Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

Позивач ТзОВ «Львівгаз збут» в особі належно уповноваженого представника за довіреністю - адвоката Станька М.М. 07.08.2020 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача - [PERSON] на свою користь заборгованість за послуги з газопостачання у розмірі 92 726 грн. 10 коп., інфляційні втрати у розмірі 6 396 грн. 10 коп. та 3 % річних, що становить 4 257 грн. 14 коп. В обґрунтування поданого позову посилається на те, що відповідач є споживачем природного газу та не виконав взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого утворилась заборгованість., яка станом на 04.08.2020 року, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, складає 97 726, 10 грн. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 04.09.2020 року, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Визначено дату судового засідання щодо розгляду справи по суті на 15.10.2020 року. Розгляд справи відкладався з підстав, зазначених в ухвалах від 15.10.2020 року та від 03.11.2020 року. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2021 року справа передана для розгляду судді Курницькій В.Я. у зв`язку із перебуванням у відрядженні судді Микитина В.Я. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Курницької В.Я. від 14.01.2021 року цивільну справу прийнято до провадження, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи неодноразово відкладався з процесуальних підстав, викладених у ухвалах суду. Відповідач - [PERSON] у поданому 10.11.2020 року відзиві проти задоволення позову заперечила. Зазначила, зокрема, що Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496, набули чинності після того, як вона перестала бути власником будинку, за яким, відповідно до позовної заяви, наявна заборгованість за спожитий природний газ. Так, будинок було продано 02.09.2015 року, а відтак, з вказаної дати вона не є споживачем природного газу. Крім того, у поданому відзиві надала попередній розрахунок суми витрат, які вона очікує понести у зв`язку із розглядом справи, та просить стягнути з позивача 10 500, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, у клопотанні від 07.12.2020 року (зареєстроване в канцелярії Сколівського районного суду Львівської області 08.12.2020 року) представник відповідача - адвокат Бородійчук Д.О. просив при ухваленні судового рішення визначити дату судового засідання для вирішення питання про стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу. Докази таких витрат, як зазначив представник, будуть надані суду відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 23.06.2021 року задоволено клопотанняпредставника позивача - адвоката Станька М.М. про залучення співвідповідачів до участі. Залучено до участі у справі № 453/959/20 (провадження № 2/453/43/21) у якості співвідповідачів [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: м. Одеса). Зобов`язано позивача уточнити позовні вимоги, шляхом надання суду уточненої позовної заяви, копії якої надіслати відповідачам у справі. 20.08.2021 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання. Зокрема, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно 92 726, 10 грн. основного боргу, 3 019, 09 грн. - інфляційних втрат 2 628, 31 грн. - 3% річних та 2 270, 00 грн. - судового збору. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Возіян А.А. - у поданому 27.09.2021 року відзиві на уточнену позовну заяву просив у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовити. В обґрунтування своєї позиції посилався на те, що станом на момент виникнення заборгованості [PERSON] вже тривалий час не був власником житлового будинку, що розташований у [ADDRESS] . У відповіді на відзив [PERSON] представник позивача послався на те, що з 02.09.2015 року по 05.10.2017 року [PERSON] був власником житлового будинку, що розташований у [ADDRESS] , а заборгованість за надані позивачем послуги з газопостачання за вказаною адресою накопичувалась, зокрема, і у період, коли власником будинку був саме [PERSON] . В письмових поясненнях, одержаних судом 25.11.2021 року відповідач [PERSON] зазначив про неприпустимість солідарного стягнення заборгованості, оскільки він є власником будинку з 25.03.2020 року та за період з 25.03.2020 року по грудень 2020 року газом не користувався. Крім цього, зазначає, що позивач мав би уточнити позовні вимоги та зазначити, з кого з відповідачів яка сума підлягає стягненню, оскільки солідарне стягнення в даному випадку, з урахуванням того, що позивач має змогу чітко вирахувати суму заборгованості, яка була допущена кожним з відповідачів. В задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. У запереченнях на письмові пояснення [PERSON] представник позивача послався на те, що заборгованість за надані позивачем послуги з газопостачання житлового будинку, що розташований у [ADDRESS] , накопичувалась, зокрема, і у період після 25.03.2020 року, коли власником будинку був [PERSON] , а саме: у липні 2020 року заборгованість збільшилась на 20 159, 14 грн. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 09.12.2021 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Станька М.М. про залучення співвідповідача до участі в справі. Залучено до участі у справі № 453/959/20 (провадження № 2/453/43/21) у якості співвідповідача [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ). Зобов`язано позивача уточнити позовні вимоги шляхом надання суду уточненої позовної заяви, копії якої надіслати відповідачам в справі. Докази надіслання копій уточненої позовної заяви відповідачам в справі надіслати на адресу суду. Судове засідання відкладено на 10.02.2022 року. 24.12.2021 року до суду надійшла уточнена позовна заява ТзОВ «Львівгаз збут» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги з газопостачання у розмірі 92 726 грн. 10 коп., інфляційні втрати у розмірі 3 019 грн. 09 коп. та 3 % річних, що становить 2 628 грн. 31 коп. Судове засідання відкладалось на 11.03.2022 року. У зв`язку із зняттям справи з розгляду судове засідання перенесено на 12.05.2022 року. В судове засідання 12.05.2022 року сторони та їх представники не з`явились. Представник позивача - адвокат Станько М.М. 10.05.2022 року подав до суду клопотання, в якому просив провести розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги просив задоволити повністю. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Бородійчуком Д.О. подано клопотання від 11.05.2022 року про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя. Інші відповідачі причин неявки до відома суду не довели. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 20.03.2020 року у справі № 453/325/20 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення із [PERSON] заборгованості за спожитий газ, наданий ТОВ «Львівгаз збут» за адресою: [ADDRESS] . Власниками вказаного будинку, як встановлено судом на підставі наявних в матеріалах справи документальних доказів (Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.04.2020 року № 207457272) в різні періоди були відповідачі у справі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т. 1, а.с. 224-234). Зокрема, [PERSON] була власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] до 02.09.2015 року, коли нею вказаний будинок було відчужено [PERSON] за договором купівлі-продажу від 02.09.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 1731 (т. 1, а.с. 64-65). [PERSON] був власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з 02.09.2015 року до 05.10.2017 року, коли між ним та [PERSON] було укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.10.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н..В. та зареєстрованим в реєстрі за № 1656 (т. 2, а.с. 23-24). [PERSON] був власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з 05.10.2017 року до 25.03.2020 року. Як вбачається з розділу «Актуальна інформація про право власності» Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.04.2020 року № 207457272, з 25.03.2020 року власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 25.03.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 2706, став [PERSON] (т. 1, а.с. 225). Відтак, відповідачі в різні періоди були споживачами природного газу та використовували для побутових потреб газ, який надається ТзОВ «Львівгаз збут». Правовідносини між ТОВ «Львівгаз збут» та споживачами регулювались спеціальною нормою права «Правилами надання населенню послуг з газопостачання», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2004 року № 476) - надалі Правила. Даними Правилами чітко передбачено права та обов`язки сторін. Відповідно до вимог зазначених Правил, ТОВ «Львівгаз збут» зобов`язаний надавати споживачу послуги з газопостачання до його квартири, а споживач несе обов`язок по своєчасній оплаті вартості спожитого природного газу. З 27.11.2015 року відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015р. за №1382/27827 (надалі Правила постачання). Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 2500 від 30.09.2015 року затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. У пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідно до ч. 1 п. 17 Правил плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності до положень п. 29 Правил, споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. В розділі ІІІ Правил постачання зазначено, що договір постачання природного газу споживачу розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Крім того, відповідно до абз. 2, п. 4 Розділу III Правил фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу споживачем. ТОВ "Львівгаз збут" є постачальником із спеціальними обов`язками відповідно до Постанови КМУ від 22.03.2017 року № 187. Факт сплати споживача за поставлений природній газ, а також фактичне споживання ним природного газу підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по абоненту (фінансовим станом абонента). Згідно з п.11 розділу ІІІ Правил постачання, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за вільними цінами, крім ціни постачальника зі спеціальними обов`язками, яка встановлюється відповідно до законодавства. Відповідно до п.14 розділу ІІІ Правил постачання розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачам є календарний місяць. Окрім цього, оскільки обов`язок споживача житлово-комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2016 року по справі №461/14555/14-ц. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13. Крім того, п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Виходячи із вимог статті 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК), зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Стаття 525 ЦК забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Статтею 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивач виконав свої зобов`язання та надав споживачам послуги, однак, споживачі взяті на себе зобов`язання не виконали належним чином, внаслідок чого, у відповідності до розрахунку, наданого позивачем (фінансовий стан абонента) заборгованість споживачів перед позивачем за розподілений природний газ становить 92 726, 10 грн. за період з лютого 2017 року по листопад 2021 року (т. 2 а.с. 126). Беручи до уваги вищенаведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якими вони фактично користувалися. В той же час, позивачем заявлено вимогу про солідарне стягнення суми боргу за розподілений природний газ, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з відповідачів у справі. З приводу солідарного стягнення суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до частини першої статті 543 ЦК у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Суд звертає увагу, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. В той же час, враховуючи, що у даному спорі документально підтвердженими є конкретні періоди, в які кожен із відповідачів був власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , відсутньою є ознака неподільності предмета зобов`язання, необхідна для заявлення солідарної вимоги, оскільки з розрахунку заборгованості (фінансовий стан абонента), долученого до уточненої позовної заяви (т. 2, а.с. 126) чітко вбачаються суми заборгованості, допущені кожним з відповідачів відповідно до періодів їх перебування у статусі власників зазначеного житлового будинку. З огляду на зазначене, суд констатує, що право власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] припинилося 02.09.2015 року, в той час як заборгованість, у відповідності до позовної заяви та розрахунку заборгованості, виникла лише в лютому 2017 року. Відтак, суд вважає, що [PERSON] є неналежним відповідачем у справі, оскільки така визначена позивачем як відповідач у справі, в той час як вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом, оскільки судом встановлено, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на інших особах - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в період перебування яких у статусі власників житлового будинку за адресою: [ADDRESS] утворилась заборгованість перед позивачем за розподілений природний газ. Щодо [PERSON] , то, у відповідності до розрахунку заборгованості, за період з лютого по вересень 2017 року за споживачем рахується заборгованість у розмірі 12 680, 87 грн., яка підлягає стягненню з [PERSON] . За період з жовтня 2017 року по березень 2020 року, в який власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] , заборгованість за розподілений газ складає 59 886, 09 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] . З квітня по листопад 2020 року заборгованість за розподілений газ склала 20 159, 14 грн., які підлягають стягненню з [PERSON] , який у вказаний період був власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що, крім основного боргу за спожиті послуги, у зв`язку з несвоєчасним погашенням нарахованих до сплати сум, позивачем на суму заборгованості нараховано інфляційні втрати та 3% річних. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку, наведеного в уточненій позовній заяві (т. 2, 121-123 а.с.), вказані інфляційні втрати та 3% річних нараховані за період з січня 2019 року по лютий 2020 року, тобто за період, в який власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] , яким у зазначений період допущено заборгованість за розподілений природний газ. Відтак, на переконання суду, інфляційні втрати у розмірі 3 019 грн. 09 коп. та 3 % річних у розмірі 2 628 грн. 31 коп. (відповідно до вимог уточненої позовної заяви - т. 2, а.с. 120-123) підлягають стягненню зі [PERSON] . Судовий збір, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, вирішуючи заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Бородійчука Д.О. від 07.12.2020 року (т. 1, а.с. 82), суд вважає за необхідне, у відповідності до ч. 1 ст. 246 ЦПК України, п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України, призначити дату судового засідання для вирішення питання про судові витрати та встановити відповідачу - [PERSON] строк для подання доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

Outcome: partial