Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Гніздичівської селищної ради Стрийського району Львівської області, [PERSON] та [PERSON] , в якій просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну частку (пай) розміром 1,77 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Лівчицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, та належала померлому на підставі сертифікату серії ЛВ №12395 від 12.01.1998, реєстровий №220. Обґрунтування позовних вимог В обґрунтування позовної заяви позивач покликається на те, що [INFO] помер [PERSON] , брат діда позивача. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , а також на земельну частку (пай) розміром 1,77 умовних кадастрових гектарів на території Лівчицької сільської ради. Ні дружини, ні дітей спадкодавець не мав. Батьки померли раніше: мати [PERSON] померла [INFO] , батько [PERSON] - [INFO] . Заповіту за життя спадкодавець не склав. Після смерті [PERSON] ніхто з родичів спадкодавця не звертався із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Відповідно до довідки Гніздичівської селищної ради Стрийського району Львівської області до дня смерті ( [INFO] ) [PERSON] був зареєстрований і проживав по [ADDRESS] сам. Позивач - [PERSON] являється внуком брата спадкодавця [PERSON] , який на день смерті [PERSON] він був неповнолітнім (12 років) і фактично проживав без реєстрації зі спадкодавцем до дня його смерті. Позивач є спадкоємцем за законом п`ятої черги. Спадщину він прийняв, так як був неповнолітнім на день смерті спадкодавця. Інших спадкоємців, які б виявили бажання прийняти спадщину немає. Брат спадкодавця [PERSON] помер [INFO] . До дня своєї смерті не виявив бажання прийняти та оформити спадщину після смерті [PERSON] . Мати позивача [PERSON] та тітка [PERSON] , які являються родичами ближчого ступеня споріднення зі спадкодавцем (діти [PERSON] ), спадщину не прийняли, подали нотаріально завірену заяву про відмову від прийняття спадщини. Відтак [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] 04.12.2018 державним нотаріусом Жидачівської державної нотаріальної контори позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці Лівчицької сільської ради. Про наявність у спадкодавця права на земельну частку (пай) [PERSON] довідався, коли знайшов серед документів договір оренди земельної частки (паю) між [PERSON] та ТзОВ «Лівчиці». Відповідно до довідки Управління у Стрийському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 10.08.2021 №97-13-0.22-7/375-21 згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Лівчицькій сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ №12395 від 12.01.1998 на [PERSON] . Реєстраційний номер 220. Площа земельної ділянки - 1,7700 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифікату: Розпорядження голови Жидачівської РДА від 10.12.1997 №775. Постановою від 07.09.2021 №310/02-31 завідувачем Жидачівської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), що знаходиться на території Лівчицької сільської ради Жидачівського району Львівської області - відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Вважаючи, що його спадкові права порушено звернувся до суду із даним позовом. Процесуальні рішення, постановлені по справі Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 21.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 14.03.2022 /а.с.29-30/. Ухвалою підготовчого засідання від 14.03.2022 підготовче засідання відкладено на 29.04.2022 /а.с.41/ Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 29.04.2022 до участі у справі в якості співвідповідачів залучено [PERSON] та [PERSON] /а.с.103-104/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 29.04.2022 підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду на 11.05.2022 /ас.с.105-106/. Розгляд справи по суті відбувся 11.05.2022 за відсутності сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Пилипів О.П. подала заяву в якій справу просить слухати без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідачки, [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, подали заяви в яких розгляд справи просять проводити за їх відсутності, не заперечують щодо задоволення позовних вимог. Представник Гніздичівської селищної ради Стрийського району Львівської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, надіслав заяву в якій розгляд справи просить здійснювати без його участі та зазначає, що зі змістом заяви ознайомлені, заперечень щодо вимог немає. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частинами 1та 4 статті 206 ЦПК\~встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позовна будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки Управління у Стрийському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 10.08.2021 №97-13-0.22-7/375-21 згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Лівчицькій сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ №12395 від 12.01.1998 на [PERSON] . Реєстраційний номер 220. Площа земельної ділянки - 1,7700 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифікату: Розпорядження голови Жидачівської РДА від 10.12.1997 №775 /а.с.21/. Згідно договору №238 оренди земельної частки (паю) від 24.01.2001 укладеного між [PERSON] на підставі сертифікату серія ЛВ №12395 виданим Лівчицькою сільською радою за №220, та ТзОВ «Лівчиці», предметом даного договору є земельна ділянка розміром 1,77 умовних кадастрових гектарів /а.с.20/. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 17.09.2001 Лівчицькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, [PERSON] помер [INFO] /а.с.6/ Згідно довідки для оформлення спадщини №54 від 04.02.2022 виданої виконавчим комітетом Гніздичівської селищної ради Стрийського району Львівської області, [PERSON] був постійно зареєстрований та проживав до дня смерті, яка наступила в [ADDRESS] . Житловий будинок належав [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Його мати [PERSON] померла [INFO] , батько [PERSON] помер [INFO] /а.с.7/. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 31.08.1992 Рудянською сільською Радою Жидачівського району Львівської області, [PERSON] померла [INFO] /а.с.8/ Згідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 24.09.2010 Лівчицькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, [PERSON] помер [INFO] /а.с.9/ Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 16.01.2018 Стрийським МВДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, [PERSON] народився [INFO] , а його батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с.10/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 07.03.2018 Стрийським МВДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками були [PERSON] та [PERSON] /а.с.11/. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 11.07.1957 [PERSON] народився [INFO] , а його батьками були [PERSON] та [PERSON] /а.с.100/. Згідно архівної довідки від 18.04.2022 №П-65 виданої Центральним державним історичним архівом України, м. Львів, Семен Степан, народився [INFO] , а його батьком був [PERSON] , син [PERSON] та мати [PERSON] , дочка [PERSON] та [PERSON] /а.с.99/. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00034801427 від 28.01.2022 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08.10.1988, після чого дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » /а.с.12/. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.12.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 14.02.2017 /а.с.13/. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 11.01.2018 виданого Стрийським РВДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 11.01.2018, після чого дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » /а.с.14/. Відповідно до заяви [PERSON] в Жидачівську ДНК від 16.01.2018 [PERSON] зазначила, що їй відомо про відкриття спадщини після смерті [INFO] її батька [PERSON] та про належність їй частки у спадщині. Спадщина нею не прийнята, на належну їй частку спадкового майна не претендує /а.с.16/. Відповідно до заяви [PERSON] в Жидачівську ДНК від 15.01.2018 [PERSON] зазначила, що їй відомо про відкриття спадщини після смерті [INFO] її батька [PERSON] та про належність їй частки у спадщині. Спадщина нею не прийнята, на належну їй частку спадкового майна не претендує /а.с.18/. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №50626873 від 22.01.2018 [PERSON] було складено заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за №39591937, дата посвідчення 12.08.1991 /а.с.65/ Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №50626991 від 22.01.2018 було зареєстровано спадкову справу Жидачівською ДНК 22.01.2018, номер у спадковому реєстрі 61889211, номер у нотаріуса 23/2018 /а.с.67/. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №50626914 від 22.01.2018 після смерті [PERSON] було відкрито спадкову справу /а.с.66/ Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.2018 спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] є його племінник [PERSON] , [INFO] . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] /а.с.19/. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №148257916 від 05.12.2018 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] /а.с.94/. Згідно постанови завідувача Жидачівської ДНК Матусека В.В. №310/02-31 від 07.09.2021, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що знаходиться на території Лівчицької сільської ради Жидачівського району Львівської області /а.с.22/. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст.\~4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1\~ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Стаття 41 Конституції України\~зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до частини п`ятої Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У статті 1216\~ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219\~ЦК України (статті1218,1231 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Приписами ст.\~1268\~ЦК України\~встановлено,\~що спадкоємець\~за заповітом\~чи за\~законом має\~право прийняти\~спадщину або\~не прийняти\~її. Не\~допускається прийняття\~спадщини з\~умовою чи\~із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~частинами другою - четвертою\~статті 1273\~цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 1269 та 1270\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 3\~Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі\~ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV\~право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Судом встановлено, що [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] про що нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину, однак нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну частку (пай), оскільки був відсутній оригінал правовстановлюючого документу на зазначену земельну ділянку. Єдиним способом оформити власність на успадковане майно є звернення за захистом свого права до суду, так як юридично позивач не може оформити свої спадкові права на земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності померлого на дане спадкове майно, а тому суд вважає, що позивач правомірно набув право власності на спірну земельну ділянку. Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набув або володів спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивач оформити право на спадкове майно не має можливості, відповідачі проти задоволення позову не заперечують, що не суперечить закону; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою, підставною і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved