Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , за кадастровим номером:2120883600:06:004:0003.Згідно Державного акту на права власності покійній матері [PERSON] належала земельна ділянка за адресою [ADDRESS] за кадастровим номером 2120883601:03:004:0020. Позивачка зазначала, що по сусідству з нею за адресою [ADDRESS] проживає [PERSON] , яка самовільно змінила межі належної їй земельної ділянки шляхом встановлення огорожі та збільшення земельної ділянки за рахунок її земель. Також позивачка вказувала на те, що на [PERSON] оформлено частину належної їй земельної ділянки(кадастровим номером 2120883600:06:004:0030) з порушенням порядку приватизації земельних ділянок. Так, оскільки самовільно встановлений [PERSON] паркан, який створював їй перешкоду у користуванні її земельною ділянкою,знаходився на її земельній ділянці, то між нею та [PERSON] виник спір щодо землекористування та встановлення меж. Позивачка зазначала, що згідно висновку експертного дослідження Закарпатського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру від 22.09.2020 року конфігурація земельних ділянок за кадастровими номерами 2120883601:03:004:0020( що належить її покійній матері - [PERSON] ) та 2120883600:06:004:0030( що належить їй) - не відповідає та не співпадає з конфігурацією земельної ділянки згідно наявної в матеріалах інвентаризаційної справи №3410 план-схеми та будівельного паспорту. Позивачка вказувала на те, що 26.01.2021 року, дізнавшись про те, що Дубриницькою сільською радою надано [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою, вона звернулася до Дубриницької сільської ради та повідомила про наявність спору між нею та [PERSON] , у зв`язку з чим просила відтермінувати вирішення питання про передачу будь-комусь у власність спірної земельної ділянки по [ADDRESS] до вирішення пору у суді. В подальшому, 08.02.2021 року, бажаючи скористатись правом на отримання земельної ділянки , вона звернулася до Дубриницько-Малоберезнянської ОТГ про виділення їй у власність 0,05 га земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] . Оскільки в місячний строк жодного рішення Дубриницькою сільською радою не було прийнято, то у зв`язку з наявністю «мовчазної згоди», в межах місячного строку вона має передбачену законом можливість, тобто до 08.04.2021 року підготувати проект землеустрою. Однак, в порушення вимог ч.1 ст.118 Земельного кодексу України, 16.03.2021 року рішенням Дубриницької сільської ради їй було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність , й одночасно прийнято рішення про затвердження технічної документації та надання у власність земельної ділянки площею 0,0966 га за адресою [ADDRESS] [PERSON] . Позивачка вважає, що рішення ради про відмову їй у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є протиправним та не відповідає чинному законодавству та підлягає скасуванню. А приймаючи рішення про затвердження технічної документації та надання у власність земельної ділянки третій особі [PERSON] , відповідач фактично позбавив її гарантованої законом можливості реалізувати право, передбачене ч.1 ст.118 Земельного кодексу України. Також під час виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку по [ADDRESS] [PERSON] не було її повідомлено про встановлення меж в натурі, чим грубо порушено вимоги Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі(на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, тому було порушено вимоги чинного законодавства та підготовлена на замовлення [PERSON] технічна документація із землеустрою є такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Позивачка зазначала, що земельною комісією 21.01.2021 року було проведено обстеження земельної ділянки, що знаходиться за адресою [ADDRESS] за участю нібито зацікавлених осіб. Однак, в порушення вимог ст.159 ЗК України, її, як заінтересовану особу не було повідомлено про дату та час розгляду питання щодо встановлення межі між її ділянкою та ділянкою відповідача, що призвело до порушення її права на участь у прийнятті рішення, гарантованого ч.2 ст.159 ЗК України. Вказане та прийняте рішення земельної комісії створило для [PERSON] фіктивну можливість для подальшої приватизації належної їй земельної ділянки. За таких обставин, позивачка вважає, що рішення №179 Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 26 січня 2021 року про погодження межі гр. [PERSON] , рішення №343 Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області третьої сесії восьмого скликання від 16 березня 2021 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] та рішення №311 Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 16 березня 2021 року про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. [PERSON] є незаконними, а тому просить їх скасувати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, наведених в ньому. Також пояснила, що зазначена в акті обстеження земельної ділянки гр. [PERSON] є її бабусею, яка вже померла. А позивачку, її матір [PERSON] , яка є спадкоємцем померлої [PERSON] , не було повідомлено в передбачений законом спосіб щодо виїзду комісії для погодження меж земельної ділянки. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав , просив відмовити в його задоволенні. Також зазначив, що оскаржувані рішення були прийняті відповідно до вимог чинного законодавства. В судовому засіданні [PERSON] заперечила проти позову та пояснила, що вона звернулася із заявою до Дубриницької сільської ради про передачу їй безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] , подавши відповідну необхідну технічну документацію. Тому вважає, що рішення ради є законними. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що рішенням другої сесії восьмого скликання Дубриницької сільської ради Ужгородського району від 26 січня 2021 року було погоджено межу земельної ділянки між гр. [PERSON] та гр. [PERSON] та [PERSON] по історично складеній межі(огорожі). Підставою винесення вказаного рішення зазначено акт обстеження постійної комісії з питань земельних відносин, перспективного планування, екології та природних ресурсів та п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Також встановлено, що рішенням №343 Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області третьої сесії восьмого скликання від 16 березня 2021 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] , останній затверджено технічну документацію щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0966. Передано у власність [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,0966 га в [ADDRESS] . Як видно з рішення, вказаного вище та акту обстеження земельної ділянки, суміжним користувачем позивачки є [PERSON] та [PERSON] . Також в акті зазначається, що вказані суміжні землевласники не погодили межі земельної ділянки з гр. [PERSON] . Однак, як вбачається з пояснень представника позивача, гр. [PERSON] померла. Даний факт не оспорюється представником відповідач та гр. [PERSON] . Отже, комісія з питань земельних відносин, перспективного планування, екології та природних ресурсів Дубриницької сільської ради не врахувала даного факту та відповідачем не надано підтвердження належного повідомлення суміжних землекористувачів (зацікавлених осіб) щодо дати та часу проведення обстеження земельної ділянки, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . За таких обставин, суд вважає, що при погодженні меж не дотримано встановленого законом порядку, а тому рішення про погодження меж від 26 січня 2021 року №179 є незаконним. Так, відповідно до п.2.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом №376 Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 року, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється зокрема на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а згідно п. 2.3. цієї Інструкції, - комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Згідно п. 3.12. Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Як встановлено судом, всупереч наведеним нормам закону, під час встановлення та закріплення межовими знаками меж між земельними ділянками сторін в натурі, позивачка не була присутня і її ніхто не повідомляв про дату та час проведення робіт, натомість такі було проведено умисно без її відома. Згідно ч. 3 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Відповідно ч.1 ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними, а згідно ст. 107 цього ж Кодексу, - основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Судом встановлено, що відповідачу було відомо про спір щодо визначення меж земельних ділянок між [PERSON] та [PERSON] . Крім того, згідно висновку експертного дослідження Закарпатського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру від 22.09.2020 року конфігурація земельних ділянок за кадастровими номерами 2120883601:03:004:0020( що належить покійній матері позивачки - [PERSON] ) та 2120883600:06:004:0030( що належить позивачці) - не відповідає та не співпадає з конфігурацією земельної ділянки згідно наявної в матеріалах інвентаризаційної справи №3410 план-схеми та будівельного паспорту. Даний факт не було враховано відповідачем при винесенні рішення про №343 Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області третьої сесії восьмого скликання від 16 березня 2021 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] . Згідно ч.1 ст. 67 ЗК України, - громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. В свою чергу, згідно ст. 22 вказаного Кодексу, - право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Таким чином, необхідними для виникнення права користування на земельну ділянку є дві умови: встановлення меж земельної ділянки в натурі та одержання документа, що посвідчує право користування. Крім того, відповідно до ч.1 ст.118 Земельного кодексу України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення. Як вбачається з матеріалів справи , позивачка [PERSON] 08.02.2021 року, бажаючи скористатись правом на отримання земельної ділянки , звернулася до Дубриницько-Малоберезнянської ОТГ про виділення їй у власність 0,05 га земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] . Оскільки в місячний строк жодного рішення Дубриницькою сільською радою не було прийнято, то у зв`язку з наявністю «мовчазної згоди», в межах місячного строку вона підготувала проект землеустрою. Однак, 16.03.2021 року рішенням Дубриницької сільської ради позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність , й одночасно прийнято рішення про затвердження технічної документації та надання у власність земельної ділянки площею 0,0966 га за адресою [ADDRESS] [PERSON] . Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Оскільки судом встановлено, що при погодженні меж не дотримано встановленого законом порядку, оскаржувані рішення позивачкою є незаконними та порушують конституційне право позивача на землю, тому суд вважає, що позов слід задовольнити. Заперечення представника відповідача та [PERSON] , виходячи з вище наведеного, суд вважає безпідставним та таким, що не заслуговує на увагу.

Outcome: approved