Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Позивачі на задоволенні позову наполягали, просили про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO] ; копія свідоцтва про одруження [PERSON] із [PERSON] ; копія заповіту від 05.12.2018р., оформленого на ім`я [PERSON] та [PERSON] ; копія заяви [PERSON] від 11.12.2019р. про відмову від спадщини після смерті чоловіка; копія заяви [PERSON] від 11.12.2019р. про прийняття спадщини за заповітом; копія заяви [PERSON] від 17.12.2019р. про прийняття спадщини за заповітом; копія державного акту серії ОД №019653 від 31.01.2005р. на право власності на земельну ділянку - земельну ділянку площею 2,56 га, розташовану на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області (масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] ), виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія державного акту серії ЯА №274900 від 10.11.2005р. на право власності на земельну ділянку - земельні ділянки загальною площею 3,02 га, розташовані на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копії постанов нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.01.2022р.; відповідь завідувачки Ренійської райдержнотконтори від 02.04.2022р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 14.01.2020р. - інформація відсутня; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 14.01.2020р. - інформація про видачу свідоцтва про право на спадщину - відсутня; копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 14.01.2020р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 01.04.2022р. (дата заведення спадкової справи після смерті [PERSON] - [INFO] ). Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] у справі являються дітьми [PERSON] , відповідачка [PERSON] - є вдовою померлого. За життя [PERSON] належало наступне майно: -земельна ділянка площею 2,56 га, розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області (масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] ), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ОД №019653 від 31.01.2005р. на право власності на земельну ділянку; -земельні ділянки загальною площею 3,02 га, розташовані на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ЯА №274900 від 10.11.2005р. на право власності на земельну ділянку. На випадок смерті [PERSON] розпорядився належним йому майном, 05.12.2018р. склав заповіт на ім`я позивачів, [INFO] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявами про її прийняття за заповітом. Про це свідчать їхні заяви про прийняття спадщини, подані нотаріусу 11.12.2019р. та 17.12.2019р. Проте, незважаючи на своєчасне звернення із заявами, оформити спадщину неможливо у зв`язку із тим, що у позивачів відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Крім того, як з`ясувалося під час розгляду даної справи, вищевказаний заповіт був посвідчений секретарем виконкому Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області в реєстрі за №127 від 05.12. 2018р., але його не було внесено до Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), у зв`язку із чим прийняття спадщини позивачами слід розглядати, як таке, що відбулося за законом. Відповідачка (дружина померлого) 11.12.2019р. подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини, на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформили позивачі - спадкоємці першої черги за законом. У нинішній час, при зверненні позивачів до нотаріуса для отримання свідоцтв про право на спадщину, їм в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки, про що 18.01.2022р. нотаріусом були винесені відповідні постанови. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса. Отже, після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, можуть звернутися тільки спадкоємці. Таким чином, позивачі прийняли спадщину за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого [PERSON] і вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їх доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Так, судом було встановлено, що після смерті [PERSON] його діти, як спадкоємці першої черги за законом, у передбачений законом строк для прийняття спадщини звернулися до нотаріальної контори із відповідними заявами про прийняття спадщини, отже, вони прийняли спадщину юридично, в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як було встановлено судом, позивачі у справі являються спадкоємцями першої черги за законом. Крім того, за життя [PERSON] склав заповіт на ім`я позивачів, але він не був належним чином зареєстрований у Спадковому реєстрі. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачі звернулися до нотаріальної контори із відповідними заявами. Як зазначили позивачі, після смерті [PERSON] у них були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідні свідоцтва позивачі також не мають можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачі прийняли спадщину юридично, оскільки їхня воля, як спадкоємців за законом (у тому числі і за заповітом), була виражена у подачі ними заяв про прийняття спадщини, їхніх діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на земельні ділянки, використовування їх за цільовим призначенням тощо). Крім того, після смерті [PERSON] позивачі добровільно домовилися про поділ спадщини між собою, який по суті не протиріччить варіанту розподілу спадкового майна, вказаному заповідачем у заповіті. Так, позивачка [PERSON] прийняла спадщину та претендує на її оформлення в частині земельної ділянки площею 2,56 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, позивач [PERSON] просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на інші спадкові земельні ділянки загальною площею 3,02 га., виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Таким чином, позивачі прийняли спадщину за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки своєчасно подали заяви про прийняття спадщини, прийняли її за законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачі являються суб`єктами набуття права власності на земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їхні вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Outcome: approved