Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

17 січня 2022 року адвокат Кінах Яна Валеріївна діючи в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 3339 доларів США, що еквівалентно в національній валюті 92614,51 грн., з яких 2000 доларів США основний борг, 60 доларів США сума відсотків за користування коштами, 1339 доларів США штрафна неустойка за прострочення повернення позики та відсотків; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 25000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18 листопада 2021 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, згідно якого відповідач отримала у позивача 2000 доларів США у борг терміном до 01 грудня 2021 року. При цьому кошти надавались в позику під умовою сплати відсотків в розмірі 3% від суми позики за обумовлений час користування, тобто в розмірі 60 доларів США до моменту її повернення та сплати відсотків. Також умовами вказаної позики передбачена відповідальність за порушення позичальником своїх зобов`язань перед кредитором, а саме те, що у разі прострочення відповідачем повернення суми позики та сплати процентів, остання зобов`язується сплатити на користь позивача штрафну неустойку в розмірі 1% від загальної суми позики за кожен день прострочення починаючи з першого дня. Підтвердженням отримання відповідачем коштів є письмова розписка. Однак, до теперішнього часу відповідач борг не повернула. Відтак просить стягнути з відповідача заборгованість. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 18 січня 2022 року справу передано на розгляд Сихівського районного суду м.Львова. Вказана справа надійшла до Сихівського районного суду м.Львова 15 березня 2022 року. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 05 квітня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (за місцем реєстрації). Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно частково задовольнити з таких підстав. Згідно ст.205\~ЦК України\~правочин може\~вчинятися усно\~або в\~письмовій (електронній)\~формі.\~Сторони мають\~право обирати\~форму правочину,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно з ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18.11.2021 [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики грошей, відповідно до якого позивач надав в позику [PERSON] грошові кошти у сумі 2000 доларів США на термін до 01.12.2021. Згідно п.7 даного договору, позичальник сплачує проценти в сумі 3% від суми позики за період користування нею, які виплачує разом із поверненням суми позики. Факт передачі відповідачу коштів підтверджується письмовою розпискою від 18.11.2021. Беручи до уваги те, що згідно договору позики позичальником є відповідач [PERSON] , яка доказів належного виконання умов договору не надала, відтак, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 2000 доларів США та відсотків за користування коштами в сумі 60 доларів США підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки за прострочення повернення позики та відсотків в розмірі 1339 доларів США суд приходить до наступного висновку. Згідно п.10 договору позики, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити на вимогу позичальника загальну суму боргу, проценти, а також штрафну неустойку в розмірі 1% від загальної суми позики за кожен день прострочення починаючи з першого дня. Водночас, Відповідно до п.15 прикінцевих та перехідних положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2021 року встановлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався Кабінетом Міністрів України та триває по сьогоднішній день. Враховуючи вищезазначені положення, у позивача відсутні підстави для нарахування неустойки за прострочення повернення позики у період з 02.12.2021 по 14.01.2022, а тому позов цій частині задоволенню не підлягає. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач при поданні позову до суду звільнений від сплати судового збору, який згідно Закону України «Про судовий збір» становить 992,40 грн. Таким чином, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 612,31 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 25000 грн. витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження факту надання позивачеві професійної правничої допомоги у справі адвокатом загальна вартість якої становить 25000,00 грн., до матеріалів справи долучено наступні докази: Договір №12-01/22 про надання правової допомоги від 12.01.2022; додаткова угода №1 до договору №12-01/22 про надання правової допомоги від 12.01.2022; Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 14.01.2022. Окрім цього, в матеріалах справи також наявні Ордер серії АС №1033257, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії РН №1184 від 19.04.2019, квитанція до прибуткового касового ордера №2 від 14.01.2022. Вирішуючи питання про розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню із відповідача, суд виходить із наступного. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.2 ст.141 ЦПК України. Проте, у частині третій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: partial