Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання дитини, [PERSON] , яка продовжує навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка в розмірі ј (однієї четвертої) від заробітку (доходу), починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення 23 річного віку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 1998 року по 16 травня 2006 року, від шлюбу в них народилася донька [PERSON] , [INFO] , котра проживає з позивачкою. Зазначає, що на даний час дочка є повнолітньою, однак продовжує навчатися у Львівському національному університеті імені Івана Франка на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Їй потрібні кошти на харчування, одяг, проїзд, її соціальний розвиток, придбання канцелярських приладів та книг для навчання. Позивач зазначає, що самостійно забезпечити доньку не може. Вважає, що відповідач, який працює в ЛВЧД-1 на посаді поїзний електромеханік та одержує заробітну плату, має змогу утримувати спільну доньку. Просить позов задоволити. Ухвалою суду від 06.01.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою суду від 20.01.2022 року задоволено клопотання позивача [PERSON] від 19.01.2022 року про витребування доказів. 14.02.2022 року на виконання ухвали суду від 20.01.2022 року надійшла довідка про доходи відповідача [PERSON] 12.04.2022 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач просить у позові відмовити повністю, судові витрати покласти на позивачку. Зазначає, що твердження позивачки, що відповідач відмовляється добровільно утримувати кошти на утримання доньки не відповідають дійсності, оскільки відповідачка не зверталась, не повідомляла про таку потребу. З часу розлучення з відповідача стягували аліменти на утримання неповнолітньої доньки, однак ці кошти повною мірою не йшли на утримання доньки. Окрім того, він додатково перераховував кошти особисто доньці на картковий рахунок. Зазначає, що згідний сплачувати аліменти не позивачці, а безпосередньо доньці [PERSON] у розмірі одної четвертої частки заробітку до виповнення їй 23 року або закінчення навчання, за умови змоги надавання матеріальної допомоги. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] зареєстрованого Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено актовий запис № 139 від 16.05.2006 року (а.с. 5). Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.12.2003 року стверджується, що [PERSON] народилася [INFO] , та її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки Львівського національного університету імені Івана Франка № 250 від 02.11.2021 року стверджується, що [PERSON] є студенткою другого курсу денного відділення четвертого рівня акредитації біологічного факультету, закінчує навчання в червні 2024 року (а.с. 7). Також судом встановлено, що згідно довідки Обслуговуючого кооперативу «ЖБК №94» №31 від 02 листопада 2021 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно довідки ВП «Пасажирське вагонне депо «Львів» №60 від 09 лютого 2022 року [PERSON] , отримав дохід з серпня 2021 року по січень 2022 року без урахування аліментів у розмірі 108642 грн. 97 коп. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20\~постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленумом Верховного Суду України судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, те, що повнолітня донька проживає із матір`ю, беручи до уваги позицію відповідача, який зазначив, що згоден сплачувати аліменти доньці [PERSON] у розмірі одної четвертої частки заробітку до виповнення їй 23 року або закінчення навчання,

Outcome: approved