Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

У січні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Екором Авіа» (далі - ТОВ «Екором Авіа») про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 42 723 грн. 24 коп., заборгованості за невикористану щорічну відпустку у розмірі 10 212 грн. 04 коп. та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 29.10.2020 року по 25.01.2021 року у розмірі 17 142 грн. 60 коп. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказував, що у період з 13.08.2018 року по 28.10.2020 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Екором Авіа». Відповідно до наказу ТОВ «Екором Авіа» від 28.10.2020 року №4 позивач був звільнений з посади начальника департаменту логістики та митного оформлення за згодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України. Позивач вказує, що під час його знаходження у трудових відносинах із відповідачем з боку останнього не була нарахована і не виплаченазаробітна плата, розрахункові за 53 дні невикористаної щорічної відпустки у період трудових відносин з 13.08.2018 року по 28.10.2020 року. При цьому, в день звільнення 28.10.2020 року ТОВ «Екором Авіа» не повідомив про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив їх виплату. Таким чином, позивач зазначає, що роботодавцем було порушено вимоги чинного законодавства під час його звільнення, а відтак просив про задоволення позовних вимог. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві. Представники відповідача в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання ТОВ «Екором Авіа» повідомлялись належним чином, відзиву на позовну заяву та письмових доказів на спростування позовних вимог не подали. В судовому засіданні обговорено питання щодо можливості проведення засідання за відсутності представника відповідача та ухвалення заочного рішення у справі. Вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. Із копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що останнійу період з 13.08.2018 року по 28.10.2020 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Екором Авіа». Згідно наказу ТОВ «Екором Авіа» від 28.10.2020 року №4 позивач був звільнений з посади начальника департаменту логістики та митного оформлення за згодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - цев инагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно даних довідки Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України в звітному 2020 році у період з квітня до звільння в жовтні 2020 року [PERSON] не нараховано заробітної плати, при цьому в січні, лютому цього року заробітна плата позивача складала по 6000 грн., на місяць, в березні сплачено 2571 грн. 43 коп., а в жовтні цього року 2133 грн. 82 коп. В судовому засіданні відповідачем не спростовано вказаних відомостей та не доведено протилежного, а отже на користь [PERSON] з ТОВ «Екором Авіа» підлягає стягненню не нарахована та не виплачена заробітна плата. При цьому, суд не погоджується з розрахунками позивача, оскільки з огляду наявну довідку невиплачена заробітна плата останнього мала місце за 6 місяців, а тому обраховується за період квітень - вересень і, з врахуванням щомісячної заробітної плати позивачав січні, лютому,звітного 2020 рокускладає (6000 грн. *6 =36 000 грн.) Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середньоденна заробітна плата позивача визначається на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 за два повні останні місяці роботи позивача. Згідно з пунктом 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. При цьому, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З урахуванням 42 відпрацьованих робочих днів у лютому та березні 2020 року, заробітна плата за які береться для розрахунку, середньоденна заробітна плата [PERSON] склала 204 грн. 81 коп. Розрахунок виплати за час затримки розрахунку при звільненні позивач проводить і просить стягнути за період з моменту звільнення 29.10.2020 року до дня звернення до суду 25.01.2021 року, тобто за 60 робочих дні. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, враховуючи все вищезазначене, беручи до уваги розрахуноксередньоденної заробітної плати [PERSON] здійсненої судом та період для розрахунку затримки запропонований самим позивачем, суд вважає за потрібне стягнути з ТОВ «Екором Авіа»12 244 грн. 86 коп.середнього заробітку за час затримки розрахунку (204 грн. 81 коп. *60 = 12 244 грн. 86 коп.) Положеннями ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на підтвердження тих обставин, які вказує у позовній заяві, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову. В судовому засіданні не підтверджено жодним належним та допустимим доказом факт невикористання щорічної відпустки у період трудових відносин з 13.08.2018 року по 28.10.2020 року та неотримання за це грошової компенсації. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб які їх понесли, пропорційно до задоволеної частини вимог. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути на користь [PERSON] , сплачений судовий збір за вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 908 грн., а в дохід держави судовий збір у розмірі 2 481 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial