Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Червоногригорівська об`єднана територіальна громада, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що її донька [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] 21 листопада 2006 року було розірвано. Після припинення шлюбних відносин їхня спільна дитина стала проживати з нею, вона доводиться дитині бабусею. При цьому, зазначає, що Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2007 року [PERSON] визнано безвісті відсутньою, а відповідач як батько дитини ніяким чином про сина не піклується та не забезпечує його усім необхідним, не проявляє зацікавленість в його подальшій долі, не цікавиться станом його здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не цікавиться розвитком дитини в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; взагалі не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для нормального зростання, а, навпаки, своїм ігноруванням створює умови, які шкодять інтересам дитини. Тому, на підставі вищевикладеного, змушена звернутися до суду та просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . А також просить встановити опіку (піклування) над неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , призначивши її опікуном. Крім того, стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилася, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, на задоволенні позову наполягає та просить вимоги задовольнити (а.с.74). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, конверт, який був направлений за адресою його місця проживання та перебування, повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.69). Представник третьої особи - Червоногригорівської об`єднаної територіальної громади - в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують (а.с.75). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як встановлено судом, [INFO] народився [PERSON] , про що свідчить актовий запис № 460, складений 26 травня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.5). У відповідності до вищевказаного актового запису про народження, батьками неповнолітньої дитини є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2017 року, [PERSON] визнано безвісно відсутньою (а.с.8). Відповідно до довідки, актів та характеристик, неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з [PERSON] , яка йому доводиться бабусею та забезпечує його всім необхідним (а.с.11-2431-33). Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням виконкому Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області № 230 від 13 травня 2021 року дитину [PERSON] , який залишився без батьківського піклування, тимчасово було влаштовано в сім`ю бабусі [PERSON] (а.с.34). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2022 року було зобов`язано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Нікопольської міської ради надати висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] , який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , відносно його дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.67-68). Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області № 275 від 27 квітня 2022 року було затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.82-84). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 СК України, батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зокрема, п.п.15.16, роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від виховання свого сина [PERSON] , [INFO] , не піклується про його фізичний і духовних розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає позбавленню батьківських прав по відношенню до свого сина [PERSON] , [INFO] . Суд вважає за необхідне також роз`яснити відповідачу, що при зміні своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, згідно із ст.169 СК України, він має право звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.4 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області № 30 від 31 березня 2022 року було затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини про доцільність [PERSON] бути піклувальником [PERSON] , [INFO] (а.с.77-79). Таким чином, враховуючи ту обставину, що [PERSON] виявила бажання виховувати дитину, суд приходить до висновку, що її слід призначити опікуном над [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від прибутку його матері, батька або у твердій грошовій сумі. Тому, оскільки [PERSON] підлягає позбавленню батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] , з нього підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини (з кожного) щомісяця з усіх видів заробітку та доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, на користь [PERSON] . У відповідності до ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи. За таких обставин, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачки й витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 362 грн. 00 коп. (а.с.4, 59). На підставі викладеного,

Outcome: approved