Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON] , за яким просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власником Ѕ частини будинку за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 25.12.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Мельник Л.В. Сьомої одеської державної нотаріальної контори, витягом про реєстрацію від 02.02.2005 року у КП «ОМБТФ та РОН». Іншім співвласникам: [PERSON] та [PERSON] належать по ј частці будинку за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 292817086, дата, час формування: 28.12.2021 11:32:57. За вказаною адресою зареєстровано місце проживання відповідача, який більше одного року там без поважної причини не проживає. Дійсне його місцезнаходження невідомо, адже він перебуває у розшуку відповідно до відповіді на запит адвоката Єнчевої О. від 27.07.2021 року, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] з 31.12.2018 року перебуває у державному розшуку за ухилення від досудового розслідування по матеріалах кримінального провадження за № 120180200000000484 від 12.12.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 3 ст. 289, ч. 5 ст. 185 КК України. У зв`язку із реєстрацією місця проживання відповідача в зазначеній квартирі, позивач несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Звернувшись до центру адміністративних послуг із заявою про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] , позивач отримала відмову, що підтверджується відповіддю на зворотній стороні заяви від 07.12.2021 року. Позивачу було повідомлено про необхідність його особистої заяви або рішення суду з цього приводу. Отже, позивач змушений звернутися до суду по захист свого порушеного права та охоронюваних законом інтересів. Представник позивача адвокат Сидорук Д.С. надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив, відзиву на позов не подавав. Суд у зв`язку з його неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених нею письмових доказів. [PERSON] за договором купівлі-продажу від 25.12.2004 року, який посвідчений державним нотаріусом Мельник Л.В. Сьомої одеської державної нотаріальної контори, витягом про реєстрацію від 02.02.2005 року у КП «ОМБТФ та РОН є власником Ѕ частки будинку за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності. [PERSON] та [PERSON] належать по ј частці будинку за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 292817086, дата, час формування: 28.12.2021 11:32:57. За вказаною адресою зареєстровано місце проживання [PERSON] , який більше одного року там без поважної причини не проживає. Дійсне місцезнаходження відповідача невідоме. Відповідач перебуває у розшуку відповідно до відповіді на запит адвоката Єнчевої О. від 27.07.2021 року, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] з 31.12.2018 року перебуває у державному розшуку за ухилення від досудового розслідування по матеріалах кримінального провадження за № 120180200000000484 від 12.12.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 3 ст. 289, ч. 5 ст. 185 КК України. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі немає. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Тому такими діями відповідач порушив права та законні інтереси позивача у справі. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивача в користуванні цією жилою площею. Відповідач на вказаній житловій площі не проживає, виселився з житлового приміщення добровільно, після виселення з житла з реєстрації за вказаною адресою не знявся, чим порушує права та законні інтереси позивача. Також реєстрація відповідача за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні права користування та розпорядження своїм нерухомим майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов. Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою. Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, ця житлова квартира не є їх місцем проживання або місцем перебування, він має бути визнаний особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 992,40 грн. Згідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved