Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

У грудні 2021 року до суду звернулася [PERSON] із позовною заявою до АТ «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Просила визнати виконавчий напис, вчинений 21 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за № 7297, про звернення стягнення з неї на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 491041020 від 27 листопада 2020 року за період з 03.06.2020 року по 04.08.2021 року на загальну суму 112026,96 грн. В обґрунтування позову вказувала, що дізналася про наявність вчиненого вказаного виконавчого напису з матеріалів виконавчого провадження. Звернула увагу, що під час оформлення виконавчого напису, нотаріусу не було надано жодного доказу факту існування у неї перед банком безспірної заборгованості у розмірі 112026,96 грн. Вважає, що виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом безпідставно та з порушенням вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Закону України «Про виконавче провадження». Ухвалою судді від 29 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, залучено у справі учасників справи, третіх осіб, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 20 січня 2021 року до суду від представника відповідача АТ «Альфа-Банк» до суду було подано письмові пояснення на позов, в яких зазначалося про відсутність у позивача доказів на підтвердження позову, відсутності заборгованості або на неповноту чи неправильність здійснених кредитором розрахунків заборгованості. Звернуто увагу, що безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими в Переліку, а нотаріус під час вчинення нотаріального напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Підписавши анкету-заяву, оферту та отримавши від банку акцепт, позивач фактично уклав із банком кредитний договір, на якому було вчинено виконавчий напис. 05 квітня 2022 року до суду від позивача було подано клопотання (заява) щодо врахування при розгляді справи по суті правових позицій касаційного суду, зокрема щодо того, що договір не було посвідчено у нотаріальному порядку. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не прибули, були належним чином повідомлені про час, про дату та місце розгляду справи, просили справу розглянути за їх відсутності, позов підтримали, про що надали письмову заяву. Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» Луньова А.Г. з позовом не погодилася, просила розглянути справу за відсутності представника банку. Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. та приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. у судове засідання не прибули, про час, дату та місце судового засідання були повідомлені належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Судом достовірно встановлено, що 21 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7297, про звернення стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 491041020 від 27 листопада 2020 року за період з 03.06.2020 року по 04.08.2021 року на загальну суму 112026,96 грн., яка складається: - прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3403,10 грн; - прострочена заборгованість за комісією та процентами - 10146,45 грн.; - строкова заборгованість за сумою кредиту - 98365,92 грн.; - строкова заборгованість за комісією та процентами - 111,49 грн. 28 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. було ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67306711 на підставі та на виконання вказаного виконавчого напису. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п.п. 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Верховний Суд України у постанові від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17 висловив правову позицію та вказав, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 21 вересня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідач у своїх письмових поясненнях на позов вказав, що Анкета-заява позивача про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування, Оферта на укладання угоди про обслуговування кредитної картки - є все разом Кредитним договором. Верховний Суд у своїх постановах від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, а також ВП ВС у постанові від 21 вересня 2021 року у справі за № 910/10374/17, дійшли висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу Анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Із наданих відповідачем суду документів вбачається, що анкета-заява позичальника, оферта та заява (акцепт), які надавалися нотаріусу для вчинення нотаріального напису, не були посвідчені нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналізуючи надані відповідачем документи, вбачається, що 19 березня 2020 року позивач подала до відповідача Анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції на укладання Договору про банківське обслуговування. Відповідно до оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 491041020 від 27 листопада 20120року, позивачу було встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 106771,67 грн. із процентною ставкою у 39,90% річних за користування коштами на строк у 48 місяців. 04 серпня 2021 року АТ «Альфа-Банк» направило позивачеві повідомлення про порушення основного зобов`язання та вимогою до 05 вересня 2021 року добровільно виплатити заборгованість у розмірі 112026,96 грн. Крім того, до матеріалів справи відповідачем надано копію Списку № 1 згрупованих поштових відправлень, рекомендованих листів з рекомендованим повідомленням, серед яких наявне відправлення на прізвище позивача, яке позивач отримала лише 31 серпня 2021 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження 14-706цс19) зазначено, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У виконавчому написі, який було оскаржено позивачем, нотаріусом зазначається лише, що позивач є боржником за кредитним договором. Натомість матеріали справи не містять достовірних відомостей, про це також не зазначено і у виконавчому написі, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально. Тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція висловлена і у постанові ВС від 15.04.2020, справа за № 158/2157/17. Крім того зазначена у виконавчому написі заборгованість потребує доказуванню, оскільки в ньому зазначається сумарна заборгованість за відсотками та комісією, що не є безспірним боргом. Факт наявності заборгованості згідно розрахунку позивачем заперечується. Розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням лише числових покажчиків без зазначення конкретних арифметичних дій і не є правовою підставою для стягнення сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Сам розрахунок не містить необхідних даних, а лише констатує наявність недоказаного (недоведеного) розміру всієї суми непогашеного кредиту, відсотків, комісії, штрафних санкцій. Верховний Суд у постанові від 08 травня 2018 року по справі № 315/353/17 розглядаючи аналогічний спір про стягнення заборгованості за кредитним договором зазначив, що задовольняючи частково позов, апеляційний суд взяв до уваги наданий банком розрахунок заборгованості, при цьому не звернув увагу, що відповідач заперечувала проти заявленого банком розміру заборгованості, а банк не надав доказів на підтвердження правильності такого розрахунку. Сам по собі розрахунок заборгованості, здійснений банком, за умови невизнання її розміру відповідачем, не може бути єдиним та безумовним доказом розміру наявної заборгованості за кредитним договором. У такому разі банк повинен надати суду належні докази на підтвердження розрахованої ним кредитної заборгованості. Суд звертає увагу, що відповідач та треті особи не надали жодні докази на підтвердження факту надання нотаріусу даних документів. При стягненні заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса, такий нотаріус зобов`язаний пересвідчитися, що розмір заборгованості, з приводу погашення якої видається виконавчий напис нотаріуса, є безспірним. Отже відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зокрема, що виконавчий напис вчинено щодо звернення стягнення заборгованості за договором про надання фінансових послуг, який не було посвідчено у нотаріальному порядку, а також, що виконавчий напис було вчинено без здійснення перевірки обставин відсутності спору щодо розрахунку боргу. За таких обставин, суд вважає, що зазначений та оспорений позивачем виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання щодо судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача кошти у повернення сплачених судових зборів за подання позову 908 грн. та заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн., всього на суму 1362 грн. Сторони у справі не заявляли про понесення ними інших судових витрат.

Outcome: approved