Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовомдо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення\~суми боргу\~ із\~спадкоємціву розмірі 5379 грн. 02 коп. та сплаченої суми судового збору у розмірі 2270 грн.,\~який обґрунтував\~тим,\~ що\~27.05.2010 року [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 27.05.2010 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник померла. Спадкоємцями першої черги є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки вони постійно проживали разом із спадкодавцем на момент його смерті. 15.07.2020 року банк звернувся до Восьмої запорізької державної нотаріальної контори з претензією кредитора, та 29.09.2020 року отримали відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого Позичальника із заявами про прийняття чи відому від спадщини після померлої [PERSON] , до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа була заведена на підставі претензії банку. 06.05.2021 року банк звернувся до спадкоємців [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з претензією кредитора з вимогою сплати заборгованість за кредитним договором, але спадкоємці не скористалися можливість добровільно сплатити заборгованість. На час смерті [PERSON] заборгованість за кредитним договором становила 5379 грн. 02 коп. Просив стягнути суму заборгованості з відповідачів у судовому порядку та стягнути судові витрати. Провадження по справі відкрито ухвалою від 17.11.2021 року, визначено про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у судове засідання не з`явились, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином. Як вбачається з Витягу реєстру територіальної громади м. Запоріжжя від 16.11.2021 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , саме за адресою місця реєстрації відповідачі повідомлялися про день, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, відсутності сторін. Відповідачі повідомлявся про розгляд справи в Хортицькому районному суді шляхом надсилання оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України https://court.gov.ua/unknown/. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 27.05.2010 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок ( а.с.24). У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. [INFO] [PERSON] померла. Своєчасно [PERSON] кредитні кошти до банку не повернула, у зв`язку з чим, станом на день смерті [PERSON] - [INFO] , утворилася заборгованість у сумі 5379 грн. 02 коп., яка складається з наступного: 5379 грн. 02 коп.-заборгованість за тілом кредита та простроченим тілом кредиту. Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.05.2018 року по справі № 336/3968/16-ц, за якою місце реєстрації особи за однією адресою із спадкодавцем дає підстави для висновку про належність спадщини спадкоємцеві з часу її відкриття. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Матеріали зазначеної цивільної справи, не містять відомостей про те, що відповідачі подали заяву нотаріусу про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 101/2020 ( а.с.96-101). Відповідно до частини першої ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до положень статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Разом з тим, при вирішенні спору про стягнення із спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані з колом спадкоємців, належністю спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, його вартістю та дотриманням кредитором визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 листопада 2018 року по справі № 332/2936/16-ц (провадження № 61-9193св18). Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2019 року (справа № 320/6489/16-ц, провадження № 61-19229св18). З витягів територіальної громади м. Запоріжжя вбачається, що у квартирі [ADDRESS] , зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , померла [INFO] . (а.с. 99). Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З вказаного вище вбачається, що позивач довів суду обставини, на які він посилається у поданому позові, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача у частині стягнення із спадкоємців [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ Крім\~того, згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 2270 грн., підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved