Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ним було укладено договір про іпотечний кредит №2492. Вказує, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №15458 від 10 серпня 2016 року про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості за договором про іпотечний кредит №2492 від 19.09.2007 року, загальна сума заборгованості 2 416 511,06 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 959116,82 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 1 365 894,24 грн., заборгованість по комісії - 91 500,00 грн. Як вбачається з вищевказаного виконавчого напису ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило своє право вимоги за договором про іпотечний кредит №2492 від 19.09.2007 року ТОВ «Кредитні ініціативи». Крім того вказує, що третім ВДВС у м. Чернівці ПЗМУМЮ (м. Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження № 67122642 по виконанню вказаного виконавчого напису. Звертає увагу суду на те, що в порушенні вимог чинного законодавства жодних вимог про сплату суми заборгованості йому не направлялось та він їх не отримував. Таким чином, він був позбавлений можливості оспорити суму заборгованості, яка вказана у виконавчому написі, отже, при вчиненні спірного виконавчого напису у нотаріуса не було документів, які б підтверджували безспірність суми заборгованості, а тому вважає, що нотаріусом порушено процедуру вчинення Виконавчого напису №15458, передбачену пп. 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того посилався на те, що заборгованість з нього, [PERSON] , [PERSON] за кредитним договором вже стягнено рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 02.06.2011 року у справі на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в розмірі 1342065,96 грн., в тому числі судовий збір 1820 грн.\~ Стягнення заборгованості відбулося шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло права власності на вказане майно в рахунок погашення боргу за кредитним договором, що підтверджується рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25.04.2018 року у справі №725/739/18. Таким чином, рішенням суду вже стягнено заборгованості у повному обсязі, в тому числі тіло кредиту та відсотків за користування кредитом. Пізніше, ТОВ «Кредитні ініціативи» ще раз звернулися до Садгірського районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням суду від 12.06.2014 року у задоволенні позову відмовлено, ухвалою апеляційного суду м. Чернівці від 05.06.2015 року рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 12.06.2014 року скасовано, позов залишено без розгляду. Вказує, що враховуючи зміну ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» умов договору, а саме строку кредитування, оскаржувальний виконавчий напис вчинено з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, адже право вимоги за кредитним договором виникло з моменту звернення до суду, тобто з моменту пред`явлення вимоги про дострокове погашення всієї суми заборгованості шляхом подання позову з 27.01.2011 року, а виконавчий напис вчинено 10 серпня 2016 року, тобто з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Крім того, вказує, що договір про іпотечний кредит № 2492 від 19 вересня 2007 року не був нотаріально посвідчений, а тому вчинення виконавчого напису є протиправним, тому посилаючись на вказане, просив визнати виконавчий напис, вчинений 10 серпня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований у реєстрі за №15458, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості в сумі 2 416 511,06 грн., таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 19.11.2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, надавши суду заяву з проханням розглянути позов у їх відстуності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі.\~ Представник відповідача скористалася своїм право на подання відзиву на позов, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог, наполягаючи на правомірності вчиненої нотаріальної дії. Надала заяву про слухання справи за її відсутності, позов не визнала, заперечувала проти його задоволення. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги заяви сторін по справі, суд вважає, що позовні вимоги вмотивованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~ Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зокрема, у судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (правонаступник ТзОВ «Кредитні Ініціативи») та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №2492 від 19.09.2007 року, відповідно до умов якого, позивач отримав кредит у розмірі 800000,00 доларів США та зобов`язувався сплатити його в сумі, у строк та на умовах, передбачених Кредитним договором. Відповідно до рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 02.06.2022 року було стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 2492 від 19.09.2007 року на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в сумі 1342065, 96 грн.\~ Також встановлено, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого, Кредитор набуває усіх прав первісного кредитора за Кредитними договорами. В подальшому, у зв`язку із невиконанням позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором, ТОВ «Кредитні ініціативи» подали позов до [PERSON] \~ про стягнення боргу, рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 12.06.2014 року у справі №75727181/13-ц у позові було відмовлено.\~ Крім того, ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 05.06.2015 року рішення Садгірського районнного суду м. Чернівці від 12 червня 2014 року скасовано, позов залишено без розгляду. Однак, 09.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» 2 416 511,06 грн. боргу за кредитним договором та в подальшому відкрито виконавче провадження. В подальшому, а саме 12 жовтня 2021 року, головним державним виконавцем Третього відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції\~ (м. Івано-Франківськ) Чорною М.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 10.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрованого в реєстрі за №15458 про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості за Кредитним договором на загальну суму 2 416 511,06 грн. Як зазначає позивач, про існування заборгованості та спірного виконавчого напису йому не було відомо, оскільки,\~ він не отримував ні від відповідача, ані від виконавця жодних документів, в тому числі постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому вважає виконавчий напис №15578 незаконним. Зокрема, звертаючись до суду із вищевказаним позовом та оспорюючи вищевказаний виконавчий напис нотаріуса Чуловським В.А. зазначав, що він вчинений нотаріусом у порушення норм закону, а саме нотаріусом не було встановлено факту безспірності заборгованості, яка б підтверджувалася документами, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів), а тому просив суд визнати його таким, що не підлягає виконанню. Так, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з пунктом 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Як передбачено пунктами 3.1., 3.2. Глави 16, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пунктом 3.5. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Таким чином, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат`у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція відповідає висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження№ 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18). Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Зокрема, з метою оцінки безпірності заборгованості за кредитним договором позивача та перевірки переліку усіх документів, які надавалися стягувачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису й відповідно для встановлення на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису існування безспірної заборгованості перед стягувачем, тобто існування заборгованості узагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, судом за клопотанням позивача вирішувалося питання про витребування доказів, а саме переліку документів, які надавалися стягувачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Однак, ухвала Садгірського районного суду м. Чернівці від 29.11.2021 року виконана не була, витребуваних доказів суду не було надано. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, у порушення вимог чинного процесуального законодавства відповідачем на підтвердження доводів щодо безспірності заборгованості позивача та взагалі існування такої заборгованості за кредитним договором, а також доказів щодо повідомлення позивача про існування боргу та необхідність його сплати тощо, до письмового відзиву на позов, будь-яких належних та допустимих доказів не було надано, в якому вказано, що станом на дату вчинення виконавчого напису у разі вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за Іпотечним договором, стягувач не був забов`язаний направляти боржнику жодних повідомлень про усунення порушень кредитного зобов`язання, а нотаріус не міг відмовити у вчиненні виконавчого напису за Іпотечним договором у разі ненадання таких документів. Зокрема, не надано розрахунку заборгованості, а також й доказів щодо відсутності у позивача заперечень щодо розміру боргу та його повідомлення про існування боргу, а тому суд приходить до висновку про відсуність підстав вважати, що на момент вчинення виконавчого напису заборгованість носила безспірний характер. За таких обставин, оскільки відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що для вчинення виконавчого напису кредитором нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, відсутні докази належного направлення й отримання позивачем письмової вимог про усунення порушень, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса такими, що не підлягає виконанню. При цьому, укладений договір про іпотечний кредит №2492 від 19.09.2007 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічної правової думки дотримується і Верховний Суд у своїх постановах від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц та постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17. У вказаних постановах Верховний суд дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З огляду на вищевикладене, оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, оскільки вчинений на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, а тому не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами факт того, що для вчинення нотаріальної дії та встановлення безспірності заборгованості ним було надано всі необхідні документи й відповідно на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису заборгованість за кредитним договором носила безспірний характер, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у звязку із чим позов [PERSON] підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по зверненню до суду в розмірі 915,50 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved