Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.08.2010 в розмірі 6561,25 грн та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 31.08.2010. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою позичальника підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банком на підставі Договору про надання банківських послуг відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а позичальнику надано в користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, що додається). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі якого позичальник дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою банку. Банк свої зобов`язання за договором виконав, а саме: надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме: щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком позичальник не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Заборгованість останньої перед позивачем на момент смерті становить 6561,25 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України відповідач [PERSON] є спадкоємцем померлої, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем та прийняв спадщину, до складу якої, в тому числі, входять кредитні зобов`язання померлої позичальниці, так як відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України відповідач не відмовився від спадщини у строки, передбачені цивільним законодавством, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 25.05.2021 до спадкоємців позичальника направлено лист-претензію з вимогою сплатити заборгованість позичальника, однак жодних дій на погашення заборгованості не вчинено. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Відповідач не скористався правом на подання відзиву. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.\~174\~ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Заяви та клопотання сторін та процесуальні рішення, постановлені по справі. 12.01.2022 Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 січня 2022 року головуючим суддею у справі визначено суддю Новобузького районного суду Миколаївської області Ціпивко І.І. /а.с. 71/. На запит суду щодо доступу до персональних даних відповідача на адресу суду надійшла відповідь Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області /а.с. 73/. Ухвалою судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 18.01.2022 позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 28.01.2022. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 74-75/. Розгляд справи по суті відбувся 11.05.2021 без участі сторін Узагальнення доводів сторін та інші процесуальні дії у справі. Представник позивача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. При подачі позову клопотав про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти проведення судом заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав заяву, в якій позовні вимоги заперечив повністю, з підстав того, що не є спадкоємцем [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті останньої. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відтак суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позичальником [PERSON] була підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 31.08.2010, згідно з якою позичальник отримала кредитний ліміт у розмірі 500,00 грн (максимальний розмір 8000,00 грн) на кредитну карту «Універсальна» зі строком дії до 08/2018 включно /а.с. 19-20, 48/. Відповідно до Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» пільговий період до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) 2,5%, далі за тратами, здійсненими з 01.09.2014, 2,9%, за тратами, здійсненими з 01.04.2015, 3,6%; обов`язковий щомісячний платіж 5% від заборгованості, але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів: пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн; пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 гривень щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суми від 100 грн другий місяць поспіль і більше /а.с. 21/. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов`язується вчасно здійснювати оплату банківських послуг відповідно до Тарифів банку, здійснювати погашення заборгованості у строки та в розмірах, визначених Договором. За несвоєчасне виконання клієнтом будь-якого грошового зобов`язання за цим Договором Банк має право нараховувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожний день простроченого зобов`язання /а.с. 22-47/. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 31.05.2010, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , судом встановлено, що станом на 23.05.2019 заборгованість останньої перед банком становить 6561,25 гривень /а.с. 6-12/. Окрім того, наданою позивачем випискою по особовому рахунку [PERSON] підтверджується рух коштів по її картрахунку, в тому числі отримання та використання кредитних коштів позичальником /а.с. 13-18/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, [PERSON] померла [INFO] /а.с. 52/. 27.10.2020 за вих. № SAMDN55000035149836 Новобузькій державній нотаріальній конторі направлено претензію кредитора з проханням повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті боржника; включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком в розмірі 6561,25 грн; повідомити АТ КБ «ПриватБанк», чи звертались спадкоємці із заявами про прийняття спадщини; повідомити відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину, а також про осіб, які вже такі свідоцтва отримали /а.с. 53-54/. 20.11.2020 за вих. № 292/02-14 Новобузькою державною нотаріальною конторою АТ КБ «ПриватБанк» повідомлено, що претензію прийнято до уваги та заведено спадкову справу №16/2020. Станом на 20.11.2020 спадкоємці померлої [PERSON] в Новобузьку державну нотаріальну контору Миколаївської області не зверталися, спадкова справа після смерті останньої заведена за претензією АТ КБ «Приватбанк» /а.с. 55/. Вищезазначене підтверджується відомостями спадкової справи №16/2020 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , копію якої витребувано судом /а.с. 83-88/. Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] відповідач [PERSON] зареєстрований в с. Софіївка Новобузького району Миколаївської області з 13.06.2006 /а.с. 50-51/. Згідно з відомостями, наданими Софіївською сільською радою, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с. 73/. 18.05.2021 за вих. № SAMDN55000035149835 відповідачу [PERSON] надіслано лист-претензію з вимогою сплатити заборгованість позичальника [PERSON] , яка померла [INFO] , в розмірі 6561,25 грн /а.с. 56-50/. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з вимогою позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 31.08.2010 в порядку ст. 1282 ЦК України. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5\~ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 627\~ЦК України передбачено, що відповідно до ст.\~6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1268\~ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ч. 2 ст.\~1282\~ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за №283/8882, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Згідно з п. 4.2 Глави 9 цієї ж Інструкції доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Відповідно до частини 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як зазначив Верховний Суд у постановах від 21 серпня 2019 року в справі №320/6489/16-ц, від 06 листопада 2019 року в справі № 333/2129/17, за змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, у спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. При цьому відповідальність спадкоємця обмежена вартістю отриманого у спадок майна. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог шляхом надання доказів є однією з основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Надані позивачем докази суд визнає неналежними, оскільки ці докази не містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно не пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, Так, як на підставу для задоволення позовних вимог позивач покликається на той факт, що відповідач [PERSON] на момент смерті боржниці [PERSON] проживав разом з нею за адресою: Миколаївська область, Новобузький район, с. Софіївка, а тому відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, та як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме: протягом шести місяців від дня відкриття спадщини. Однак позивачем у позовній заяві не зазначено обсягу спадкового майна померлої позичальниці [PERSON] , а відтак не надано доказів того, що вартість спадкового майна еквівалентна або перевищує суму заявлених вимог. З отриманої на запит суду відповіді Новобузької державної нотаріальної контори №292/02-14 від 20.11.2020 судом встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена за претензією АТ КБ «Приватбанк». Спадкоємці померлої до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися /а.с. 55/. Більше того, з дослідженої судом відповіді, наданої Софіївською сільською радою за №166/02.01.04 від 03.02.2022 встановлено, що на день смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою [ADDRESS] , [PERSON] не був зареєстрований та не проживав (вибув 14.12.2017). З отриманої судом інформації в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . А відтак безпідставним є покликання позивача на те, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На підставі наведеного, враховуючи те, що позивачем не надано, а судом не здобуто доказів на підтвердження наявності та об`єму спадкового майна після смерті позичальниці [PERSON] , у межах вартості якого спадкоємець останньої несе відповідальність перед кредитором, та інші обставини, встановлені судом при дослідженні поданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, оскільки відповідач, не проживав із спадкодавцем спільно на момент відкриття спадщини, не отримавши від спадкодавця у спадщину жодного майна, не набув статусу спадкоємця, і як наслідок, у нього відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлого позичальника [PERSON] , а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Щодо судових витрат. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Так, згідно з ч. 1 та ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», а тому судові витрати, понесені позивачем, слід віднести на його рахунок. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: dismissed