Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 10654 долари США 54 центи заборгованості за договором позики від 19.05.2017. [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання недійсним договору позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 19.05.2017, оформленого у вигляді письмової розписки. [PERSON] позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.05.2017 дав [PERSON] в борг 11000 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 12.07.2017, про що власноручно написав розписку, однак всупереч домовленості свого зобов`язання так і не виконав, за період з 21.07.2017 по 27.04.2018 грошові кошти повернув лише частково в сумі 9048 грн., що становить 345 доларів США 46 центів, а в подальшому почав уникати зустрічі та розмови з позивачем. Враховуючи наведене, оскільки несплачена сума боргу становить 10654 долари США 54 центи (11000-345,46), [PERSON] мирного вирішення спору уникає, просить стягнути вказану заборгованість в судовому порядку. Крім цього,\~оскільки відповідач\~з 20.05.1989,\~тобто на\~момент укладення\~договору позики,\~перебував у\~шлюбі з\~відповідачем [PERSON] ,\~грошові кошти\~позичив для\~повернення гонорару,\~який він\~як адвокат\~отримав від\~клієнтата витратив на оплату навчання сина і ремонт автомобіля дружини, вважає, що договір позики укладено в інтересах сім`ї, а тому відповідно до ст.61, 65 СК України такий створює обов`язки і для другого з подружжя, у зв`язку з чим просить вищевказану заборгованість стягнути з обох відповідачів солідарно. [PERSON] позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що договору позики не укладав, грошових коштів від позивача не отримував, підпис на розписці від 19.05.2017, копія якої знаходиться у матеріалах справи, не відповідає підпису [PERSON] , тобто волевиявлення на укладення договору у нього не було, а тому вважає договір позики недійсним. Ухвалою від 12.02.2020 постановлено позовну заяву [PERSON] прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначити судове засідання для розгляду справи по суті 12.03.2020. Ухвалою судового засідання від 12.03.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судове засідання відкладено на 07.04.2020. Крім цього, 04.03.2020 на адресу суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить в задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовити, оскільки позивачем не доведено, тобто не представлено жодних доказів на підтвердження використання боргових коштів в інтересах сім`ї, що є визначальним при застосуванні ч.4 ст.65 СК України. 01.04.2020 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про визнання недійсним договору позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 19.05.2018, оформлений у вигляді письмової розписки. В подальшому судові засідання за клопотанням учасників справи були відкладені на 14.05.2020, 24.06.2020, 30.07.2020 та 06.10.2020. Ухвалою судового засідання від 06.10.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою судового засідання від 06.10.2020 постановлено перейти до розгляду справи за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, об`єднаної в одне провадження із зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним, за правилами загального позовного провадження; призначити підготовче засідання 02.11.2020, однак за клопотанням представника [PERSON] [PERSON] підготовче засідання відкладено на 10.12.2020. Крім цього, 23.10.2020 від позивача надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якому просить в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити. Зазначає, що розписка містить пряму вказівку на отримання грошових коштів в борг, така перебуває у нього, що свідчить про невиконання [PERSON] своїх зобов`язань, а часткове повернення коштів підтверджує отримання таких. Ухвалою підготовчого засідання від 10.12.2020 постановлено призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз та на час проведення якої провадження у справі зупинено. Оскільки на адресу суду надійшли матеріали цивільної справи із повідомленням експерта про залишення ухвали без виконання у зв`язку з тим, що вартість проведення експертизи не сплачена, ухвалою від 01.07.2021 постановлено поновити провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним; призначити підготовче засідання 03 серпня 2021 року о 10 год. 30 хв. в приміщенні Личаківського районного суду м. Львова (79007, м. Львів, вул. Б. Лепкого, 16, другий поверх, зал судового засідання №6), про що повідомити учасників справи, однак за клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] та представника відповідача [PERSON] [PERSON] підготовче засідання відкладено на 08.09.2021. Ухвалою підготовчого засідання від 08.09.2021 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 07.10.2021, яке неодноразово відкладалося, востаннє на 11.05.2022. В судовому засіданні відмовлено в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача [PERSON] , яке [PERSON] просив розглянути без його участі в судовому засіданні 11.05.2022. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідачів заборгованість за договором позики. Проти зустрічних позовних вимог заперечив та просив відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві, у вирішенні зустрічного позову поклався на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. При цьому за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Саме такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України: від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс 13; від 02 липня 2014 року у справі № 6-79 цс 14, постанові Верховного Суду від 19 травня 2021року у справі № 128/891/20-ц, а також аналогічний за змістом у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465 цс 18), який відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинен враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. З урахуванням наведеного судом встановлено, що 19.05.2017 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого останній отримав в борг від [PERSON] 11000 доларів США, які зобов`язався повернути 12.07.2017, що підтверджується копією розписки (а.с.3). При цьому, суд не бере до уваги посилання [PERSON] на те, що вказаної розписки він не підписував, оскільки саме за клопотанням представника відповідача ухвалою підготовчого засідання від 10.12.2020 постановлено призначити у справі судову почеркознавчу експертизу для вирішення питань: 1. Чи належить підпис на оригіналі розписки від 19.05.2017, копія якої знаходиться на 3 аркуші матеріалів справи, [PERSON] ? 2.Чи написаний текст розписки від 19.05.2017, копія якої знаходиться на 3 аркуші матеріалів справи, [PERSON] ? Разом з тим, вказана ухвала не виконана у зв`язку з тим, що вартість проведення експертизи [PERSON] не сплачена. Згідно зі ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. З урахуванням наведеного суд вважає встановленим, що саме [PERSON] написав та підписав розписку від 19.05.2017, копія якої знаходиться на 3 аркуші матеріалів справи, що як зазначалося вище підтверджує укладення між ними договору позики, відповідно до умов якого [PERSON] отримав в борг від [PERSON] 11000 доларів США, які зобов`язався повернути 12.07.2017, а тому підстав для задоволення зустрічних позовних вимог та визнання вказаного договору недійним не вбачає. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] в період з 21.07.2017 по 27.04.2018 отримав від [PERSON] грошові перекази на банківську картку на загальну суму 9048 грн., що згідно з представленим позивачем розрахунком відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого Національним банком України становить 345 доларів США 46 центів. Разом з тим, решту суму позики не повернув, що порушує майнові права позивача, а тому суд приходить до висновку, що такі підлягають відновленню шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача 10654\~долари США\~54\~центи (11000\~доларів США\~-345доларів США 46 центів) боргу. В той же час суд не знаходить підстав для стягнення вищевказаної заборгованості з обох відповідачів солідарно у зв`язку з тим, що відповідач з 20.05.1989, тобто на момент укладення договору позики, перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON] , грошові кошти позичив для повернення гонорару, який він як адвокат отримав від клієнта та витратив на оплату навчання сина і ремонт автомобіля дружини, що на думку позивача свідчить про укладення договору позики в інтересах сім`ї та відповідно до ч.3 ст.61, ч.4 ст.65 СК України створює обов`язки і для другого з подружжя, виходячи з наступного. Згідно з ч.3 ст.61 СК України гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя якщо такий договір укладено одним із подружжя в інтересах сім`ї. Відповідно до ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Правовий аналіз частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Саме такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 639/7335/15-ц та від 07 жовтня 2020 року у справі №752/7501/18, від 27 грудня 2019 року у справі № 641/6191/17, від 24 березня 2021 року у справі №127/26398/16-ц, який відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинен враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, всупереч вищевказаним вимогам та як слушно зауважує представник відповідача [PERSON] , позивач не представив суду жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що отримані за договором позики кошти використані в інтересах сім`ї, що є визначальним при застосуванні ч.4 ст.65 СК України. Більше того, сам позивач стверджує, що отримані від нього відповідачем грошові кошти за договором позики останній мав використати не в інтересах сім`ї, а для повернення клієнту. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Outcome: partial