Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 199510,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 40000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 11 вересня 2018 року він придбав новий і зареєстрував на себе у встановленому законом порядку легковий автомобіль «MITSUBISHI LANCER», д.н.з. [NUMBER] , кузов [NUMBER] , 2008 року випуску, який в його володінні та розпорядженні залишається до цього часу. 28 вересня 2018 року, близько 21 години [PERSON] , не маючи дозволу позивача, заволодів вищевказаним легковим автомобілем, який у м. Дубно скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме: 28 вересня 2018 року о 21:40 годині у м. Дубно Рівненської області, [PERSON] будучи водієм транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER», д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу допустив зіткнення із двома різними транспортними засобами марки «SHRYSLER GRAND VOYADGER» та «RENAULT SCENIC». Внаслідок ДТП всі транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, зокрема і автомобіль позивача. Вказані обставини та протиправність дій водія [PERSON] підтверджуються постановою Самбірського міськрайонного суду, згідно якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. Після ДТП автомобіль позивача з місця події було вилучено на евакуаторі до місця ремонту, на що було витрачено кошти в сумі 4000,00 грн. Відразу після ДТП [PERSON] приймав участь у попередньому оцінюванні заподіяної позивачеві шкоди та добровільно погодився відшкодувати йому матеріальну шкоду за пошкоджений ним автомобіль в сумі 5000 доларів США. На придбання основних деталей і запчастин на першому етапі відновлювального ремонту позивачем було сплачено 46608,00 грн. А за роботу по відновлювальному ремонту було сплачено виконавцеві 11\~455,00 грн. Станом на 16.12.2019 року становило витрат у розмірі 7350 доларів США. \~ \~ \~ \~ Таким чином, внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП, позивачу було заподіяно майнову шкоду в розмірі вартості запчастин та робіт по ремонту на суму 7\~350 доларів США, що за діючим курсом валют становить 195\~510,00 грн. Цивільно-правова відповідальність на автомобіль позивача була застрахована, проте за її правилами відшкодуванню позивачу не підлягала. Крім того, внаслідок порушення права позивача на власність, раптово і несподіваного факту позбавлення його можливості користуватися його автомобілем, порушення всіх його планів на майбутнє, раптовим погіршенням його здоров`я, позивачу було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 40\~000,00 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування майнової шкоди грошові кошти в розмірі 195510,00 грн., моральну шкоду в розмірі 40000,00 грн., а також судові витрати по справі у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 19.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача адвокат Пасічник Ю.О. подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просить провести у їх відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, ухвалу про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження, якою визначено строк подачі відзиву на позовну заяву та копію позовної заяви з додатками отримав 23.04.2022 року. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.12\~ та ст. 81 ЦПК України цивільне\~судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] є власником автомобіля «MITSUBISHI LANCER», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.11). Згідно ч. 4\~ст. 82\~\~ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено судом, 28 вересня 2018 року близько 21 год. 40 хв. на вул. Сурмичі біля будинку №24 у м. Дубно рівненської області [PERSON] керуючи автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER», д.н.з. [NUMBER] , порушив вимоги п. 2.3 б) та 12.1 ПДР, а саме: не вибрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу те безпечно керувати ним, унаслідок чого не впорався з керуванням транспортного засобу, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «SHRYSLER GRAND VOYADGER» номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , після чого допустив зіткнення із автомобілем марки «RENAULT SCENIC», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Під час розгляду справи у суді [PERSON] винуватим себе не визнав, однак підтвердив, що керував автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER», д.н.з. [NUMBER] , який належить його знайомому [PERSON] . Постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2018 року у справі №452/2932/18 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк шість місяців (а.с.42-44). Згідно видаткової накладної №665 від 16 грудня 2019 року, на придбання деталей і запчастин на етапі відновлювального ремонту [PERSON] сплатив 46\~608,00 грн.(а.с.19). Відповідно до звернення у порядку досудового вирішення спору, [PERSON] звернувся письмово до [PERSON] з пропозицією добровільно відшкодувати йому заподіяні матеріальні збитки у розмірі 135000,00 грн. (а.с.26). Вирішуючи вимоги про часткове задоволення позову суд виходить з наступного. Частиною 1ст.\~22\~ЦК\~України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до\~ст. 1166 Цивільного кодексу України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до п.1ч.1ст.1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,відшкодовується на загальних підставах,а саме:\~шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до положень частин 1, 2, 5\~ст.1187 ЦК України: джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч.1 ст.81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд враховує, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 28 вересня 2018 року, в результаті якої [PERSON] допустив зіткнення з т/з «SHRYSLER GRAND VOYADGER», яким керував [PERSON] , після чого допустив зіткнення із автомобілем марки «RENAULT SCENIC», під керуванням [PERSON] , відбулась внаслідок неправомірних дій відповідача. Між його неправомірними діями та шкодою завданою позивачу є безпосередній причинний зв`язок. Позивачем доведено розмір витрат на відновлювальний ремонт автомобіля у розмірі 46608,00 грн. Разом з тим, суд критично оцінює твердження позивача щодо вартості робіт по відновлювальному ремонту автомобіля на суму 148\~902,00 грн., та вимоги щодо стягнення витрат за евакуацію автомобіля у розмірі 4000,00 грн., оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Таким чином, суд вважає, що розмір матеріальних збитків, які підлягають стягненню становить 46608,00 грн., оскільки позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими. Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п. 4\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має були зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, під моральною шкодою законодавець розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а також підтвердження причинного зв`язку між протиправними діями відповідача і завданням позивачеві від цього моральної шкоди, вимога позивача щодо стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень суд приходить до такого висновку. Згідно із\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Статтею 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч.1 - ч.2\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно зі ст.ст.133,137 ЦПК України\~та\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем були надані такі документи: Ордер ВК-№1038252 від 01.02.2022 року, Договір про надання правової допомоги від 03.08.2021 року, Додатковий договір до Договору про надання правової допомоги від 03.08.2021 року та Акт виконаних робіт від 30.09.2021 року. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. Окрім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.\~ Позивач у справі звільнений від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1\~ст.5\~Закону\~України\~«Про судовий\~збір», що є підставою для стягнення із відповідача в порядку\~ст.141, 142 ЦПК України\~ судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.\~1166,\~1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України\~та

Outcome: partial