Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

[PERSON] \~звернулась з\~позовною заявою\~до Городоцької міської ради Львівської області, у якій просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1.2804 га, яка розташована на території Керницької сільської ради Львівського району Львівської області та належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності серії І-ЛВ № 085665, виданого 29.12.2002 на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації № 721 від 02.12.2002, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовну заяву мотивує тим, що після смерті матері відкрилась спадщина, в тому числі, на вищевказану земельну ділянку. Після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв`язку із тим, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця. З покликанням на відсутність спору щодо вказаного майна, інших спадкоємців, те, що вона позбавлена можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала з мотивів, наведених у заяві, просила про розгляд справи у її відсутності. Представник Городоцької міської\~ради Львівської\~області в судове засідання не з`явився, подав до суду письмові пояснення, в яких позов визнав, заперечень щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно не висловив, просив справу розглядати без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, заяву позивачки, пояснення представника відповідача дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст.\~4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1\~ст.\~13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.16\~ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК в ред. 2004р., якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Так, ст. 524 ЦК України\~у редакції 1963 р. передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За ч. 1 ст. 534 ЦК Української РСР\~у редакції 1963 р. кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ч. 2\~ст. 548 ЦК Української РСР 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до\~ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із позовної заяви, копій свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] мати позивачки, з якою позивачка проживала до дня її смерті, спадковим майном на випадок смерті не розпорядилась (а.с. 8, 12). Із копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 085665, виданого 29.12.2002 на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 02.12.2002 за № 721 вбачається, що [PERSON] мала на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1.2804 га на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області (а.с. 7). Після смерті матері позивачка зверталась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, отримала відмову у вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки правовстановлюючий документ державний акт на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавиці (а.с. 9). В силу ч. 2 ст.158\~ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ч.1\~ст.1225ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55Конституції України\~закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 1 Протоколу 11 до\~Конвенції прозахист\~правлюдини іосновоположних\~свобод визначено: кожна фізична або юридична особа має право володіти мирно своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З огляду на вищенаведене, а також враховуючи фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин і досліджені судом під час розгляду справи докази, суд приходить до висновку, що померла [INFO] мала на праві приватної власності земельну ділянку, загальною площею 1.2804 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Керницької сільської ради Львівської області, інших спадкоємців, окрім позивачки, які б претендували на спадкове майно, немає, відповідач позов визнав, заперечень щодо позову суду не надав, а отже, є підстави до визнання за нею права власності на земельну ділянку згідно вищезазначеного Державного акту, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно ст.\~141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved