Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-01 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач1), Іркліївської сільської ради (далі - відповідач2) про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки та про визнання права власності в порядку спадкування. В обгрунтування позовних вимог зазначалося, що позивач та відповідач являються рідними сестрами. Крім цього, позивач мала родичів: матір - [PERSON] , сестру матері - [PERSON] , чоловіка сестри матері - [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , якому рішенням Кліщинської сільської ради народних депутатів було передано у власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,25 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] не встиг завершити процедуру приватизації вказаної земельної ділянки, правовстановлюючого документу не отримав. Спадщину після смерті останнього прийняла його дружина [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Крім цього, [PERSON] являлася власником житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняла її рідна сестра (мати позивача) [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою. Проте, остання не оформила свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок та браком коштів. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Позивач являється єдиним спадкоємцем після смерті останньої. З метою оформлення спадкових справ, позивач звернулася до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук О.Б. проте отримала відмову у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на приписи цивільного законодавства, позивач звернулася до суду та просить визнати за нею право на завершення процедури приватизації земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,25 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, направила до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, розгляд справи просила проводити за її відсутності. У підготовче засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, направила до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просила проводити за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. У підготовче засідання представник відповідача Іркліївської сільської ради не з`явився, направив до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просив проводити за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті (а.с. 23). Відповідно до архівного витягу із рішення Кліщинської сільської ради народних депутатів № 3-ХХІІ від 10 квітня 1996 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянами села Кліщинці» [PERSON] передано у приватну власність безкоштовно земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,25 га (а.с. 25).. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на право на звершення процедури приватизації вищезазначеної земельної ділянки. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , відповідно при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК УРСР. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За життя [PERSON] заповіту не складав. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з положеннями ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Абзацом 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність), є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно з листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори № 43/01-16 від 10 березня 2022 року, який надійшов у відповідь на запит суду, після смерті [PERSON] заяв про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини в нотаріальну контору не поступали, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 60). Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 23 квітня 1950 року (а.с. 75) та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а.с. 22), [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Відповідно до довідки виконкому Іркліївської сільської ради Черкаської області № 402 від 29 вересня 2021 року [PERSON] до дня своєї смерті проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день смерті, крім нього в будинку була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON] (а.с. 24). Отже, судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, в результаті чого набула право на завершення процедури приватизації земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,25 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25 листопада 2003 року (а.с. 26). Відповідно до довідки виконкому Іркліївської сільської ради Черкаської області № 401 від 29 вересня 2021 року будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , числився за [PERSON] . Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та, як було встановлено судом, на право завершення процедури приватизації земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,25 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яке [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] та на яку не встигла закінчити процедуру приватизації. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , відповідно при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК УРСР. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За життя [PERSON] заповіту не складала. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно з положеннями ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від лютого 1950 року (а.с. 21) [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , яка, як вже було встановлено судом, вподальшому уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Крім цього, згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 червня 1950 року [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] Вподальшому [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , після укладення шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а.с. 20) Отже, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] являється рідною сестрою [PERSON] , остання, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, являється спадкоємцем другої черги після смерті [PERSON] . Відповідно до довідки виконкому Іркліївської сільської ради Черкаської області № 403 від 29 вересня 2021 року [PERSON] проживала одиноко і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 34). Відповідно до відомостей спадкової справи після смерті [PERSON] , яка була надана на запит суду, із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої до Чорнобаївської державної нотаріальної контори 13 травня 2004 року звернулася [PERSON] (а.с. 64), якій було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 3,43 га та 3,43 га, розташовані на території Кліщинської сільської ради і на право на майновий пай у майні КСП ім. Старицького розміром 8738,00 грн. (а.с. 78). Судом встановлено, що [PERSON] , як спадкоємець другої черги, прийняла спадщину після смерті своєї рідної сестри [PERSON] , отже отримала право, зокрема, на завершення процедури приватизації земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,25 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що належало [PERSON] , померлому [INFO] , на підставі рішення Кліщинської сільської ради народних депутатів № 3-ХХІІ від 10 квітня 1996 року, яке після його смерті успадкувала [PERSON] та право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 березня 2019 року (а.с. 35). За життя [PERSON] заповіт не складала. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 травня 1962 року (а.с. 13), [PERSON] являється матір`ю [PERSON] , яка вподальшому уклала шлюб із [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28 вересня 1990 року (а.с. 14). Як зазначає у своїй позовній заяві позивач [PERSON] та що не заперечується відповідачем [PERSON] , останні являються рідними сестрами. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2.ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивач, у відповідності до вимог ст. 1261 ЦК України, являється спадкоємцем першої черги. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 11524 від 01 грудня 2021 року [PERSON] була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] (а.с. 36). Крім цього, як вбачається із листа приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Левчук О.Б. № 30/02-14 від 28 січня 2020 року (а.с. 37) та постанови приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Левчук О.Б. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 03 грудня 2021 року (а.с. 38), із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса звернулася [PERSON] . Останній було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім цього, приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Левчук О.Б. було встановлено, що [PERSON] являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2022 року витребувано у приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук О.Б. копію спадкової справи [PERSON] . Проте, станом на момент розгляду справи вказана ухвала залишилась невиконаною. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про нотаріат» нотаріус має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Статтею 68 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Спадкоємці за законом, які позбавлені можливості подати документи, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства, можуть бути за письмовою згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину і подали докази родинних, шлюбних чи інших відносин із спадкодавцем, включені до свідоцтва про право на спадщину. Шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій або недбалості приватного нотаріуса, відшкодовується в повному розмірі (ст. 27 Закону України «Про нотаріат»). З огляду на вищевикладене, враховуючи, що місцем діяльності приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук О.Б. являється м. Вишгород, Київська область, на території якого велися активні бойові дії внаслідок військової агресії Російської Федерації, а тому виконання ухвали Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2022 року виявилося не можливим, а також те, що нотаріус являється уповноваженою державою особою на вчинення нотаріальних дій, до кола його обов`язків відноситься встановлення кола осіб спадкоємців після смерті особи, за неналежне вчинення визначених законом обов`язків нотаріуси несуть встановлену законом відповідальність, суд вважає за можливе взяти до уваги відомості, які містяться у листі приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Левчук О.Б. № 30/02-14 від 28 січня 2020 року та постанові приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Левчук О.Б. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 03 грудня 2021 року, відповідно до яких встановлено, що [PERSON] являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Крім цього, судом враховується що відповідачем [PERSON] визнано у повному обсязі позовні вимоги [PERSON] . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи вищевикладене, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на визнання позову відповідачами, а також на те, що [PERSON] , потім його спадкоємець [PERSON] та спадкоємець останньої [PERSON] при житті не встигли зареєструвати право власності на земельну ділянку та на відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем у порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації земельної ділянки та право власності на житловий будинок. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved