Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що є надавачем послуг з теплозабезпечення для населення північної частини м. Суми. Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20.05.2011 року позивача визнано виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах території обслуговування, у тому числі житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води і абонплати (плати за приєднане теплове навантаження) споживалися відповідачами у повному обсязі. Для проведення нарахувань і розрахунків за надані послуги на ім`я відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Загальний розмір заборгованості, з врахуванням оплат, за період з 01.08.2000 р. по 30.11.2018 р. включно згідно особового рахунку становить 50752,39 грн., яка складається з заборгованості за централізоване опалення 18227,98 грн., постачання гарячої води 29354,79 грн., абонплата (плата за приєднане теплове навантаження) 3169,62 грн. Станом на 15.01.2019 р. заборгованість не погашена, тому позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку вказану заборгованість і у дольовому порядку судові витрати у розмірі 1921 грн. У судове засідання представник позивача АТ «СМНВО» не з`явився. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали відзив на позов, просили застосувати строки позовної давності, просили відмовити у задоволенні позову. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 376 від 01.08.2000 Дирекція «Котельна Північного промислового вузла ВАТ «СНВО ім. М.В. Фрунзе» була надавачем послуг з теплозабезпечення населення Північної частини м. Суми. Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 20.05.2011 р. №322 позивача визначено виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах території обслуговування. Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе», правонаступника Відкритого акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе», а Дирекція «Котельна Північного промислового вузла» є структурним підрозділом позивача. ПАТ «Сумське НВО» визнано виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах території обслуговування, у тому числі житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради №322 від 20.05.2011. Згідно довідки № 348 /01112018-30121899, що видана Міським єдиним інформаційно-розрахункового центром, [PERSON] - відповідач -1 є власником квартири [ADDRESS] . Крім відповідача-1, у вищевказаній квартирі, зареєстрована: [PERSON] , [INFO] (відповідач-2) (а.с.12). Відповідачі в період з 01.08.2000 р. по 30.11.2018 р включно за адресою: [ADDRESS] , отримували послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, оплату за які здійснювали частково, внаслідок чого утворилася заборгованість. Станом на 15.01.2019 р. заборгованість відповідачів становить 50752,39 грн. та складається з заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у сумі 18227,98 грн., гарячого водопостачання у розмірі 29354,79 грн., абонплати (плату за приєднане теплове навантаження) у розмірі 3169,62 грн., що підтверджується обіговою відомістю про заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] /а.с.28-42/ Відповідно до вимог ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ст. 322 ЦК України на власника покладено тягар утримання майна: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ця статті зобов`язує власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Відповідно до ст. 160 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України №630 від 21.07.2005 року, розрахунковим періодом для оплати комунальних послуг є календарний місяць. Плата за послуги вносить не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Положеннями частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України та відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України від 16.01.2013 р. № 10-70/0/4-13 встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови в позові. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачами у відзиві заявлено про застосування строків позовної давності у справі, тому суд приходить до висновку, що у позов задоволенню не підлягає з вищевказаних підставі.

Outcome: dismissed