Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

14.07.2021 представник АТ «КРЕДОБАНК» - адвокат Павленко С.В. звернулася до Самбірського міськрайонного суду Львівської області із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «КРЕДОБАНК» заборгованість за кредитним договором №CL-192222 від 15.05.2019 у розмірі 119941.87 гривню, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270.00 гривень, та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 11994.18 гривні. В обґрунтування зазначених вимог покликається на те, що 15.05.2019 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № СL-192222, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах обумовлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі. Позивач належним чином виконав умови кредитного договору, надав позичальнику кредит в розмірі 110000.00 грн, на строк до 14 травня 2024 року. Однак, відповідач порушив свої зобов`язання по сплаті заборгованості за кредитом та по сплаті відсотків за користування останнім, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість по договору. Станом на 26.05.2021 загальна сума заборгованості становить 119941.87 гривню, яка складається з: 103625.00 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту; 16316.87 гривень - сума заборгованості за відсотками. З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 гривень, та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 11994.18 гривні. Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09.08.2021 позовну заяву передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд до Старосамбірського районного суду Львівської області. 27.08.2021 справа поступила до Старосамбірського районного суду Львівської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2021 року справа передана судді Кушніру А.В.. Ухвалою судді від 20.09.2021 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, проте в прохальній частині позовної заяви представник позивача - адвокат Павленко С.В. просив справу розглядати без участі представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи була належно повідомленою, про причини неявки суд не повідомила, а також від неї не надходило відзиву на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи за її відсутності. Ухвалою суду від 12.05.2022 року постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку представника позивача, який не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.281 ЦПК України. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.05.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] (сторонами у справі) укладено Кредитний договір № CL-192222 (а.с.14-17), за умовами якого відповідачка отримала від позивача кредит у сумі 110000 гривень, на строк до 14.05.2024 року (п.1,п.2.1.-2.3 Договору). У відповідності до п.3.1 цього договору, кредит видається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням позичальника, яке міститься в п.2.4 кредитного договору. Згідно п. 4.1 договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 36.99 % річних, а п.4.2. цього договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360»,за ставкою, визначеною у п. 4.1.цього договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього договору. Відповідно до п. 6.9. договору, банк у випадку, передбачених п. 3.3. кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника/ Відповідно до п. 6.10. договору, позичальник зобов`язаний протягом 30 банківських днів після отримання письмової вимоги банку (п.6.9.) усунути порушення умов кредитного договору вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку. Як вбачається із матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується меморіальними ордерами №27694231 та №27694251 від 15.05.2019 (а.с.8,9). В свою чергу, відповідачка [PERSON] , згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за вищезгаданим кредитним договором, свої зобов`язання щодо повернення суми кредитних коштів належним чином не виконує, внаслідок чого, станом на26.05.2021 року загальна сума заборгованості становить 119941,87 гривню, яка складається з: 103625,00 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту; 16316,87 гривень - сума заборгованості за відсотками (а.с.6-7). Матеріалами справи також встановлено, що позивачем вживались заходи для досудового врегулювання спору, зокрема відповідачу направлено досудову вимогу №39/2021 від 21.04.2021 року щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: кредитним договором № CL-192222 від 15.05.2019 року, укладеного між АТ «Кредобанк» та [PERSON] (а.с.14-16); меморіальними ордерами №№27694231, 27694251 від 15.05.2019 (а.с.8-9), рухом коштів по рахунку з 15.05.2019 по 26.05.2021 (а.с.10-13), графіком платежів за кредитним договором № CL-192222 від 15.05.2019 (а.с.17), паспортом споживчого кредиту (а.с.18-19), досудовою вимогою щодо дострокового стягнення заборгованості (а.с.22), розрахунком заборгованості за договором кредиту №CL-192222 від 15.05.2019 (а.с.6-7), копією паспорта громадянина України [PERSON] (а.с.20-21); копією статуту АТ «Кредобанк» (а.с.28-32); випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АТ «Кредобанк» (а.с.33). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В статті 610 ЦК України, зазначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи вищенаведене, встановивши, що позивач надав відповідачці кредит, а відповідачка в порушення умов договору належним чином своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, внаслідок чого станом на 26.05.2021року має заборгованість за кредитом у розмірі 119941,87грн., яка в добровільному порядку відповідачем не погашена, беручи до уваги те, що позивачем вживалися заходи до погашення відповідачем суми заборгованості в досудовому порядку, проте такі бажаних результатів не дали, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості на користь позивача. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 2270.00 гривень. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 11994,18 гривні, то суд зазначає наступне. За правилами статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з положеннями п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу. За положеннями ч.1,2ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 11994.18 гривні, надавши на підтвердження договір про надання правової допомоги від 11.02.2019 року, ордер, довіреність №11821, та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.34-38). Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат зі сплати коштів в розмірі 11994.18 грн (квитанцій, чеків, інших розрахункових документів, тощо), а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги про стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги.

Outcome: approved