Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

14 лютого 2022 року позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню так, як він став підставою для відкриття виконавчого провадження і порушує законні права та інтереси позивача. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.02.2021 року, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., було вчинено виконавчий напис, за реєстровим №1912, про звернення стягнення з [PERSON] , боргу за кредитним договором №001-17765-251012 від 25.10.2012 року, укладеним між ним та ПАТ «КБ «ДЕЛЬТА БАНК», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» за період з 02.06.2017 року по 02.06.2020 року в розмірі 14424 (чотирнадцять тисяч чотириста двадцять чотири грн) 40 коп. На підставі даного виконавчого напису головним державним виконавцем Здолбунівського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Примаком К.М. 07 травня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65348042. Позивач вказує, що зазначений виконавчий напис є незаконним та вчинений з недотриманням вимог закону, оскільки ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» пропущено строк, протягом якого останній міг звернутись із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису, так як право вимоги дострокового стягнення заборгованості за кредитом у банку виникло з 02.06.2017 року, а виконавчий напис було вчинено 20.02.2021 року. Згідно із ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та\~за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років,\~а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Окрім того, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Також, [PERSON] зазначає, що виконавчий напис вчинений всупереч вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. п. 3.1 п. 3, Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року. Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 622 Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме: на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника. Враховуючи наведене, позивач просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. №1912 від 20.02.2021 року таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23.03.2022 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 15.04.2022 року. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просить задоволити у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Представник Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби в судове не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили. За таких обставин, оскільки проти цього не заперечував позивач, судом, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, прийнято рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, подані докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем було видано виконавчий напис №1912 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Профіт Файненс» заборгованості на загальну суму 1424,40 грн. Вказаний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору №001-17765-251012 від 25.10.2012 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло на підставі Договору відступлення прав вимоги №2253/К від 02.06.2020 року до ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС». Постановою приватного виконавця Здолбунівського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Примаком К.М. 07 травня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65348042 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. №1912 від 20.02.2021 року. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Оспорюваний виконавчий напис вчинений всупереч вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. п. 3.1 п. 3, Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року. Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 622 Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно положень п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника. Окрім того, вчинення даного виконавчого напису є таким, що не відповідає вимогам закону, оскільки ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» пропущено строк протягом якого останній міг звернутись із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису, так як право вимоги дострокового стягнення заборгованості за кредитом у банка виникло з 02.06.2017 року, а виконавчий напис було вчинено 20.02.2021 року. Суд вважає, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем не надано жодної оцінки документам на підтвердження безспірності заборгованості, не перевірено факту надання стягувачем всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, що є порушенням при вчиненні виконавчого напису всіх вищезазначених вимог закону. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано одну із умов для винесення напису, а саме - безспірність заборгованості. Таким чином, нотаріальна дія щодо видачі виконавчого напису №1912 від 20.02.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., про звернення стягнення за кредитним договором з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», не була передбачена чинним законодавством. Суд вважає, що на момент вчинення оспорюваного вище зазначеного виконавчого напису була відсутня законодавча підстава для його вчинення, а саме порушено вимоги п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконання. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви у сумі 908 гривень.

Outcome: approved