Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом, із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, про визнання права власності на 1/6 частину спадкового майна, що складається з 2/8 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , в порядку спадкування обов`язкової частки за законом після смерті [PERSON] . В обґрунтування вимог позивач вказує, що після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина, до складу якої увійшла належна йому частина житлового будинку, за адресою [ADDRESS] . Спадкова справа була заведена приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу та станом на 03 листопада 2020 року, встановлено наступне коло спадкоємців: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім того, [INFO] померла його мати [PERSON] , яка була власником 1/8 частки спірного житлового будинку. Оскільки на час смерті матері з нею фактично проживав лише її чоловік - [PERSON] , саме він успадкував належну [PERSON] 1/8 частку спірного житлового будинку. Позивач вважає, що він, як спадкоємець першої черги, який прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , має право на обов`язкову частку у спадщині після його смерті. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця, на належне останньому майно. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов. Відповідач [PERSON] подав зустрічний позов, в якому просив усунути [PERSON] від спадкування обов`язкової частки за законом після смерті [PERSON] ; визнати за ним право власності на 1/24 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, за адресою [ADDRESS] , як обов`язкової частки за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , якій належала 1/8 частка спірного житлового будинку. [INFO] помер батько - [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки проживав разом із нею на час відкриття спадщини та протягом шести місяців не заявив про відмову від її прийняття. Він у встановленому порядку прийняв спадщину після смерті батька, є пенсіонером, а тому вважає, що має право на обов`язкову частку за законом після смерті батька. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця на належне останньому майно. Також зазначає, що його брат [PERSON] , впродовж 20 років не спілкувався із батьками та рідними братом і сестрою. Протягом 11 років він проживав за межами території України та ухилявся від надання допомоги батькові, який через похилий вік та тяжку хворобу перебував у безпорадному стані. Крім того, [PERSON] не надав жодного доказу про те, що він має право на обов`язкову частку після смерті батька. Посилаючись на наведене, просив усунути [PERSON] від права на спадкування після смерті батька та визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицака Р.М. від 24 грудня 2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 лютого 2021 року суду, яка занесена до протоколу судового засідання, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно. Закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцької І.М. від 26 березня 2021 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися, хоча про час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо представник [PERSON] - адвокат Братівник І.В. подав заяву про розгляд справи без його та [PERSON] участі. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, заперечив проти задоволення зустрічного позову. Попередньо представник [PERSON] - адвокат Карпа М.М. подала заяву про розгляд справи без її участі. Зустрічний позов підтримала та просила відмовити у задоволенні первісного позову. Адвокати Братівник І.В. та Карпа М.М., Томків Л.М. та Томків Р.М. були присутні у попередньому судовому засіданні та висловили позиції аналогічні вказаним письмовим заявам. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце була повідомлена належним чином. Попередньо не повідомила суд про причини своєї неявки та заяв про відкладення розгляду справи суду не подавала. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого міським бюро ЗАГС м.Тернопіль від 24 травня 1958 року, а також копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Тернопільським міськ-бюро ЗАГС від 29 грудня 1959 року, батьками [PERSON] та [PERSON] зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18 березня 1999 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, спірний житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 06 серпня 2020 року. У відповідності до заповіту від 06 серпня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л.І., зареєстрованого в реєстрі за №7651, [PERSON] , на випадок своєї смерті належну їй на праві приватної власності частину житлового будинку [ADDRESS] , заповіла [PERSON] . Як вбачається з витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №66216726 від 31 серпня 2021 року, інформація стосовно [PERSON] відсутня. Як слідує з довідки за №1-39 від 26 січня 2021 року, виданої ДП «Східний масив Плюс», [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] . Разом з нею проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Встановлено, що після смерті [PERSON] , до спадкоємця першої черги, який мав право на обов`язкову частку у спадщині належав її чоловік [PERSON] , [INFO] , як непрацездатний вдівець пенсійного віку. Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON] , шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Щодо визначення обов`язкової частки [PERSON] у спадщині, суд враховує всіх спадкоємців за законом першої черги, а саме: син [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] та чоловік [PERSON] (згідно пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги). Таким чином, розмір обов`язкової частки [PERSON] становить 1/64 (1/8:4:2 = 1/64, де 1/8 - частка майна, яка належала [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 18 березня 1999 року, 4 - кількість спадкоємців першої черги за законом). Тобто, у відповідності до ст.1241 ЦК України, фактично йому належала половина частки, яка належала б кожному з спадкоємців першої черги, у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 17 червня 2020 року, Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на 1/8 частку житлового будинку, яка йому належала згідно свідоцтва про право власності на житло від 18 березня 1999 року, а також 1/64 обов`язкову частку спірного житлового будинку, яку він успадкував після смерті [PERSON] . В цілому, частка спірного майна, що залишилась після його смерті становить 9/64 (1/8+1/64=9/64). У відповідності до заповіту від 06 серпня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л.І., зареєстрованого в реєстрі за №7649, [PERSON] , на випадок своєї смерті належну йому на праві приватної власності частину житлового будинку [ADDRESS] , заповів [PERSON] . З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за № 61293992 від 13.08.2020 року встановлено, що 13 серпня 2020 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] . Згідно копії матеріалів спадкової справи за № 24/2020 року до майна померлого [PERSON] вбачається, що спадщину після його смерті у встановленому законом порядку прийняли син [PERSON] (заява №67 від 13 серпня 2020 року), син [PERSON] (заява №75 від 13 жовтня 2020 року), а також дочка [PERSON] (заява №77 від 20 жовтня 2020 року). Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на момент смерті [PERSON] виповнилось 60 років, [PERSON] , [INFO] , - 62 роки. Як вбачається з пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 10 січня 2018 року, [PERSON] , [INFO] , отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи загальне захворювання. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу від 11 листопада 2020 року за №180/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , на обов`язкову частку у спадщині на майно, що складається з 1/8 частки спірного житлового будинку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. З аналогічних підстав у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, відмовлено позивачу [PERSON] , що підтверджується постановою приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу від 25 січня 2021 року за №6/02-31. Згідно довідки №1-621, виданої ДП «Східний масив Плюс» від 18 червня 2020 року, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] . Склад сім`ї наступний [PERSON] - заявник, [PERSON] - сестра, [PERSON] - дочка сестри. У відповідності до довідки №б/н від 19 травня 2020 року, виданої Дочірнім підприємством «Східний масив Плюс» ПП «Східний масив», [PERSON] проживав без реєстрації за адресою [ADDRESS] . Як вбачається з копії свідоцтва про поховання, реєстраційний номер 1060 від 28 вересня 2015 року, [PERSON] [INFO] здійснив поховання померлої [PERSON] . Згідно копії договору-замовлення №1060, [PERSON] здійснював організацію та проведення поховання [PERSON] . Відповідно до довідки №3631 від 21 січня 2021 року, [PERSON] одержав компенсацію фізичній особі, яка надавала соціальні послуги з інв.ІІ групи. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (Стаття 1261 ЦКУ). В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В силу вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В силу вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Згідно пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги. Встановлено, що сторони по справі є належними спадкоємцями майна померлого [PERSON] та у встановленому законом порядку прийняли спадщину, що підтверджується наявними у справі доказами. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому 9/64 частку спірного житлового будинку, яка складається з 1/8 частки житлового будинку, яка йому належала згідно свідоцтва про право власності на житло від 18 березня 1999 року, а також 1/64 обов`язкової частки, яку він успадкував після смерті [PERSON] . З матеріалів справи також встановлено, що спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину, шляхом подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк є його донька [PERSON] . Крім цього, з матеріалів справи встановлено, що спадкоємцями, які в силу вимог ст. 1241 мають право на обов`язкову частку у спадщині та у встановленому законом порядку прийняли її, є сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , як повнолітні непрацездатні діти, як досягли встановленого законом пенсійного віку. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину не встановлено, що підтверджується матеріалами справи. Враховуючи наведене, розмір обов`язкової частки [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] становить 3/128 частки (9/64:3=9/192=3/64:2, де 9/64 - загальна частка у спадщині, що залишилась після смерті [PERSON] , 3 - коло спадкоємців першої черги, які б могли спадкувати за законом у разі відсутності заповіту). Виходячи з цього, обов`язкова частка у спадщині [PERSON] та [PERSON] становить по 3/128 кожному, що у відповідності до вимог ст. 1241 ЦК України, становить половину частки, яка б належала їм у разі спадкування за законом. Отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок у нотаріальній конторі позивач за первісним, а також позивач за зустрічним позовами не можуть, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів та наявності спору між сторонами справи. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами слід задовольнити частково, та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 3/128 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по [ADDRESS] , у порядку спадкування обов`язкової частки за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Щодо позовних вимог позивача за зустрічним позовом про усунення [PERSON] від спадкування обов`язкової частки за законом після смерті [PERSON] , слід зазначити наступне. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 6 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухиленням особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його вчиняти, але не вчиняла необхідних дій. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Доведення вказаних обставин згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України покладається на позивача. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях( ч. 6 ст. 81 ЦПК). Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи вищезазначені вимоги закону та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту ухилення [PERSON] від надання спадкодавцеві [PERSON] допомоги при можливості її надання, а також потреби спадкодавця в допомозі саме відповідача. Суд не приймає до уваги посилання позивача за зустрічним позовом на те, що спадкодавець через похилий вік та тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, оскільки дані обставини самі по собі не доводять безпорадного стану із певною вірогідністю, оскільки не є тотожними поняттями. В матеріалах справи відсутні докази про те, що йому було встановлено інвалідність, він не був визнаний недієздатним або обмежено дієздатним. Доводи [PERSON] про те, що [PERSON] впродовж 20 років не спілкувався із батьками та рідними братом і сестрою, оскільки протягом 11 років він проживав за межами території України є безпідставними та не мають правового значення для вирішення спору по суті. Самі по собі доводи [PERSON] про те, що він здійснював постійний догляд за батьком, здійснював поховання, не є підставою для усунення відповідача від права на спадкування та не підтверджують факт ухилення [PERSON] від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання та потреб спадкодавця в такій допомозі. Також, суд не приймає до уваги покази свідків [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що догляд за спадкодавцем здійснював син [PERSON] та іноді дочка [PERSON] , при цьому жодних відомостей стосовно сина [PERSON] не зазначили. Дані покази свідків носять загальний характер та жодним чином не підтверджують факт перебування спадкодавця у безпорадному стані, потребування допомоги від відповідача за зустрічним позовом та ухилення останнього від надання такої допомоги. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом не доведено сукупність обставин, за яких можливе усунення від права на спадкування [PERSON] відповідно до вимог ст.1224 ЦК України, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Outcome: partial