Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача та третіх осіб. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Сіроко Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Білецька Крістіна Олександрівна, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 13456 від 28.10.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною та стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на правову допомогу у сумі 10 000 грн. В обґрунтування позову зазначено, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону, йому будь-якого повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень не надсилалось. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не звернула уваги на те, що відсутній факт безспірності заборгованості за кредитним договором та відсутній нотаріально посвідчений кредитний договір. Нотаріусу не було надано підтвердження того факту, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Позивач зазначає, що він не мав ніколи кредитних відносин із ТОВ «Сіроко Фінанс». Ним було укладено договір позики № 75756669 з ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів», правонаступником якого стало ТОВ «Сіроко Фінанс», проте, вказаний договір не є підставою безспірного стягнення грошових коштів, вказаний договір не укладався нотаріально, а тому виконавчий напис № 13456 від 28.10.2021 вчинений нотаріусом безпідставно, з порушенням вимог чинного законодавства. Отримавши 21.02.2022 копію ухвали про відкриття провадження у справі, в якій відповідачу було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, а також копію позовної заяви з доданими до неї документами, відповідач ТОВ «Сіроко Фінанс» правом на подання відзиву на позов не скористалось. Інші учасники судового провадження пояснення по суті позову також не подавали. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 10.02.2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та вирішено провести розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно з поданням позовної заяви позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в даній справі, в якій просив зупинити стягнення за виконавчим написом. Ухвалою судді від 29.12.2021 року заяву [PERSON] про забезпечення позову залишено без задоволення. Фактичні обставини, встановлені судом. 28.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис за реєстровим № 13456, яким запропоновано стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Сіроко Фінанс» невиплачені у строк грошові кошти на підставі Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75756669 від 20.05.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , строк платежу за яким настав 20.06.2021. ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло право вимоги за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75756669 від 20.05.2021 на підставі Договору факторингу № 019-010721 від 01.07.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс». Згідно виконавчого напису, запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Сіроко Фінанс», стягнути із [PERSON] за період з 20.06.2021 по 24.10.2021, 7 700 грн. суму простроченого основного боргу; 18 387,60 грн. прострочені проценти; 700 грн. плати за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 26 787,60 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області від 22.11.2021 Білецькою К.О. відкрито виконавче провадження ВП №67614134 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. № 13456 від 28.10.2021, про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Сіроко Фінанс» заборгованості у розмірі 26 787 грн. 60 коп. У своїй позовній заяві позивач [PERSON] просить визнати вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що ТОВ «Сіроко Фінанс» не підтверджено право вимоги за договором, оскільки будь-яких правовідносин із відповідачем позивач не мав, сума заборгованості зазначена приватним нотаріусом у виконавчому написі, як така, що підлягає стягненню, не є безспірною, відповідач не надав приватному нотаріусу належних документів на підтвердження існування у позивача заборгованості, а також те, що виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не був посвідчений. Норми права, що підлягають застосуванню, та позиція суду: За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 6 березня та 4 квітня 2017 р. виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Виконавчий напис, вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., 28.10.2021, як зазначені у виконавчому написі, на підставі Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75756669 від 20.05.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Вказані обставини свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Тобто, станом на 28.10.2021 (день вчинення спірного виконавчого напису) було визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75756669 від 20.05.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Крім того, у позові позивач зазначає, що сума заборгованості зазначена приватним нотаріусом у виконавчому написі, як така, що підлягає стягненню, не є безспірною, оскільки нотаріусу не надавалися документи, які беззаперечно підтверджують наявність у позивача заборгованості перед кредитором. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вказані доводи позивача, відповідачем не спростовані. Відповідач ТОВ «Сіроко Фінанс» відзиву на позовну заяву не подавав, доводи позивача, викладені у позові не спростував, та відповідно не довів правомірність вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису. За таких обставин, суд доходить до висновку, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису ним не було перевірено чи мав боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, чи існувала така заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З огляду на викладені обставини суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є законним та обґрунтованим, а тому позовні вимоги про визнання виконавчого напису, який вчинений 28.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., зареєстрований в реєстрі за № 13456, таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Судові витрати. На підставі ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи те, що судом задоволені позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню і позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, суд вважає за необхідне стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн. на користь держави. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що 01.12.2021 між позивачем [PERSON] та адвокатом Морозовим В.Ю. укладений договір про надання юридичних послуг. У рамках вказаного договору, згідно акту наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 01.12.2021, який підписано 05.12.2021 позивачем та адвокатом, загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 10 000 грн., із них консультація - 1000 грн.; складання позовної заяви - 5 000 грн.; представництво інтересів у суді (3 години) - 2 000 грн.; складання заяви про забезпечення позову - 2000 грн. Згідно квитанції від 05.12.2021, [PERSON] сплатив адвокату Морозову В.Ю., відповідно до договору від 01.12.2021, суму у розмірі 10 000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вищевказаний висновок Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду зазначений у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Відповідачем клопотання про зменшення витрат на правову допомогу не подавалось, а відтак суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу адвоката у сумі 6 000 грн., а саме сплачені позивачем кошти за консультацію у розмірі 1 000 грн. та за складання позовної заяви - 5 000 грн. В іншій частині суд вважає за необхідне відмовити у стягненні витрат на правову допомогу, не дивлячись на те, що відповідачем не подано заяву про зменшення витрат на правову допомогу, оскільки такі послуги як представлення інтересів у суді (3 години) фактично адвокатом не надавались, судовий розгляд справи проведено без повідомлення учасників справи, а вимоги про стягнення витрат, пов`язаних зі складанням заяви про забезпечення позову, є безпідставними, оскільки ухвалою судді відмовлено у її задоволенні. Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що з відповідача ТОВ «Сіроко Фінанс» підлягають стягненню судові витрати на користь позивача [PERSON] понесені ним у зв`язку з отриманням професійної правової допомоги у розмірі 6 000 грн.

Outcome: approved