Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила змінити розмір стягуваних згідно рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25.08.2009 у справі № 2-865/2009 з [PERSON] аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що рішенням Козятинського міськрайонного суду від 25.08.2009 у справі № 2-865/2009, яке набрало чинності 14.09.2009, з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно до її повноліття та видано виконавчий лист. Цим рішенням було встановлено, що відповідач [PERSON] має мінливий, нестабільних дохід. Позивач вказала, що на даний час фінансове становище відповідача змінилось, він працевлаштований та отримує постійну і стабільну заробітну плату, працює в Іванковецькій ЗНВК школа- дитячий садок №9 від 02.09.2021. Враховуючи вищевказане, [PERSON] просить суд змінити розмір стягуваних на її користь аліментів з відповідача з 300 грн. щомісячно на ј частину його заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . 21.10.2021 ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області провадження у даній справі було відкрито та справу призначено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з проханням задовольнити вимоги позову, розгляд справи провести без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився; надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнав. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 09.11.1996 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим виконкомом Старинської сільської ради Бориспільського району, Київської області, який було розірвано 28 листопада 2008 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний запис №440, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області серії [NUMBER] (а.с.9,10). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Старівської сільської ради Бориспільського району Київської області батьками [PERSON] [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11) Згідно довідки Козятинського старостинського округу Козятинської міської ради Вінницької області від 08.09.2021 №624, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом з [PERSON] в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні (а.с.15). Як вбачається із рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 серпня 2009 року у справі № 2-865/09, із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 300 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до її повноліття, починаючи з 29.04.2009 року (а.с.12). На підставі вказано рішення Козятинським міськрайонним судом 15.09.2009 у справі № 2-865/2009 видано виконавчий лист про стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 300 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до її повноліття, починаючи з 29.04.2009 року (а.с.13). Як вбачається із довідки про доходи відповідача [PERSON] , виданої Управлінням освіти та спорту Козятинської міської ради від 02.09.2021, він працевлаштований та має постійну роботу, працюючи в Іванковецькій ЗНВК школа садок -9, та займає посаду машиніста- кочегара котельні. Загальна сума доходу з січня 2021 по серпень 2021 року становить 53684,97 грн. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога міститься і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року. Тобто зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі Положення ч. 3 ст. 181 СК України не пов`язують право особи, яка звертається з позовом про зміну способу стягнення аліментів з обов`язком надання доказів про наявність підстав для зміни розміру аліментів передбачених ст.192 СК України, оскільки таке право позивачу гарантовано ч. 3 ст. 181 СК України за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України. Визначаючи частку заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися як аліменти на дитину суд враховує стан здоров`я дитини, відсутність даних про незадовільний стан здоров`я платника аліментів, його матеріальне становище (відповідач офіційно працює та отримує заробітну плату); відсутність даних про: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено два поняття розміру аліментів «мінімальний гарантований розмір аліментів» і «мінімальний рекомендований розмір аліментів». Мінімальний гарантований розмір аліментів, власне, і є нижньою межею, тобто розміром, який гарантовано буде стягнутий. Він становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів. Мінімальний рекомендований розмір аліментів може бути присуджений лише в порядку позовного провадження у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів і становить один прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Достатній рівень означає наявність «мінімуму достатку», який дає змогу виживати особі або сім`ї, в зв`язку з чим присудження мінімального рекомендованого розміру аліментів входить до предмета доказування та присудження стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У частині першій статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства, суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Враховуючи вищевказані обставини по справі, дохід відповідача, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність прав як позивача так і відповідача щодо обов`язків по вихованню та утриманню дитини, можливість відповідача сплачувати аліменти, суд вважає, що вимоги позову є обгрунтованими, та підлягає зміні розмір аліментів, визначений рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 серпня 2009 у справі №2-865/09. Також відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3" Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При визначенні нового розміру аліментів суд враховує, що розмір аліментів не може бути менший, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також суд приймає до уваги реальні потреби неповнолітньої доньки сторін, те, що обов`язок утримувати неповнолітню дитину є обов`язком обох її батьків. За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позов і змінити розмір аліментів, присуджений на підставі рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 серпня 2009 року у справі № 2-865/09 та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист, виданий 15.09.2009 Козятинським міськрайонним судом Вінницької області у справі №2-865/2009 слід повернути до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦКП України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з зазначеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно п. 8 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюється відповідно до процесуального законодавства. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. на користь держави.

Outcome: approved