Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на ті обставини, що вона з відповідачем знаходяться в шлюбі, який зареєстрований 21.10.2004 року. Від шлюбних відносин із відповідачем спільних дітей не мають. Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу призвело те, що останнім часом сторони не проживають разом, шлюбні відносини фактично припинилися, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, любов та повага, які притаманні сім`ї. Позивач зазначає, що відповідач на теперішній час будує відносини з іншою жінкою, тому їх шлюб носить формальний характер, і збереження даного шлюбу будить суперечити їх спільним інтересам. Позивач просить не застосовувати заходів щодо примирення. Позивач у судове засідання не з`явилася, представник позивача надала заяву про слухання справи у їх відсутність, на задоволені позову наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про визнання позову, просив справу слухати у його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, враховуючи безумовне визнання відповідачем позову, яке в свою чергу не суперечить вимогам закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, спільних дітей не мають. Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу призвело те, що останнім часом сторони не проживають разом, шлюбні відносини фактично припинилися, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, любов та повага, які притаманні сім`ї. Позивач зазначає, що відповідач на теперішній час будує відносини з іншою жінкою, тому їх шлюб носить формальний характер, і збереження даного шлюбу будить суперечити їх спільним інтересам. Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого. Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Обставини на які посилається позивач є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах цивільної справи відсутні. Виходячи з наведеного враховуючи, що сторони не бажають підтримувати сімейні стосунки, збереження даного шлюбу суперечить їх інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, відповідач позов визнав, беручи до уваги, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.3,56,104-105,110,112, СК України,

Outcome: approved