Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

[PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] звернулись до суду із позовом до Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області (ОТГ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Л.І., у якому просять: визнати за [PERSON] право власності на 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , з яких 1/5 частина, як за членом колишнього колгоспного двору, 1/10 частини в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , 3/10 частини в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору; визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору. В обґрунтування заявлених вимог, вказують на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] мав статус колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , яка померла [INFO] , та станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані: її чоловік- [PERSON] , який помер [INFO] , її сини [PERSON] , [PERSON] , її дочка [PERSON] . Після смерті батьків відкрилася спадщина на все належне їм майно, зокрема на частку житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами. Так, за життя [PERSON] заповіту не склала. [INFO] вона померла. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема на частку житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами. 13.01.2005 [PERSON] склав заповіт, за яким, належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями в с.Тютьків Теребовлянського району Тернопільської області та земельну ділянку площею 1,85 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Дарахівської сільської ради згідно Державного акту ТР№071527 заповів [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на частку житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами. Після смерті [PERSON] , [PERSON] отримати у приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу свідоцтво про право на спадщину за законом та заповітом позивач не може через те, що на вказаний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами відсутні правовстановлюючі документи, будинок зареєстрований за колгоспним двором, який складається з п`яти членів, головою якого є [PERSON] . Враховуючи вказані обставини, позивачі звернулись до суду для визнання права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] за рішенням суду. Ухвалою суду від 10.01.2022 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 21.02.2022, яке в подальшому було відкладено на 14.04.2022. Позивачі та їх представник\~адвокат Базан\~Д.Д. в судове засідання не з`явились, однак позивачі подали заяви, у яких просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області (ОТГ) в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Теребовлянського районного нотаріального округу Гордєєва Л.І. в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії довідки Теребовлянського бюро технічної інвентаризації за № 368 від 05.11.2021, власником житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] є [PERSON] , однак право власності не зареєстроване (а.с.20). Згідно довідки від 06.09.2021 № 563, виданої виконкомом Микулинецької сеищної ради Тернопільського району Тернопільської області станом на 15 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] відносився до колгоспного двору. Головою двору являлася [PERSON] , а членами двору були: її чоловік [PERSON] , її сини [PERSON] , [PERSON] , її дочка [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до довідок №833 від 08.12.2021, виданої виконкомом Микулинецької сеищної ради Тернопільського району Тернопільської області та №1351 від 02.10.2020, виданої виконкомом Дарахівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області [PERSON] дійсно проживала та була зареєстрована до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті з нею проживали її чоловік- [PERSON] , її син [PERSON] . На день смерті [PERSON] , який проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з ним був зареєстрований та проживав його син [PERSON] (а.с. 15, 16). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] від 04.11.2021, виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, замовником технічної інвентаризації є [PERSON] , вищевказаний житловий будинок має загальну площу 50,2 кв.м., з якої житлова 36,8 кв.м. (а.с.21-25). Відповідно до висновку про вартість майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] , станом на 08.12.2021 становить 81800 (вісімдесят одна тисяча вісімсот) грн (а.с.26). Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно частини другої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] належав до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало по 1/5 частки житлового будинку кожному. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] в селі Стегниківці, Тернопільського району, Тернопільської області та її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.27). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб і після його реєстрації останній присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 07.03.1997 Дарахівською сільською Радою народних депутатів Теребовлянського району Тернопільської області (а.с.28). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] в селі Тютьків, Теребовлянського району, Тернопільської області та його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.29). [PERSON] померла [INFO] у с.Заздрість, Теребовлянського району, Тернопільської області, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Заповіту на вказаний житловий будинок [PERSON] за життя не склала. Після її смерті відкрилась спадщина. 13.01.2005 [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Дарахівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, яким заповів належний йому\~на праві\~власності житловий\~будинок з\~надвірними будівлями\~в с.Тютьків\~Теребовлянського району\~Тернопільської області\~ та\~земельну ділянку\~площею 1,85\~га,\~яка призначена\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва,\~розташована на\~території Дарахівської\~сільської ради\~згідно Державного\~акту ТР№071527\~ [PERSON] (а.с. 18). Даний заповіт на день смерті [PERSON] не змінювався і не скасовувався. [PERSON] помер [INFO] у с.Тютьків, Теребовлянського району, Тернопільської області, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєвою Л.І. за №07/02-14 від 15.03.2022, вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину після [PERSON] , так як постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак нотаріус не може видати [PERSON] свідоцтво на право власності за законом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , у зв`язку з не визначенням частки майна, що підлягає успадкуванню після смерті\~ [PERSON] . З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєвою Л.І. за №537/02-31 від 25.11.2021, слідує, що [PERSON] прийняв спадщину померлого батька, однак відсутнє та не зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , померлого [INFO] , спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку згідно статті 1241 ЦК України відсутні. Враховуючи вказане [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. \~ \~ \~ \~ Оскільки [PERSON] померла [INFO] та [PERSON] помер [INFO] , тому до правовідносин щодо спадкування після їх смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. \~ \~ \~ \~ Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, оскільки на момент смерті [PERSON] з нею проживали чоловік [PERSON] та син [PERSON] , вони в рівних частках як спадкоємці першої черги успадкували 1/5 частину [PERSON] у будинковолодінні, а саме по 1/10 частині кожен. В подальшому, після смерті [PERSON] його син [PERSON] успадкував частку батька у будинковолодінні за заповітом, а саме 3/10 частини, оскільки проживав разом із спадкодавцем. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивачів має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно. За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи вищенаведене, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивачі не можуть реалізувати своїх прав, їхні права підлягають судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання: за [PERSON] права власності на 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , з яких 1/5 частина, як за членом колишнього колгоспного двору, 1/10 частина в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , 3/10 частини в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; за [PERSON] права власності на 1/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору; за [PERSON] право власності на 1/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved