Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

Представник ФОП [PERSON] 02.08.2021 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 23.05.2018 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя було винесено рішення по справі № 336/817/17, яким позовні вимоги ПАТ «СК «ВУСО» було задоволено в повному обсязі та стягнуто з [PERSON] збитки, в порядку регресу, в розмірі 104 830,96 грн. та 1600 грн. судового збору. На виконання вищевказаного рішення, Шевченківським районним судом м.Запоріжжя видано виконавчі листи про стягнення в порядку регресу з [PERSON] збитків у розмірі 104 830,96 грн. та 1600 грн. судового збору, що разом складає 106 430,96 грн. 07.09.2018 р. Шевченківським ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № АСВП: 57169318, 57169459 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «СК «ВУСО» відшкодування у розмірі - 106 430,96 грн. 22.03.2021 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя було винесено ухвалу по справі № 336/817/17, якою замінено сторону у виконавчому провадженні АСВП № 57169318 та № 57169459 з ПАТ «СК «ВУСО» на ФОП [PERSON] про стягнення з [PERSON] збитків в порядку регресу у розмірі 104 830,96 грн., 1600 грн. судового збору. 11.06.2021 р. приватним виконавцем Хохловим К.К. було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № АСВП: 65775613, 65775650 про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] відшкодування у розмірі - 106 430,96 грн. З дати винесення Шевченківським районним судом м.Запоріжжя рішення, відповідач не сплатив суми боргу, а тому станом на 28.07.2021 р. рішення суду не виконане. Таким чином, на підставі ст.625 ЦК України, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення. Загальний розмір інфляційних втрат за період з 28.07.2018 р. по 28.07.2021 р. складає 24 558,16 грн. 3% річних за згаданий період складає 9587,53 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 34 145,69 грн. Посилаючись на ст.ст.11, 16, 22, 509, 526, 612, 625, 635 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі - 9587,53 грн., інфляційні втрати - 24558,16 грн., судовий збір та витрати на правничу допомогу. Ухвалою від 16.08.2021 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 22.09.2021 р. 22.09.2021 р. розгляд справи відкладено на 09.11.2021 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. 09.11.2021 р. розгляд справи відкладено на 16.12.2021 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. 16.12.2021 р. розгляд справи відкладено на 03.03.2022 р. через перебування судді в нарадчій кімнаті. 03.03.2022 р. розгляд справи відкладено на 20.04.2022 р. на підставі наказу № 5 від 01.03.2022 р. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позов підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положенням ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. З наданих позивачем письмових доказів, судом встановлено, що 23.05.2018 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя було ухвалено рішення по справі № 336/817/17, яким позовні вимоги ПАТ «СК «ВУСО» було задоволено в повному обсязі та стягнуто з [PERSON] збитки в порядку регресу в розмірі 104 830,96 грн. та 1600 грн. судового збору (а.с.8-10). На виконання вищевказаного рішення Шевченківським районним судом м.Запоріжжя видано виконавчі листи про стягнення в порядку регресу з [PERSON] збитків у розмірі 104 830,96 грн. та 1600 грн. судового збору, що разом складає 106 430,96 грн. (а.с.11, 12). 07.09.2018 р. Шевченківським ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № АСВП: 57169318, 57169459 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «СК «ВУСО» відшкодування у розмірі - 106 430,96 грн. (а.с.13-14). 22.03.2021 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя було винесено ухвалу по справі № 336/817/17, якою замінено сторону у виконавчому провадженні АСВП № 57169318 та № 57169459 з ПАТ «СК «ВУСО» на ФОП [PERSON] про стягнення з [PERSON] збитків в порядку регресу у розмірі 104 830,96 грн., 1600 грн. судового збору (а.с.17-19). 11.06.2021 р. приватним виконавцем Хохловим К.К. було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № АСВП: 65775613, 65775650 про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] відшкодування у розмірі - 106 430,96 грн. (а.с.20, 21). З дати винесення Шевченківським районним судом м.Запоріжжя рішення, відповідач не сплатив суми боргу, а тому станом на 28.07.2021 р. рішення суду не виконане. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.2 згаданої норми зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі N 758/1303/15-ц. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст.625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі N 910/10156/17 вказала, що приписи ст.625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі N 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджує рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23.05.2018 р., та ухвала Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22.03.2021 р. про стягнення з відповідача на користь позивача 104 830,96 грн. - збитків в порядку регресу та судового збору в сумі 1600 грн. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст.625 ЦК України. Правова позиція викладена в Постанові Великої палати Верховного суду у справі № 383/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18 від 16.05.2018 р. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позов ФОП [PERSON] про стягнення 3% річних в сумі 9587,53 грн., інфляційних втрат в розмірі 24588,16 грн., згідно розрахунку (а.с.2), який наданий позивачем та не спростований відповідачем в процесі розгляду справи (ст.12, 80 ЦПК України) підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 908 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходив з наступного. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що 25.05.2021 р. між позивачем ФОП [PERSON] і адвокатським об`єднанням «Адвокатус`в особі Голови адвоката Самойленка П.М. укладено договір № 1818 про надання правової допомоги, яким, зокрема, урегульовано вартість послуг та порядок розрахунків (п.4) (а.с.22-23). Відповідно до акту приймання-передачі правової допомоги (додаток № 1) від 26.05.2021 р. (а.с.23зв.), який містить детальний опис робіт (наданих послуг) адвоката, витрати на правову допомогу склали 8197,80 грн. На підтвердження фактичного понесення витрат на правову допомогу позивачем надано копію квитанції від 26.05.2021 р. (а.с.24). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналізуючі наданий представником позивача розрахунок витрат на правничу допомогу у сукупності з наданими доказами, а також недоведення неспівмірності таких витрат з боку відповідача, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу (правову) допомогу в сумі 8197,80 грн.

Outcome: approved