листопада 2021 року виникла заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 6064 грн. 70 коп. Згідно розрахунку розмір суми трьох відсотків річних за період з 01 листопада 2020 року по 01 листопада 2021 року становить 188 грн. 78 коп., а сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за вказаний період, становить 302\~грн.\~98\~коп. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 грудня 2021 року вирішено відкрити провадження у справі та розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження, за участі сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву, терміном 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Копію вищевказаної ухвали суду разом з позовною заявою та доданими до неї документами, відповідач отримала 21 січня 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням. (а.с.28) 04 травня 2022 року, з порушенням встановленого судом строку на подачу відзиву, без клопотання про поновлення строків для подачу відзиву та без підтвердження доказами направлення копії відзиву позивачу у справі, до суду надійшов відзив відповідача разом із доданими до нього письмовими доказами, а саме: роздруківкою з Опендатабот щодо ТОВ «Світловодськпобут» та три копії квитанцій на оплату послуг [PERSON] на користь СП ТОВ «Світловодськпобут» за грудень 2021 року на суму 1000 грн. та 74 грн. 85 коп., та за лютий 2022 року в сумі 1000 грн. В обґрунтуванні відзиву вказує, що відповідач не визнає позовні вимоги позивача повністю та просить суд відмовити в їх задоволенні, оскільки відсутні докази на підтвердження повноважень генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» Московського С.В. та розрахунок заборгованості не містить показника, на підставі якого проводились розрахунки. Крім того, містяться розбіжності з проведеною нею оплатою за спожиті послуги. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився. 04 травня 2022 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Крім того, надав докази зміни в назві позивача з СП ТОВ на ТОВ «Світловодськпобут». Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації. Проте, на адресу суду повернувся конверт з відміткою працівників пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином за місцем реєстрації. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Оскільки, сторони у справі не з`явилися в судове засідання для розгляду справи по суті, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ч.3 ст.83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно ч.7 ст.178 ЦПК України, відзив подається в строк встановлений судом, який не може бути меншим 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалою від 30 грудня 2021 року вирішено відкрити провадження у справі, розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу 15 денний термін на подання відзиву, а в разі його подання, позивачу 10 денний термін для подання відповіді на відзив та призначено розгляд справи. (а.с.24-25) Відповідач отримав вищевказану ухвалу разом з позовною заявою та додатками до позову 21 січня 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням. (а.с.28) Таким чином, відповідач мав право подати відзив до суду в строк не пізніше 04 лютого 2022 року. Проте, відповідач порушив встановлений судом строк, та подавши до суду відзив лише 04 травня 2022 року, не заявляв суду клопотання про поновлення строку на його подачу. Згідно ч.8 ст.83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Згідно ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Отже, подані до суду докази відповідачем, разом з відзивом, з порушення строків встановлених ст.83 ЦПК України та судом, без обґрунтування неможливості їх подання у встановлений строк, та клопотання про поновлення строку на їх подачу, не приймаються судом та є недопустимими. Таким чином, письмові докази надані відповідачем разом з відзивом є недопустимими доказами. Судом встановлено, що Спільне підприємство товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» відповідно до рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради за №742 від 15 серпня 2012 року є виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Світловодську та проводить забезпечення тепловою енергією багатоквартирні будинки. (а.с.6) Згідно наказів СП ТОВ «Світловодськпобут» та рішень виконавчого комітету Світловодської міської ради, у м. Світловодську у період з 2020 по 2021 роки було проведено опалювальні сезони. 17\~вересня 2020\~року між\~СП ТОВ\~«Світловодськпобут» та\~ [PERSON] укладено договір\~з індивідуальним\~споживачем про\~надання послуги\~з постачання\~теплової енергії.\~На ім`я\~ [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . (а.с.7-8) Відповідно до\~вказаного договору,\~СП ТОВ\~«Світловодськпобут» надавало [PERSON] \~послуги з\~постачання теплової\~енергії до\~її квартири за адресою: [ADDRESS] , згідно тарифу на послугу - 1763,86 грн. за 1 Гкал. Внаслідок несплати відповідачем платежів за отримані послуги з централізованого опалення за період з 01 листопада 2020 року по 01 листопада 2021 року виникла заборгованість в сумі 6064 грн. 70 коп. Згідно розрахунку позивача, сума трьох відсотків річних за період з 01 листопада 2020 року по 01 листопада 2021 року становить 188 грн. 78 коп., а сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за вказаний період, становить 302 грн. 98 коп. (а.с.9) Правовідносини, що існують між сторонами, регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. Згідно зі статтею 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. В розумінні положень\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. З огляду на зміст правовідносин, що існують між сторонами, вони по своїй суті є грошовим зобов`язанням, в якому серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника як споживача послуг покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора, як виконавця комунальної послуги, вимагати сплату коштів за фактично надані послуги. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1, 2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язань. Відповідно до\~ст.\~ст.\~12,\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів на підтвердження заявлених позовних вимог про понесення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., суду не надано. Відповідно до ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) зазначено, що "склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення". З огляду на викладені обставини, встановлено, що позивачем не було доведено понесення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Таким чином, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у справі у вигляді судового збору в сумі 2270 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial