Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ», треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець Тимощук Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи її тим , що в грудні 2013 року позивач уклав з Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" Кредитний договір № 010-01580-191213 від 19 грудня 2013 року (надалі - Договір) згідно з яким йому було надано споживчий кредит в сумі 100000,0 гривень строком на 364 дні з 19 грудня 2013 року по 19 грудня 2014 року. Дана обставина підтверджується Кредитним договором № 010-01580-191213 від 19 грудня 2013 року. 19 травня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович вчинив виконавчий напис про стягнення з позивача на користь ТОФ "Цикл Фінанс" заборгованості за Договором, право вимоги за яким було передано від ПАТ "Дельта Банк" на користь ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 242/К від 19.02.2018 року та в подальшому право вимоги було передано від ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" на користь ТОВ "Цикл Фінанс" на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 242/1 від 12.04.2021 року. Зокрема, в вищезазначеному виконавчому написі вказано: "… пропоную звернути стягнення з громадянина України, яким є [PERSON] ... на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" ... Стягнення заборгованості проводиться за період з 28.05.2018 року по 15.10.2019 року. Сума заборгованості становить 110140 (сто десять тисяч сто сорок гривень 00 коп.), що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 75970 (сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят гривень 00 копійок); прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить - 32370,0 (тридцять дві тисячі триста сімдесят гривень 00 копійок); - заборгованість по пені становить - 1800 (одна тисяча вісімсот гривень 00 копійок) ...". 9 листопада 2021 року приватним виконавцем Тимощуком В.В. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67449285 від 9.11.2021 року по примусовому виконанню виконавчого напису нотаріуса № 47271 виданого 19.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Дана обставина підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 9.11.2021 року. Про існування вищевказаного виконавчого напису та відкриття на його підставі виконавчого провадження позивач дізнався в листопаді 2021 року, коли отримав від виконавця копію постанови про відкриття виконавчого провадження. Дана обставина підтверджується супровідним листом. Позивач вважає, що виконавчий напис № 47271 вчинений 19 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. (не підлягає виконанню з наступних підстав. Вчиняючи 19 травня 2021 року виконавчий напис № 47271 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, який на той час уже був нечинним згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23. Дана обставина дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 47271 від 19 травня 2021 року таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів. Позивач виконував свої зобов`язання за Договором перед ПАТ "Дельта банк" щомісяця сплачуючи відповідні платежі. Дана обставина підтверджується квитанціями від 20.03.2014 року, 6.05.2014 року, 27.10.2014 року, 10.12.2014 року, які в нього збереглись. Крім того, ПАТ "Дельта Банк" здійснив прощення (анулювання) позивачу частини суми боргу по кредиту в сумі 10624,0 грн. по кредитному договору № 010-01580-191213 від 19 грудня 2013 року. Дана обставина підтверджується додатковим договором від 10.12.2-14 року та повідомленням ПАТ "Дельта Банк" про анулювання (прощення) чсини боргу від 10.12.2014 року. З огляду на вищевикладені обставини, зазначена в виконавчому написі сума заборгованості не є безспірною, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис був вчинений без дотримання вимог п.2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Так, позивач з моменту укладення Договору постійно проживає в будинку [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується штампом про реєстрацію місця проживання в паспорті позивача. Проте, протягом всього періоду проживання в даному будинку позивач не отримував від відповідача будь-яких повідомлень - письмових вимог про усунення порушень Договору. В той же час, виконавчий напис у відповідності до вимог п.2.3. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України міг бути вчинений лише за умови, що спливло тридцять днів з моменту надіслання стягувачем повідомлення-письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Дотримання вказаної умови під час вчинення виконавчого напису є однією з підстав підтвердження безспірності заборгованості боржника. Внаслідок цього, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 47271 вчинений 19 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" заборгованості по Кредитному договору № 010-01580-191213 від 19 грудня 2013 року, укладеного між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", у розмірі 110140,0 гривень за період з 28.05.2018 року по 15.10.2019 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача Від позивача [PERSON] на адресу Немирівського районного суду Вінницької області разом із позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову, клопотання про витребування доказів та заява про залучення третьої особи та заява, про залучення до матеріалів справи доказів на здійснення витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Від товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на адресу Немирівського районного суду 01.02.2022 року надійшло клопотання про залучення правонаступника відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, судом здійснено всі можливі заходи відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, відповідач до суду не подав, заяв про визнання позовних вимог чи відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до рекомендованого поштового повідомлення копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів повернулися до суду з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою. Процесуальні дії у справі Відповідно до ухвали судді від 13.01.202 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 47271, вчиненого 19 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем. Ухвалою від 13.01.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано докази та залучено у справі до участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. 01.02.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» про залучення як правонаступника у справі задоволено. Залучено Товариство з обмеженою відповідальність «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ» до участі у справі як правонаступника. Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, йому роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи, відзив не подав. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис № 47271 від 19.05.2021 року про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість, у сумі 110 190,00 грн. (а.с.12) Постановою про відкриття виконавчого провадження від 09.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 47271 виданого 19.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість, у сумі 110 190,00 грн. (а.с.20) Відповідно до копії додаткового договору до Заяви (Пропозиції) Клієнта або договору на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної карти або договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки або інша назва Договору Клієнта № 010-01580-191213 від 19.12.2013 року, сторони домовилися здійснити прощення (анулювання) боргу за Договором на суму в розмірі 10624,00 грн., у відповідності до ст. 605 Цивільного кодексу України (а.с.14) Як вбачається із копій квитанцій № 33424470, № 8071472, № 40941095, № 42734827, [PERSON] зараховує кошти на картковий рахунок № [NUMBER] згідно договору № 010-01580-191213 від 19.12.2013 року (а.с.16-19) Відповідно до квитанції № б/н від 30 грудня 221 року, [PERSON] за надання правничої допомоги по договору № 95 від 15.11.2021 року у справі № 930/2671/21 сплатив 6000 (шість тисяч) грн. (а.с.71) Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, ніким не оскаржуються та не суперечать один одному. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України Про нотаріат порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України Про нотаріат для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України Про нотаріат визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України Про нотаріат ). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України Про нотаріат ). За результатами аналізу вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено главою 14 Закону України Про нотаріат та главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів,затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, у абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів , внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, зокрема, в частині доповнення переліку після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин . Частиною першою статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі Совтрансавто-Холдінг проти України (заява № 48553/99), а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі Брумареску проти Румунії (заява № 28342/95) встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України Про доступ до судових рішень суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. З аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у тому числі: п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: Доповнити перелік після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. . Оскільки вищезазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України набула законної сили з моменту проголошення, тобто з 22 лютого 2017 року, то з цієї дати чинне законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої палати Верховного суду від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17 та постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі № 158/2157/17. Висновки суду Із матеріалів справи вбачається, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 19.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, слід зазначити, що матеріали справи не містять відомостей про те, що боржником отримане повідомлення стягувача про порушення зобов`язання. Ураховуючи, що відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, суд вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1,2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Представником позивача було надано квитанцію від 30 грудня 2021 року та розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, який становить 6 000 (шість тисяч) грн., а тому витрати на правову допомогу підлягають до задоволення в повному обсязі. Крім того з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1362,0 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved