Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

[PERSON] в особі представника -адвоката Кравченко А.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування шляхом визнання особи такою, яка втратила право користування житловим будинком, обґрунтовуючи вимоги тим, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . За зазначеною адресою крім позивачки, зареєстрований [PERSON] , який не є ні членом сім`ї позивача , ні співвласником будинку. Відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку зі згоди попереднього власника, тобто ще до виникнення у позивача права власності на будинок. Відповідач [PERSON] в будинку не проживає , участі в його утриманні не приймає, однак добровільно знятись з реєстрації не бажає, чим створює позивачці перешкоди у здійсненні права власності, зокрема права користування, змушує позивача нести надмірні витрати пов`язані з утриманням будинку, сплачувати житлово-комунальні послуги, враховуючи реєстрацію відповідача позивач не має можливості оформити субсидію. Тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком. Сторони у судове засідання не з`явились . Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності у заочному порядку, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою його зареєстрованого місця проживання. На підставі наявних у справі доказів, з письмової згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 лютого 2020 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу будинку, відповідно до якого [PERSON] (Продавець) продає та зобов`язується передати у власність [PERSON] (Покупця), а Покупець купує та зобов`язується прийняти у власність житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ) і сплатити за нього визначену за домовленістю сторін у цьому договорі грошову суму. Зазначений договір посвідчений Гармашовим Г.М., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 24.02.2020 за р. № 335(а.с. 6-8). 29 травня 2020 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування житлового будинку, відповідно до якого [PERSON] ( Дарувальник ) безоплатно передає у власність [PERSON] (Обдаровуваному), а Обдаровувана приймає належний дарувальнику на праві власності житловий будинок [ADDRESS] . Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Алейніковою Н.О. 29.05.2020 за № 1096(а.с.9-10). Право власності на вказаний житловий будинок за [PERSON] зареєстроване 29.05.2020, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 210733260 від 29.05.2020 року (а.с. 11). Факт зміни прізвища позивачки з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , виданим Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 08.07.2021, актовий запис № 15(а.с. 12). За змістом п. 8 договору купівлі-продажу будинку від 25.02.2020 року , продавець зобов`язувався зняти з реєстраційного обліку у будинку членів її сім`ї та інших зареєстрованих осіб до десятого березня дві тисячі двадцятого року. Однак , у житловому будинку дотепер зареєстрований [PERSON] , [INFO], який у будинку не проживає, участі в його утриманні не бере, проте добровільно з реєстрації місця проживання не знімається, чим створює позивачці перешкоди у здійсненні права власності, зокрема права користування. Такі перешкоди полягають у тому, що позивачка змушена нести надмірні витрати, пов`язані з утриманням будинку, сплачувати житлово-комунальні послуги, ураховуючи реєстрацію відповідача, не має можливості оформити субсидію. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Конституцією України та ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені в статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове прииміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що позивачка є власником житлового будинку на підставі договору дарування, згоди на проживання відповідача у ньому не надавала. Право користування житловим будинком виникло у відповідача зі згоди попереднього власника, [PERSON] . Чинне законодавство України не передбачає переходу прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом особами, які заселилися до нього зі згоди колишнього власника, у випадку зміни власника. Однією з підстав припинення права власності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України є відчуження власником свого майна. Виникнення права осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої вони вселилися, права власності на житло, а отже, припинення права власності попереднього власника припиняє право користування осіб, які вселилися до житла за його згодою. Таким чином, судом встановлено, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позову. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992,40 грн. , сплата яких підтверджена документально (а.с.1).

Outcome: approved