Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей служби у справах дітей Тернопільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 червня 2012 року сторони уклали шлюб, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/11294/17 від 07 листопада 2017 року було розірвано. У шлюбі у них народилося двоє дітей, які на даний час є малолітніми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Постановою апеляційного суду Тернопільської області у справі № 607/12660/17 вирішено питання стягнення аліментів на утримання дітей, відповідно до якого позивач щомісячно їх сплачує в розмірі 1/3 частини усіх розмірів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вказує, що свої аліментні зобов`язання виконує, відповідний розмір аліментів стягується із його заробітної плати. Натомість відповідачка вже тривалий час, практично із моменту розлучення, порушує права позивача - [PERSON] як батька дітей. У зв`язку із практично повною забороною бачитися із синами, він у вересні 2018 року звернувся у Службу у справах дітей Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області із заявою про встановлення графіку спілкування із дітьми, так як вони на той час проживали із батьками відповідачки у с. Покропивна Козівського району. Розпорядженням Голови Козівської районної державної адміністрації № 302-од від 21 вересня 2018 року, [PERSON] встановлено графік побачень із дітьми, а саме у суботу та неділю, два рази на місяць (через тиждень) з правом забирати дітей за місцем свого проживання. Коли позивач вперше приїхав до дітей, виявилося, що відповідачка із синами виїхала. Тоді він самотужки через знайомих почав її розшукувати. Відвідавши ЖЕК з метою отримання довідки для роботи, [PERSON] дізнався, що його діти знятті 28 вересня 2018 року з реєстрації без його відома в с. Раків Долинський район Івано-Франківська область. У відповідь на адвокатський запит, позивач отримав відомості про підстави здійснення реєстраційних дій щодо зняття та взяття малолітніх дітей Раківською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області, відповідно до яких він дізнався, що відповідачка вже уклала шлюб з іншим чоловіком, по місцю проживання якого зареєструвала дітей. Коли позивач приїхав побачити своїх дітей, його не впустили навіть на подвір`я, в той час діти були в хаті разом із батьком нового чоловіка відповідачки. Останньої там не було, оскільки вона поїхала в район на базар. В телефонній розмові [PERSON] отримав відповідь, що дітей він не побачить, а рішення служби не має значення, так як воно винесене Козівським районом, а місце їх реєстрації вже інше. Тоді [PERSON] знову звернувся у Службу у справах дітей Козівської районної державної адміністрації із заявою від 16 грудня 2018 року про необхідність супроводу служби для виконання розпорядження та з метою профілактичної бесіди із відповідачкою у справі. У відповідь отримав листа, відповідно до якого було рекомендовано звернутися у службу у справах дітей за місцем проживання (перебування) дітей. В усному ж порядку позивачу вказали, що розпорядження є діючим, та фактично воно діє на всій території України. У лютому 2019 року відповідачка зателефонувала позивачу [PERSON] і попросила забрати її в м. Тернопіль, вказавши, що їй і дітям там погано. Позивач зареєстрував дітей та відповідачку у своєму житлі та вони відносно нормально почали жити заново. В кінці жовтня 2019 року [PERSON] знову забрала дітей і зараз живе на орендованій квартирі, однак адреси не вказує позивачу та знову ж категорично забороняє бачитись із дітьми. При відмові покликається на те, що всі зустрічі повинні відбуватись із її присутністю, а вона не має часу на такі зустрічі. Такі дії відповідачки призвели до того, що позивач придбав подарунки на [PERSON] , однак дітям вручити не міг, так як часу на зустрічі у [PERSON] не було. Позивач вважає, що це все призводить до порушення його прав щодо дітей та відповідно і виконання ним своїх батьківських обов`язків. Крім того, дітям суворо заборонено спілкуватись з ним навіть за допомогою телефонного зв`язку, хоча телефон у старшого сина є. Вважає, що така поведінка відповідачки є неприпустимою відносно дітей, які мають право отримувати і батьківську опіку. Позивач у свою чергу виконує лише обов`язок щодо сплати аліментів, так як іншої змоги у піклуванні дітей не має. З огляду на вказане, [PERSON] просив суд зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні із синами, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , особисто чи іншим можливим способом, в тому числі і за допомогою телефонного зв`язку та встановити наступний графік спілкування із дітьми: п`ятниця з 17.00, субота та неділя два рази на місяць із можливістю залишення дітей на ніч без супроводу матері по місцю фактичного проживання батька; 5 днів поспіль на період осінніх, зимових та весняних канікул по місцю проживання батька; не менше 14 днів поспіль на період літніх канікул зокрема і з метою курортно-санітарного відпочинку без супроводу матері; зобов`язати [PERSON] повідомляти про місце проживання дітей, у разі зміни свого фактичного місця проживання; зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні із дітьми, в тому числі і за допомогою телефонного зв`язку. Ухвалою судді від 14 січня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей служби у справах дітей Тернопільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 02 лютого 2021 року судом зареєстровано відзив на позову заяву, у якому відповідачка [PERSON] просила позовні вимоги задовольнити частково, графік побачень з дітьми, години та дні позивачу встановити тільки за домовленістю з нею та в її обов`язковій присутності у вільні години від роботи. Вважає, що такий запропонований графік побачень з дітьми є найбільш ефективний, гуманний і буде носити контрольований та виховний характер тільки в інтересах малолітніх дітей - сина [PERSON] та сина [PERSON] . Покликається на те, що позивач [PERSON] не вказав фактичного свого місця перебування та проживання, тому відповідачці не відомо, де під час зустрічей із батьком будуть перебувати малолітні діти, який там стан приміщення, яке буде надано харчування та які особи також там перебуватимуть. Крім цього вказала, що позивач [PERSON] вигнав її та малолітніх дітей з квартири [ADDRESS] , тому вони вже тривалий час, починаючи з вересня 2017 року, проживають на орендованій квартирі по [ADDRESS] . Позивач не оплачує дитячий садок, який відвідує син [PERSON] , не приходить до школи старшого сина [PERSON] , не цікавиться його навчанням та поведінкою, не відвідує батьківські збори, не приводить та не забирає дітей з садочка та школи. Додатково відповідачка повідомила, що зі слів класного керівника [PERSON] , якій розповів син [PERSON] , [PERSON] стало відомо, що у вересні 2020 року [PERSON] забрав дітей до своїх батьків в село Теребовлянського району на вихідні дні. Під час перебування дітей там, 21 вересня 2020 року, до житлового будинку бабці та дідуся приходили незнайомі особи і розпивали в присутності дітей спиртні напої, за дітьми ніхто не дивився. Відповідачка вважає, що побачення та спілкування батька [PERSON] із дітьми в порядку, який він пропонує в позовній заяві буде перешкоджати нормальному розвитку дітей. Крім цього просила зауважити те, що працює на посаді фельдшера з медицини Тернопільської станції швидкої допомоги, в неї встановлений позмінний графік роботи, тому побачення з дітьми для позивача слід погоджувати з нею і тільки в її присутності в квартирі [ADDRESS] , в дитячих закладах та приміщенні школи, а у вихідні дні за домовленістю із нею і тільки в її присутності. 11 лютого 2021 року судом зареєстровано відповідь на відзив на позовну заяву, у якому позивач спростував викладене відповідачкою у відзиві за позовну заяву. Зокрема, зазначив, що останній раз він відвозив дітей до своїх батьків 12 липня 2020 року, жодних побачень із дітьми з того часу із батьками позивача не було. Тобто, зустрічей у вересні на вихідні із батьками позивача не було. Також позивач ставить під сумнів достовірність доповідних записок класного керівника із наведеною у них інформацією. [PERSON] жодного разу не вчиняв протиправних дій щодо дітей. Вважає, що відповідачка фактично маніпулює дітьми і, знаючи ставлення позивача до дітей, завдає йому моральну шкоду, не даючи можливості спілкуватись із ними. Просив звернути увагу, що в даному випадку зустрічі із дітьми можливі лише за відсутності відповідачки, діти прихильні до батька. В свою чергу спілкування із відповідачкою не складається і постійні крики в бік позивача негативно впливатимуть на психологічний стан дітей, які в цей час бояться криків матері та не знають як діяти. 22 лютого 2022 року [PERSON] подала заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. У вказаному запереченні, окрім вже наведеного у відзиві на позовну заяву, додатково повідомила, що [PERSON] 13 квітня 2017 року застосував до неї фізичну силу та наніс їй тілесні ушкодження, за її заявою було внесено відомості до ЄРДР і відкрито кримінальне провадження за ознаками ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК України) відносно [PERSON] , але, враховуючи її відношення до батька дітей, сторони примирилися і була винесена постанова про закриття кримінального провадження. Ухвалою судді від 26 лютого 2021 року матеріали цивільної справи № 607/448/21 надіслано Управлінню сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради для надання письмового висновку у цивільній справі. 30 листопада 2021 року на адресу суду було повернуто матеріали справи без надання висновку органу опіки та піклування через неявку позивача та засідання комісії. Ухвалою судді від 13 січня 2022 року матеріали цивільної справи № 607/448/21 повторно надіслано Управлінню сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради для надання письмового висновку у цивільній справі. 14 лютого 2022 року Управлінням сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської радисуду надано висновок органу опіки та піклування у справі № 607/448/21. Протокольною ухвалою, постановленою у підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 23 березня 2022 року, без видалення до нарадчої кімнати, судом закрито підготовче провадження у цивільній справі № 607/448/21та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Дяків О. Я. позов підтримала та просила задоволити з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву. Відповідачка [PERSON] , її представник, адвокат Бутрин С. В., у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, у редакції, зазначеній у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву. Відповідачка вказала, що не заперечує щодо зустрічей батька із дітьми без ночівель, 2 години у суботу та 3 години в неділю за бажанням дітей у її присутності. Під час зустрічей позивач повинен обов`язково дотримуватись дієти для старшого сина і не відвозити дітей до своїх батьків, які живуть за містом. Представник третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей служби у справах дітей Тернопільської міської ради у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання, у якому просив справу розглядати без його присутності за наявними матеріалами у справі. Висновок органу опіки та піклування повністю підтримує. Свідок [PERSON] суду показала, що є колегою відповідачки по роботі, вони знайомі близько восьми років. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що дітей остання виховує сама, лікує, водить в школу, дбає про них. [PERSON] розповідала, що мала конфлікти із колишнім чоловіком, який фінансово у вихованні дітей не допомагає. Колишнього чоловіка відповідачки свідок знає заочно. Зі слів [PERSON] свідок знає, що він одружений, чи має дітей, їй не відомо. [PERSON] говорила, що дітьми він не займається. Коли забирав дітей в село до батьків, то діти там бачили, як дорослі розпивали чи продавали алкоголь, через це були проблеми у школі. Неодноразово [PERSON] забирала дітей зі школи і вони були на роботі, про батька не згадували. Свідок вказала, що відповідачка заперечує побачення дітей із батьком, оскільки він їх не доглядає. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що з 2016 року знайома із відповідачкою. Узимку 2017 року побачила її побиту чоловіком та зрозуміла, що в сім`ї жахливі відносини. Коли розлучилися, то чоловік вигнав її і дітей з квартири, аліменти платив через суд, діти хворіли, їх потрібно було лікувати. [PERSON] постійно біля дітей, зі школи забирає, бере їх з собою на роботу, слідкує за ними, щоб були здорові. Батько ніколи не приходить, свідок його не бачила. Знає, що діти були в бабці і бачили там, як дорослі пили горілку. Це вчителька розказувала мамі. Кожен візит до села супроводжувався травмами у дітей. Останніми роками діти часто були в лікарні через проблеми із здоров`ям. Колишнього чоловіка [PERSON] свідок не бачила. Коли було останнє побачення дітей з батьком свідку невідомо. Але їй відомо, коли дітей забирали, то ті потім поверталися із сльозами. Про всі ці обставини свідку відомо зі слів [PERSON] . Був період, коли відповідачка працювала в м. Долина Івано-Франківської області, вона туди втекла від своїх проблем, але це було помилкою. Хто забирав її назад свідку невідомо. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, оцінивши покази свідків та письмові докази у справі, встановив наступне. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/11294/17 від 07 листопада 2017 року розірвано шлюб між сторонами. У шлюбі в сторін народилися діти: згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 27 вересня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [INFO] народився [PERSON] ; згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 27 вересня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [INFO] народився [PERSON] . Постановою слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області Хрущ В. С. від 31 травня 2017 року закрито кримінальне провадження № 12017210010001293 від 13 квітня 2017 року у зв`язку із відсутністю складу злочину. Із змісту постанови вбачається, що в ході проведення досудового розслідування було допитано як потерпілу [PERSON] , яка повідомила, що 13 квітня 2017 року близько 09.00 год., коли вона перебувала на загальному коридорі, а саме на 6-му поверсі будинку [ADDRESS] її чоловік [PERSON] в ході словесного конфлікту, який між ними виник - спричинив їй тілесні ушкодження, а саме наніс один удар кулаком в ділянку обличчя. Під час дачі пояснення [PERSON] повідомив, що дійсно між ним та його дружиною [PERSON] мав місце конфлікт 13 квітня 2017 року близько 09.00 год., коли він та його дружина перебували на загальному коридорі, а саме на 6-му поверсі будинку [ADDRESS] в ході чого [PERSON] наніс один удар долонею в ділянку обличчя своєї дружини. 31 травня 2017 року із письмовою заявою звернулась [PERSON] , яка просить кримінальне провадження по факту спричинення їй тілесних ушкоджень її чоловіком [PERSON] закрити, оскільки з останнім примирилась і претензій до нього не має. Від проходження СМЕ відмовляється. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/12660/17 від 05 січня 2018 року постановлено стягувати із [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає у [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , працює у товаристві з додатковою відповідальністю «Тернопільський завод ЗБК» в користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає у [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , аліменти на синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 (половини) всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 01 березня 2018 вказане рішення в частині розміру частки аліментів, що підлягають стягненню з відповідача змінено. Постановлено стягувати з [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , працює у Товаристві з додатковою відповідальністю «Тернопільський завод ЗБК» в користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає по [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на утримання двох неповнолітніх дітей - синів: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частки усіх розмірів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10 жовтня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Розпорядженням Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області № 302-од від 21 вересня 2018 року встановлено [PERSON] , [INFO] , час зустрічей для спілкування та виховання синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за таким графіком: у суботу та неділю, два рази на місяць (через тиждень) з правом забирати дітей за місцем свого проживання. Згідно повідомлення про зняття з місця реєстрації особи № 761, виданого 01 жовтня 2018 року виконавчим комітетом Раківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, [PERSON] , [INFO] знятий з реєстрації за адресою [ADDRESS] 28 вересня 2018 року у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання: [ADDRESS] . 14 червня 2004 року між [PERSON] (дарувальник), [PERSON] в інтересах сина [PERSON] (обдарований) укладено договір дарування квартири [ADDRESS] , загальною площею 29,9 кв.м. Згідно реєстраційного посвідчення, виданого 25 червня 2004 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності і записано в реєстрову книгу за № 48195. 16 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області із заявою, у якій повідомив, що [INFO] його сини [PERSON] та [PERSON] зняті з реєстрації за адресою [ADDRESS] та зареєстровані за іншою адресою. На вказані дії він згоди не надавав, рішення суду про встановлення місця проживання дітей за даною адресою не існує. Коли він приїхав відвідати дітей, за місцем їхньої теперішньої реєстрації, їх не було. В телефонній розмові [PERSON] повідомила, що виконувати рішення від 21 вересня 2018 року не збирається, та не бажає [PERSON] добровільно давати бачити дітей. [PERSON] просив відреагувати та здійснити усі необхідні дії на усі незаконні дії [PERSON] щодо неповнолітніх дітей, а саме щодо ненадання можливості спілкуватися із дітьми та незаконної реєстрації дітей за іншим місцем проживання без дозволу [PERSON] чи відповідного рішення суду, що грубо порушує права самих дітей та позбавляє його виконувати свої батьківські обов`язки. 17 січня 2019 року Служба у справах дітей Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області надала відповідь № 01-18/01-26 на вказану заяву, у якій зазначила, що 13 вересня 2018 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації, на якому розглянуто питання про способи участі [PERSON] у вихованні синів [PERSON] , [PERSON] та спілкуванні з ними. На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації видано розпорядження голови районної державної адміністрації від 21 вересня 2018 року №302-од «Про способи участі [PERSON] у вихованні синів [PERSON] , [PERSON] та спілкуванні з ними». Згідно інформації Козлівської селищної ради від 04 січня 2019 року №01-9/3.09, [PERSON] зареєстрована в с. Покропивна Козівського району, але по місцю реєстрації не проживає. Її діти - [PERSON] та [PERSON] у с. Покропивна Козівського району не зареєстровані та не проживають. Відповідно до п. 73 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» [PERSON] рекомендовано звернутися в службу у справах дітей за місцем проживання (перебування) дітей. Відповідно до листа Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 26 імені Дмитра Заплітного Тернопільської міської ради Тернопільської області № 02-12/12 від 26 січня 2021 року, [PERSON] , учня 2-А класу, до закладу освіти приводять та забирають [PERSON] (мати) та [PERSON] (дядько). За сніданки та обіди оплачує мати учня. Вона є членом батьківського комітету та цікавиться станом навчання свого сина. Зі слів дитини, коли батько забирав його на вихідні в село, то дідусь і бабуся по батьковій лінії з незнайомими [PERSON] людьми розпивали спиртні напої, не приділяли належної уваги хлопчику. Вказане також підтверджується доповідними записками класного керівника сина [PERSON] від 25 січня 2022 року та 21 вересня 2020 року. Із будинкової книги на вказану квартиру вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 25 січня 2021 року комісією ПП «Вікторія М» складено акт № 03 про те, що при проведенні обстеження квартири [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають. 04 січня 2021 року ТОВ «Тернопільський завод ЗВК» [PERSON] видано довідку № 1 про те, що він працює на вказаному підприємстві з 28 березня 2016 року, на даний час займає посаду формувальник. Дохід за період з 01 червня 2020 року по 30 листопада 2020 року складає 87 620,01 грн. Згідно довідки № 3, виданої КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Тернопільської обласної ради 20 січня 2021 року, [PERSON] працює на посаді фельдшера невідкладних станів Тернопільської станції Е(Ш)МД з 28 серпня 2019 року. Із наданих суду квитанцій вбачається, що [PERSON] здійснює оплату за відвідування сина Олега ДНЗ № 9 м. Тернопіль: зокрема 10 вересня 2019 року - 320 грн; 18 жовтня 2019 року - 350 грн; 13 листопада 2019 року - 306 грн; 06 грудня 2019 року - 320 грн; 14 січня 2020 року - 176 грн; 09 лютого 2020 року - 500 грн; 05 березня 2020 року - 260 грн; 03 грудня 2020 року - 480 грн; 13 січня 2021 року - 450 грн; 10 липня 2020 року - 350 грн. 02 грудня 2020 року між [PERSON] (представник дарувальника), що дії від імені [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдаровуваний) укладено договір дарування квартири [ADDRESS] , загальною площею 68,9 кв.м. Вказане підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 235173319 від 02 грудня 2020 року. Згідно витягу, наданого КНП «Тернопільська обласна дитяча лікарня» ТОР (ІІ педіатричне відділення) з медичної карти № 2577 стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] , його клінічний діагноз: синдром подразненого кишківника із звиклими закрепами. Вроджена вада товстого кишківника (доліхоколон) із зниженням евакуаторної функції, ускладнена органічним екопрезом. Неврозоподібне затинання (дата поступлення: 06 квітня 2022 року, дата виписки: 15 квітня 2022 року). Незадовільний стан здоров`я [PERSON] , [INFO] , також підтверджується виписним епікризом № 10726 (прибуття: 22 грудня 2021 року, виписка: 24 грудня 2021 року), який видано КНП «Тернопільська обласна дитяча лікарня» ТОР (хірургічний відділ). Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 120 від 10 лютого 2022 року затверджено висновок щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , встановлення способу участі у їх вихованні. Вказаним висновком органом опіки і піклування встановлено спосіб участі батькові [PERSON] у вихованні дітей [PERSON] та [PERSON] в такі дні, а саме: І-ІІІ субота місяця з 10.00 год. до 12.00 год.; ІІ-ІV неділя місяця з 14.00 до 17.00 год. Побачення мають відбуватись на території міста Тернополя без присутності матері дітей за бажанням дітей. Інші дні та години за домовленістю між батьками та за бажанням дітей. Рекомендовано матері [PERSON] поважати батьківські права [PERSON] , не чинити перешкод у спілкуванні батька з дітьми. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучаться з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції). Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню (стаття 157 СК України). За змістом статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (стаття 159 СК України). Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові № 758/5545/18 від 29 липня 2021 року вказав, що системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. В ході розгляду справи судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами склалися неприязні стосунки, діти [PERSON] та [PERSON] проживають з матір`ю [PERSON] . Водночас батько [PERSON] через ці обставини не може бути позбавлений спілкування з синами. Позивач [PERSON] просив суд зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні із синами, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , особисто чи іншим можливим способом, в тому числі і за допомогою телефонного зв`язку та встановити наступний графік спілкування із дітьми: п`ятниця з 17.00, субота та неділя два рази на місяць із можливістю залишення дітей на ніч без супроводу матері по місцю фактичного проживання батька; 5 днів поспіль на період осінніх, зимових та весняних канікул по місцю проживання батька; не менше 14 днів поспіль на період літніх канікул зокрема і з метою курортно-санітарного відпочинку без супроводу матері; зобов`язати [PERSON] повідомляти про місце проживання дітей, у разі зміни свого фактичного проживання; зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні із дітьми, в тому числі і за допомогою телефонного зв`язку. Відповідачка [PERSON] не заперечила щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з синами таким чином:без ночівель, 2 години у суботу та 3 години в неділю за бажанням дітей та за її присутності. Наполягала на дотриманні дієти в харчуванні синів та заперечувала щодо відвідин дітьми батьків позивача, які проживають за містом. Вважає, що побачення позивача з синами має відбуватися на території м. Тернополя. Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновком органу опіки та піклування рекомендовано встановити спосіб участі батькові [PERSON] у вихованні дітей [PERSON] та [PERSON] в такі дні, а саме: І-ІІІ субота місяця з 10.00 год. до 12.00 год.; ІІ-ІV неділя місяця з 14.00 до 17 .00 год. Побачення мають відбуватись на території міста Тернополя без присутності матері дітей за бажанням дітей. Інші дні та години за домовленістю між батьками та за бажанням дітей. Рекомендовано матері [PERSON] поважати батьківські права [PERSON] , не чинити перешкод у спілкуванні батька з дітьми. Частиною 2 статті 159 СК України передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що той з батьків, який проживає окремо від дітей має право на особисте спілкування з ними, а інший не має права перешкоджати йому спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. При визначенні способів участі одного з батьків у вихованні дитини пріоритетним є врахування найкращих інтересів дитини та дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права (правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 577/3476/19, від 17 червня 2020 року у справі № 522/9916/17 та від 26 листопада 2018 року у справі № 718/337/17). При цьому, визначаючи порядок побачень дітей з батьками суди повинні враховувати, що при наявності конфлікту між батьками та неможливістю самостійно дійти згоди у вихованні дітей, доцільно проводити зустрічі без присутності того з батьків, з яким проживає дитина, оскільки такі особисті конфліктні не повинні порушувати інтереси дітей, спричиняти на них негативний вплив (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 753/15487/18). У постанові від 08 липня 2021 року у справі № 640/11833/19 Верховний Суд не погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що виконання рішення не може бути унеможливлено небажанням дитини спілкуватися зі стягувачем, оскільки це фактично є примушуванням дитини, що може призвести до психологічного тиску на дитину та явно не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини в аспекті забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі №824/308/20-а. Відтак, суд врахувавши вищенаведені висновки Верховного Суду, позицію сторін, висновок органу опіки та піклування, дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог частково: зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні батька [PERSON] з синами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Визначити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітніми синами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , наступним чином: особисті побачення з синами повинні відбуватися за їх бажанням, але без присутності матері за місцем проживання (перебування) батька або за місцем проживання (перебування) дітей, в громадських місцях культурно-розважального характеру (парк, кінотеатр, та інших громадських місцях), що призначені для їх повноцінного відпочинку, відповідають віку та стану здоров`я дітей, в такі дні - 1, 3 субота місяця з 10 год. до 13.00 год., 2, 4 неділя місяця з 14.00 год. до 17.00 год.; спільний відпочинок та проведення часу з батьком відбувається за бажанням [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без присутності матері протягом 14 днів літніх канікул, половини осінніх, зимових та весняних шкільних канікул за місцем проживання (перебування) батька або місцем проживання (перебування) дітей. Судом встановлено, що позивач працює на виробництві, а тому його побачення з дітьми у робочі дні, зокрема у п`ятницю можуть не відбутися через зайнятість на роботі. [PERSON] обізнаний з фактичним місцем проживання дітей на час вирішення спору по суті. Адресу орендованого місця проживання [PERSON] зазначила у відзиві на позовну заяву ( [ADDRESS] ), однак через введення воєнного стану на території України відповідачка з синами проживають з її батьком у с. Покропивна Тернопільського району Тернопільської області, а тому суд дійшов до висновку, що побачення батька з синами можуть відбуватися за місцем проживання (перебування) батька або за місцем проживання (перебування) дітей.Також позивач в ході розгляду справи отримав інформацію про школу, в якій вчиться його старший син [PERSON] та про дошкільний навчальний заклад, який відвідує його молодший син [PERSON] . Вказані школу та садок [PERSON] може також безперешкодно відвідувати, щоб отримати інформацію про своїх дітей, їх стан здоров`я, поведінку, стосунки з іншими дітьми, однак неприязні стосунки колишнього подружжя та взаємна недовіра сторін призвели до спору, який може бути вирішений тільки в судовому порядку. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] носять інформаційний характер, оскільки останні про всі події, які відбувалися у житті сторін обізнані зі слів відповідачки, а тому суд оцінює їх в сукупності із зібраними матеріалами та висновком органу опіки та піклування. Судом не встановлено обставин того, що позивач [PERSON] обмеженийу спілкуванні з синами засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього спілкування, а тому в цій частині його вимоги є недоведеними. В силу ст. 141 ЦПК України, понесені витрати зі сплати судового збору, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved