Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між Криворізьким державним педагогічним університетом Міністерства освіти і науки України в особі ректора Шрамка Я.В. та [PERSON] був укладений договір № О2-3083 від 31.08.2019 року про надання освітніх послуг (договір). Відповідно до пункту 1 вищезазначеного договору позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок відповідача здійснити навчання [PERSON] за заочною формою навчання за спеціальністю: 012 Дошкільна освіта (історія), з присвоєнням ступеня вищої освіти «бакалавр». Згідно п.9 договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 31500 грн., а саме - 2019 рік (вересень-грудень) 4200 грн.; 2020 рік - 10500 грн.; 2021 рік - 10500 грн.; 2022 р. (січень-червень) 6300 грн. Відповідно до першого пункту договору строк надання освітньої послуги починається з 01.09.2019 року по 30.06.2022 року, але 10 вересня 2020 року згідно наказу № 345-с [PERSON] було відраховано з університету за власним бажанням. Посилаючись на приписи ч.2 ст.903 ЦК України, позивач зазначає, що відповідач не виконала обов`язки по оплаті за навчання та має заборгованість у розмірі 1964,52 грн. Відповідачу була направлена претензія № 57 від 08.02.2021 року, на яку відповідач не відреагувала. Також позивач зазначає, що відповідно до пункту 11 договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством, відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, а саме: відшкодування збитків та сплата неустойки, тому в період з 01.02.2021 року по 01.07.2021 року за несвоєчасне внесення плати за надання освітньої послуги відповідачу нарахована пеня у розмірі 136,44 грн., а також 3 % річних від простроченої суми основного боргу - 112,97 грн. просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу з урахування індексу інфляції в розмірі 2144,61 грн., 3% річних у розмірі 112,97 грн., пеню в розмірі 136,44 грн., всього - в розмірі 2394,02 грн., а також стягнути судовий збір в розмірі 2270 грн. 24.12.2021 року на адресу суду надійшло заперечення відповідача [PERSON] , в якому відповідач зазначає про часткове визнання позовних вимог в сумі 1964,52 грн. В іншій частині позов не визнає з тих підстав, що: позивачем не було внесено зміни до договору про надання освітніх послуг в зв`язку з її перебуванням в академічній відпустці та не надано розрахунок сплати за навчання; позивачем не надано до суду доказів отримання нею претензії від 08.02.2021 року, тому вважає, що саме з вини позивача сума заборгованості зросла з 1964,52 грн. до 2699,5 грн. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення коштів в сумі 2699,5 грн. 09.02.2022 року позивачем надано відповідь на відзив, в якому вказує, що відповідач з 01.09.2019 року по 31.10.2019 року отримувала освітню послугу, але в порушення умов укладеного договору плату на освітню послугу не вносила. Відповідач дійсно перебувала в академічній відпустці з 28.10.2019 року по 10.09.2020 року, після чого була відрахована із навчального закладу за власним бажанням. Зміни до договору з відповідачем не були внесені, оскільки договір було припинено в зв`язку з відрахуванням відповідача. Заборгованість за освітні послуги в сумі 1964,52 грн. виникла за період з вересня по жовтень 2019 року, вказана заборгованість не була своєчасно сплачена, тому позивачем під час обрахування розміру заборгованості враховано індекс інфляції, пеню та 3% річних від суми заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину своєї неявку суду не повідомив, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в сумі 1964,52 грн., в іншій частині позов не визнала, надала пояснення, аналогічні викладеним у запереченні на позов. Суд, заслухавши відповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 31.08.2019 року між Криворізьким державним педагогічним університетом Міністерства освіти і науки України в особі ректора Шрамка Я.В. та [PERSON] був укладений договір № О2-3083 від 31.08.2019 року про надання освітніх послуг (договір). Відповідно до п.1 договору позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити надання відповідачу освітньої послуги, а саме: навчання для здобуття вищої освіти, форма навчання - заочна, місце і строк надання освітньої послуги: м. Кривий Ріг, починаючи з 2 курсу, 3 семестру, з 01.09.19 р. по 30.06.22 р., за спеціальністю 012 Дошкільна освіта, з присвоєнням ступеня вищої освіти «бакалавр», при цьому згідно п.4 договору відповідач зобов`язана своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим договором. Пунктом 9 договору встановлена загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання, яка становить 31500 грн., а саме - 2019 рік (вересень-грудень) 4200 грн.; 2020 рік 10500 грн.; 2021 рік 10500 грн.; 2022 р. (січень-червень) 6300 грн. За невиконання або неналежне виконання зобов`язань цього договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та цим договором. За несвоєчасну оплату освітніх послуг відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Від несплаченої суми за кожний день прострочення. Згідно довідки від 01.12.2021 року, виданої позивачем, відповідач [PERSON] навчалася на факультеті дошкільної і технологічної освіти за спеціальністю 012 Дошкільна освіта за ступенем вищої освіти «бакалавр» з 01.09.2019 по 10.09.2020 р. за контрактом. В період з 28.10.2019 р. по 28.10.2020 р. [PERSON] перебувала в академічній відпустці за сімейними обставинами згідно наказу № 1094-с від 28.10.2019, 10.09.2020 р. вийшла з академічної відпустки та в цей же день відрахована зі складу студентів згідно наказу № 545-с від 10.09.2020 р. Згідно ч.2 ст. 903 Цивільного кодексу України у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлене договором чи законом. Отже, відповідач, не виконуючи зобов`язання по оплаті за навчання за період з 01 вересня по 31 жовтня 2019 року, порушила умови укладеного з позивачем договору про надання освітніх послуг, внаслідок чого виникла заборгованість по оплаті за навчання, яка за вказаний період складає 1964,52 грн. Вказаний розмір заборгованості не оспорюється відповідачем. Згідно ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема,а саме відшкодування збитків та сплата неустойки. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданих позивачем розрахунків розмір пені прострочених платежів за навчання за період з 01 лютого по 01 липня 2021 року складає 136,44 грн., 3% річних та суми боргу з урахуванням інфляції складає 293,04 грн., загальний розмір заборгованості складає 2394,02 грн. Наданий позивачем розрахунок відповідачем не оспорюється, тому суд вважає вказаний розрахунок належним та допустимим доказом і враховує його під час ухвалення судового рішення. Таким чином, неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за договором № О2-02895 від 31.08.2018 р. призвело до виникнення заборгованості на загальну суму 2394,02 грн., яка відповідно до умов договору підлягає стягненню з відповідача, відтак, позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати: судовий збір - 2270 грн. Суд відхиляє доводи відповідача в частині невизнання позовних вимог як необґрунтовані, оскільки на підтвердження заперечень відповідачем в порушення вимог ст.ст. 81,12 ЦПК України не надано жодного належного та допустимого доказу.

Outcome: approved