Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом з вимогою позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його дітей [PERSON] та [PERSON] , посилаючись на наступне. 14 серпня 2019 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, від якого в них народилося двоє дітей, які є неповнолітніми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Їхні з відповідачем стосунки не склалися, у зв`язку з чим позивачка звернулася де суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. У зв`язку з тим, що відповідач не допомагав їй матеріально забезпечувати родину та дітей, вона була вимушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. З моменту народження старшого сина, відповідач не проявляв по відношенню до дитини батьківської опіки та турботи, самоусунувся від виконання сімейних обов`язків. На даний час місце знаходження відповідача їй невідоме, він не бажає спілкуватися з сім`єю. Крім цього, під час спільного проживання він регулярно проявляв по відношенню до позивачки агресію, яку згодом став проявляти і по відношенню до дитини. Він не надає згоду на реєстрацію місця проживання молодшої дитини [PERSON] , що в подальшому може негативно вплинути на права її дитини, в тому числі і на відвідування дитячого садочка, прийняття до школи та ін. Так як відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, на даний час є підстави для позбавлення його батьківських прав по відношенню до його неповнолітніх дітей. На даний час [PERSON] зареєстрована та проживає разом зі своєю родиною (мати та батько) за адресою: [ADDRESS] , не працює та знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Як вбачається з акту обстеження від 05.05.2021 року, складений депутатом Фонтанської СР Вавіловою А.Ю., позивачка проживає разом з дітьми, батьком, матір`ю, сестрою з 2019 року. Родина добропорядна, конфліктів з сусідами не було. Чоловік з ними не проживає, участі у вихованні дітей не приймає. Таким чином, на думку позивачки, зібрано достатньо доказів, які дійсно підтверджують про наявність обґрунтованих підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. 09.11.2021 р. від представника відповідача надійшов відзив, в якому він зазначив, що вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з підстав викладених нижче. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його синів фактично обґрунтовуються тим, що відповідач не проявляв по відношенню до дітей батьківської опіки та турботи, самоусунувся від виконання сімейних обов`язків. Крім цього, позивачка стверджує, що відповідач не надає матеріальної допомоги та не виконує свої батьківські обов`язки. Однак, дані твердження позивачки є безпідставними та нічим необґрунтованими, адже через невелику різницю у віці дітей, позивачка змушена була весь час знаходитися у декретній відпустці та здійснювати догляд за дітьми. У зв`язку з цим, проживаючи однією сім`єю, відповідач був єдиним годувальником сім`ї, та змушений був весь час працювати. Втім не дивлячись на цей факт, він завжди проявляв заінтересованість до дітей, піклувався про їх здоров`я, фізичний і духовний розвиток, займався їх вихованням. Після розірвання шлюбу, за спільною згодою сторін, діти залишилися проживати разом з матір`ю. При цьому, не зважаючи на той факт, що відповідач проживає окремо від дітей, окрім встановленого рішенням суду розміру аліментів, позивач також надає синам додаткову матеріальну допомогу у вигляді придбання одягу, взуття, іграшок, книжок, а також в разі потреби ліків в період, коли діти хворіють. Однак, звісно ж ніяких розписок з колишньої дружини він не бере. Більше того, відповідач бажає брати активну участь у житті своїх дітей, спілкуватись з ними проводити спільно час та займатись їх вихованням. Однак у зв`язку із негативними стосунками між ним та позивачкою, відповідач не може спілкуватись з дітьми, так як позивачка заради задоволення власних амбіцій, маніпулює дітьми в частині надання можливості батькові бачитися з ними. Так, попри бажання, всі спроби приймати участь у вихованні дітей і врегулювання питання мирним шляхом, були відкинуті. Позивачка не надає у добровільному порядку згоди на побачення батька з дітьми. При цьому, неодноразові спроби відповідача побачитися з дітьми, завжди закінчувалися гучними сварками та з`ясуваннями відносин. Намагаючись дізнатися хоч якусь інформацію про дітей, відповідач телефонує до позивачки та її батьків, однак ані матір дітей, ані її батьки взагалі нічого не розповідають про дітей. Більше того, вони здебільшого взагалі ігнорують дзвінки від відповідача, та налаштовують всіх родичів проти нього. На даний час відповідач докладає максимум зусиль по відновленню добрих відносин з дітьми, регулярних побачень та спілкувань з ними. Так, на сьогоднішній день службою в справах дітей за заявою відповідача вирішується питання щодо встановлення режиму спілкування батька з дітьми. Відповідач на даний час не несе жодної загрози життю дітей, здоров`ю або їх нормальному фізичному чи психічному розвитку, він не зловживав та не зловживає на даний час алкогольними напоями, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра з приводу будь-яких захворювань, не хворіє на інфекційні захворювання. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, свідчить про його інтерес до дитини. У наданих позивачкою відповідях на відзив 09.12.2021 р. та 25.01.2022 р., вона зазначає, що відповідач у тексті відзиву не зазначає жодної фактичної обставини справи, а просто здійснив технічну роботу щодо посилань на норми діючого законодавства. Вважає, що заявлений відзив носить виключно формальний характер та не відображує відношення відповідача до своїх малолітніх дітей, він виконаний не самим відповідачем, а його представником, що свідчить про незаінтересованість батька у розгляді даної справи. Так, з моменту народження старшої дитини відповідач всіма можливими способами ухилявся від виконання батьківських обов`язків, не проявляв батьківської турботи та піклування по відношенню до дітей, не брав на себе відповідальність за матеріальне забезпечення родини. Тобто відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Дані обставини вимусили її звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини до досягнення молодшою дитиною 3-річного віку. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.08.2021 року по справі № 504/1475/21 було задоволено її позовні вимоги та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 2000,00 гривень на дитину. Дана сума є просто надзвичайно малою, адже ціни на дитячі товари суттєво більші, ніж на дорослі. При цьому відповідач також всіма можливими способами намагався зменшити суму аліментів, яка підлягає стягненню, посилався на те, що він не працює і в нього немає заробітку. Однак, дане рішення суду відповідачем не виконується, він має заборгованість зі сплати аліментів і не намагається вирішити питання щодо її погашення. На даний час позивачка звернулася до виконавця із заявою про видачу їй розрахунку боргу по аліментам. Після отримання відповідного розрахунку від виконавця його буде надано суду. Щодо посилань відповідача на ті обставини, що нібито вона здійснює перепони для нього щодо спілкування з дітьми. Дані обставини нічим не підтверджуються та є надуманими, відповідач не бажає спілкуватися зі своїми дітьми та не вжив жодних дій для відновлення стосунків, їй достовірно відомо, що він вживає наркотичні речовини, адже під час їхнього спільного проживання, вона була свідком дії цих препаратів. Після вживання даних речовин він поводить себе агресивно, неодноразово застосував до неї та дітей грубу фізичну силу. Коли він приходив додому, очі були червоні, розширені зіниці, агресивно себе поводив, погано координувався в рухах. Були спроби самогубства. Погрожував, що забере дітей та вони її більше не побачать. Крім цього відповідач ходить з ножем та ріже собі руки, тобто свідомо завдає собі болю, позивачка боїться за своє життя та життя дітей. Тобто відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Враховуючи, що старшій дитині 2 роки, а молодший син ще не досяг 1 року, діти потребують постійного контролю та уваги, в тому числі - для забезпечення їх власної безпеки. Відповідач ніколи не цікавився дітьми та активізувався тільки після того, як позивачка звернулася до суду з позовами про стягнення аліментів та про позбавлення батьківських прав. При цьому відповідачем було укладено угоду про надання правової допомоги з адвокатами, він сплачує кошти за ці послуги, які не є дешевими. Тобто відповідач замість того, щоб сплатити аліменти своїм дітям та відновити нормальні стосунки зі своєю родиною, оплачує діяльність захисника, яка полягає у підготовці формальних заперечень та професійної участі у судових засіданнях. [PERSON] не може бути присутньою в судовому засіданні, так як їй немає з ким залишити синів. Поведінка відповідача є просто аморальною та антисоціальною. Крім цього, ще раз звертає увагу суду на ті обставини, що відповідач не надає їй згоди на реєстрацію місця проживання дитини, тому вона не може претендувати на те, щоб отримати направлення до дитячого садочку, обмежена щодо медичного обстеження дитини та ін. Вона вважає, що такі дії відповідача свідчать про те, що він умисно звужує права та свободи своєї дитини, що в свою чергу є підставою для обмеження його батьківських прав. Позивачка звертає увагу суду на той факт, що висновок органу опіки та піклування за даною категорією справ має рекомендаційний характер та оцінюється зі всіма іншими доказами у сукупності (с. 19 СК України). Крім того, позивачкою буда надана довідка про заборгованість [PERSON] по аліментам станом на січень 2022 року, сукупний розмір яких становить 24786,72 та 17908,28 грн. На підтвердження того, що відповідач вживає наркотики та ріже собі руки, позивачкою була надіслана флешка зі скріншотами фотографій та переписки відповідача. 08.02.2022 р. від Служби у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області надійшов Висновок від 21.10.2021 р. про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Від сторін по справі надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.08.2019 р. (а.с. 8), за час якого у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9,10). На даний час позивачка з дітьми проживає разом зі своєю родиною (мати та батько) за адресою: [ADDRESS] , окремо від відповідача. Служба у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області вважає недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітніх дітей. Також в матеріалах справи наявний відзив по справі, згідно якої [PERSON] заперечує проти позбавлення його батьківських прав. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Позивачка в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, послалася на те, що відповідач систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх синів, не надає матеріальної допомоги на їх утримання та вживає наркотичні засоби, що спростовується висновком Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області від 21.10.2021 року про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Таким чином, в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що відповідач вживає наркотичні засоби, здійснював замахи на самогубство чи агресивно поводив себе у відношенні до своєї сім`ї. З наведених обставин, суд критично ставиться до викладених у позові пояснень позивача щодо негативної характеристики відповідача, оскільки вони не найшли своє підтвердження в судовому засіданні. Ухиленням від виконання обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своїх дітей в матеріалах справи відсутні. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно його синів є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача, не забезпечуватиме інтересів самих дітей. Позивачка не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її батька по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним. З урахуванням вищевикладеного,суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків та веде аморальний спосіб життя, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed