Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

25.10.2021 [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] та просить суд припинити стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , по виконавчому листу № 2-756/2009, виданому Баришівським районним судом Київської області, оскільки [PERSON] пред`явлено суду інший позов про стягнення з позивач аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що продовжує навчання (справа №355/37/21). Позивач розуміє свій батьківський обов`язок матеріально підтримувати повнолітнього сина [PERSON] до досягнення ним двадцяти трирічного віку, однак звертає увагу чуду на те, що за виконавчим листом № 2-756/2009 відбувається стягнення аліментів на двох дітей: [PERSON] та [PERSON] . У випадку задоволення позову по справі №355/37/21 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , продовження стягнення аліментів у тому ж розмірі по виконавчому листу № 2-756/2009 призведе до одночасного та подвійного стягнення аліментів з позивача на користь відповідача. 15.11.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 14.12.2021 до суду подано уточнюючу позовну заяву, в якій позивач просить суд припинити стягувати аліменти з позивача на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , по виконавчому листу № 2-756, виданому 27.11.2009 Баришівським районним судом Київської області та стягувати по вказаному виконавчому листу з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення [PERSON] повноліття. 20.12.2021 відповідач звернулась до суду з заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що не отримувала копію позовної заяви по справі. 05.01.2022 відповідач звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила відкликати виконавчий лист № 2-756, виданий за рішенням Баришівського районного суду Київської області від 16.11.2009 року по справі №2756/2009 т збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] до розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. 14.01.2022 позивачем долучено до матеріалів справи відповідь ДПС у Київській області на адвокатський запит. 28.03.2022 відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи з метою надіслання відзиву. Позивач в судовому засіданні первісний позов підтримав повністю, щодо прийняття зустрічного позову не заперечував. Відповідач в судовому засіданні первісний позов не визнала, просила прийняти зустрічний позов. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. 06.03.2020 відділом реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції у Київській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] (а.с. 10). У шлюбі [INFO] народилась дитина [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 03.02.2003) (а.с. 11). [INFO] народився другий син [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 03.02.2003) (а.с. 12). 16.11.2009 рішенням Баришівського районного суду Київської області по справі №2-756/2009 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку (а.с. 14). На виконання рішення суду видано виконавчий лист № 2-756 від 27.12.2009. 07.12.2010 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис № 91 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 15). На підтвердження сплати аліментів на утримання дітей, позивачем надано довідку про здійснені відрахування та виплати №115 від 09.2021, видану Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (а.с. 16). 21.12.2021 Баришівським міськрайонним судом винесено рішення у справі № 355/37/21, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 заробітку (доходу) платника аліментів. Звертаючись до суду із зустрічною позовною заявою про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , відповідач посилається на те, що дитина з народження має проблеми зі здоров`ям, а саме ІІ ступінь ожиріння, що підтверджується довідкою від 24.12.2021, виданою КН «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Баришівської районної ради Київської області. Таке порушення здоров`я має хронічний характер та потребує постійного спеціального дієтичного харчування, щорічного санаторно-курортного лікування. Крім того, син [PERSON] навчається у 10 класі та має потребу у додаткових заняттях з репетитором для підготовки до ЗНО та вступних екзаменів до ВУЗу. Сама відповідач не може в повній мірі забезпечити своїх дітей, навіть з урахування аліментів. На думку відповідача, саме позивач має фінансову можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, так як окрім основної роботи ще займається бізнесом, який оформлено на його матір з метою приховання свого додаткового доходу. Так, представником відповідача - адвокатом Сациком Р.В., подано адвокатський запит від 24.12.2021 до ЦОП Баришівсько-Березанської ДПІ ГУ ДПС у Київській області з метою отримання інформації про доходи матері позивача [PERSON] . В наданні запитуваної інформації адвокату було відмовлено у зв`язку з тим, що правова допомога надається [PERSON] , а запитувана інформація стосується [PERSON] . Крім того, як зазначає відповідач, при стягненні з позивача ј доходу на молодшого сина та 1/6 доходу на повнолітнього старшого сина, частка стягнення аліментів не перевищить 50 % доходу платника податків. Так, ј + 1/6 = 5/12, тобто 41,67 % доходу платник аліментів. Дослідивши матеріали справи, з приводу позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі ј частини всіх видів заробітку на неповнолітню дитину суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.1 1.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З аналізу наведених правових норм, можна дійти висновку, що позивач зобов`язаний утримувати спільних з відповідачем дітей і створювати необхідні передумови для їх розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідачем [PERSON] заявлено зустрічну вимогу про стягнення аліментів у розмірі ј від всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Разом з тим вказані відповідачем обставини лише самі по собі не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів. Визначений позивачем розмір аліментів належним чином нею не обґрунтований, доказів щодо майнового стану позивача суду не надано, про їх витребування не заявлено. Доводи відповідача про те, що позивач може надавати матеріальну допомогу у більшому розмірі, ніж сама відповідач, оскільки має значно більший дохід, судом до уваги не приймаються у зв`язку з їх недоведеністю. Позивач у своїй позовній заяві просить про зменшення розміру аліментів з 1/3 частини на 1/6 частину на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що рішенням Баришівського міськрайонного суду від 20.12.2021 з позивача стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , також у розмірі 1/6. Суд приходить до висновку, що у разі задоволення позову [PERSON] , таке рішення не буде порушувати права обох дітей щодо їх повноцінного утримання по відношенню один до одного, оскільки обоє будуть отримувати аліменти в рівних частинах, по 1/6. Оскільки стороною відповідача не доведено та не надано належних та допустимих доказів, що після постановлення у 2009 році судового рішення про стягнення з [PERSON] аліментів змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їхніх неповнолітніх дітей, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, то суд доходить висновку про відсутність підстав для такого збільшення, а отже і для задоволення позовних вимог [PERSON] . Крім того, суд звертає увагу на наступне, витрати на лікування є додатковими витратами на дитину і їх розмір має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 року в справі № 6-1489цс17). Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Таким чином, суд дійшов висновку, що витрати на лікування дитини, на які посилається [PERSON] , не є підставами для збільшення розміру аліментів. Зазначені витрати належать до додаткових витрат на дитину і можуть бути стягнуті за окремим позовом. Отже, [PERSON] не позбавлена права на стягнення витрат на лікування дитини у разі підтвердження нею понесення таких витрат та заявлення відповідного позову. Таким чином, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, що регулює сімейні правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище сторін, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який, у свою чергу, збільшується щокварталу, ті обставини, що відповідач працездатний, працює, має постійний дохід у вигляді заробітної плати, з урахуванням закріплених ч. 9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити. При цьому, суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Крім того, на думку суду, вказаний розмір суми аліментів з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дитини буде відповідати інтересам та потребам останньої. При цьому суд зазначає, що відповідач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану позивача, а позивач, в разі наявності підстав, має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Outcome: partial