Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

До Рівненського міського суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс», треті особи, які не заявляють вимог на предмет спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький Андрій Андрійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 88194, вчинений приватним нотаріусом КМНО Остапенко Є.М від 03.06.2021 року щодо звернення стягнення з [PERSON] , невиплачених в строк грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс». Стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 15.09.2021 року засобами поштового зв`язку він отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Папроцького A.A. від 07 вересня 2021 року про відкриття виконавчого провадження. Зі вказаної постанови він дізнався, що приватним виконавцем відносно нього було відкрито виконавче провадження ВП № 66733050 на підставі виконавчого напису № 88194 виданого 03 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапчуком Євгеном Михайловичем (з 29.06.2021 відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) від 30.06.2021 № 1075/6 діяльність зупинена у зв`язку з необґрунтованою відмовою надати документи для перевірки нотаріальної діяльності) про стягнення з нього на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» невиплачених в строк грошових коштів. З Виконавчого напису вбачається, що дана заборгованість утворилась через заборгованість за договором №88/8659ЕСКZВРТ від 08.10.2014 року, укладеним ним із ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК». Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. При вчиненні вище вказаного виконавчого напису нотаріус керувався п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, проте, при вчинені виконавчого напису нотаріусом не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року на час його застосування, а саме 03 червня 2021 року, був визнаний судом незаконним та не чинними, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно- правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З наведеного вище вбачається, що виконавчий напис №88194 було вчинено нотаріусом в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. Отже, враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису приватний нотаріус керувався нечинними положеннями нормативно-правового акту, вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Згідно поданої до суду заяви просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача адвокат Сулковський Б.П. згідно поданої до суду заяви просив розглядати справу без участі сторони позивача , позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Просив долучити до матеріалів справи документи на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу. Представник відповідача ТзОВ «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» в судове засідання не з`явився. Про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином судовою повісткою рекомендованою кореспонденцією. З заявою про розгляд справи в їх відсутність до суду не зверталися, письмового відзиву на позов не подали. Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, будучи попередженим про час і місце судового засідання належним чином рекомендованою кореспонденцією в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Письмових пояснень, відзиву на позов не подав. Третя особа без самостійних вимог приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький Андрій Андрійович в судове засідання не з`явився. Письмових пояснень, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За наведених обставин, згідно положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі матеріалів . Ухвалою суду від 20.01.2022 р. відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін. Залучено до участі у справі третіх осіб: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., приватного виконавця Рівненської області Папроцького А.А. Ухвалою суду від 20.01.2022 р. за клопотанням позивача [PERSON] в рахунок забезпечення позову було зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 66733050 щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріусу зареєстрованого в реєстрі №88194 від 03.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. до вирішення спору по суті. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, видано виконавчий напис № 88194 , яким пропонується стягнути з [PERSON] на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» заборгованість на загальну суму 26485,49 грн. З Виконавчого напису вбачається, що дана заборгованість утворилась через заборгованість за договором №88/8659ЕСК2ВРТ від 08.10.2014 року, укладеним [PERSON] із ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК». 07.09.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким A.A., на підставі виконавчого напису № 88194 від 03.06.2021 року, було відкрито виконавче провадження №66733050. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 . Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001, яка не передбачала стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса на підставі кредитного договору. Для прикладу, аналогічну правову позицію щодо виконавчого напису було висловлено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 29 січня 2019 року у справі № 910/13233/17. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, суд вказав: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Окрім того, судом враховується у даній справі правова позиція, викладена у постанові Палати Верховного Суду від 02.07.2019р. ук справі за № 916/3006/17, та рішення ВС у справі № 758/14854/20.. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до розділу 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня-1999 р. № 1172 для одержання виконавчого напису подається засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до розділу 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості; провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 виконавчий напис вчиняється на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису». Таким чином, суд прийшов до висновку, що сукупністю достовірно встановлених судом доказів підтверджується правомірність вимог позивача, не заперечені і не спростовані відповідачем жодними доказами. Отже, стягнення за спірним виконавчим написом заборгованості в розмірі 26485,49 грн. свідчить про неправомірність вимог стягувача ТзОВ «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс», а тому виконавчий напис є незаконним. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення та визнання виконавчого напису № 88194, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М від 03.06.2021 року щодо звернення стягнення з [PERSON] , невиплачених в строк грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс», таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1362,00 грн. підлягають до стягнення з відповідача на його користь, який складається з судового збору за пред`явлення позову - 908,00 грн. та 454,00 грн. судовий збір за розгляд клопотання про забезпечення позову у даній справі. Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача адвокатом Сулковським Б.П., який діє на підставі договору про надання правничої допомоги від 01.12.2021 р. надано акт виконаних робіт (наданих послуг) гр. [PERSON] , за яким загальна вартість наданих правничих послуг складає 4500,00 грн. При визначенні розміру компенсації за правничу допомогу суд враховує, складність справи, яка є малозначною справою, розглядалася у спрощеному позовному провадженні, без участі сторін, незначний об`єм робіт виконаний безпосередньо адвокатом. Крім того, з долучених до справи доказів не вбачається достовірних доказів затрати визначеного робочого часу адвоката на спілкування, підготовку нормативної бази позову та пред`явлення його до суду. З врахуванням вищевикладеного, суд зменшує розмір правничої допомоги, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки до 2000,00 грн. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК, понесені позивачем судові витрати на загальну суму 3362,00 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, які складаються із судового збору за пред`явлення позову -908,00 грн., 454,00 грн. судовий збір за розгляд клопотання про забезпечення позову у даній справі та 2000, 00 грн. витрати на правничу допомогу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved