Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

10.03.2021 [PERSON] звернулася до суду зі заявою про встановлення факту сумісного, постійного проживання з її чоловіком [PERSON] та перебування на його утриманні до 20 лютого 2022 дня смерті останнього. Встановлення цих фактів заявниці необхідно для оформлення пенсії по втраті годувальника. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що вона 15.11.1975 зареєструвала шлюб з [PERSON] . Вони проживали разом однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . В період шлюбу вони купили квартиру за адресою: [ADDRESS] . Після придбання квартири заявниця і зареєструвалася за новою адресою, але продовжувала проживати разом із чоловіком за попередньою адресою. Вони вели спільний побут, мали взаємні права та обов`язки до смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У зв`язку зі смертю чоловіка, вона звернулася до заінтересованої особи з заявою щодо оформлення пенсії по втраті годувальника після смерті чоловіка. Їй було відмовлено через різну адресу їх реєстрації та рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання та перебування на його утриманні. 21.03.2022 ухвалою суду, заяву прийнято до розгляду, постановлено проводити розгляд справи в окремому провадженні. Витребувано у заінтересованої особи інформацію про розмір виплаченої пенсії за період з 01.08.2020 по 20.02.2022 [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). В судовому засіданні [PERSON] свою заяву підтримала та просила її задовольнити, як законну та обґрунтовану. Представник Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання не з`явився, але направив на адресу суду заяву про проведення розгляду справи у його відсутності, при ухваленні рішення покладався на розсуд суду (а.с. 16,17). Із заяви, пояснень заявниці, доданих до заяви матеріалів судом встановлено. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.11.1975, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.4). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 5). Згідно з актом від 23.02.2022 [PERSON] з 1993 року по 20.02.2022 проживала по [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить відмітка в її паспорті (а.с.3). [PERSON] являється пенсіонеркою, отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням№ [NUMBER] виданим 11.11.2008 (а.с. 4). Згідно довідки про доходи від 28.03.2022 наданої заінтересованою особою, заявниця отримує пенсію за віком, розмір якої станом на лютий 2022 року становить 1934 грн. Розмір пенсії за період 01.08.2020 по 28.02.2022 складає 34303 грн (а.с. 20). Відповідно до довідки про доходи № 0994 4395 7306 6919 від 28.03.2022 [PERSON] отримував пенсію за вислугу років, розмір якої станом на лютий 2022 року становить 5734,91 грн. Розмір пенсії за період з 01.08.2020 по 28.02.2022 складає 86963,29 грн (а.с.19). Аналізуючи зміст довідок слід прийти до переконання про значну різницю між пенсією [PERSON] та [PERSON] . Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним заяву задовольнити. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При вирішенні питання щодо встановлення факту перебування особи на утриманні померлого, суд також приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де зазначено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до пункту 2.3 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 розділу II даного Порядку, а також, серед іншого, документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Частиною 1ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Частиною 1ст.38 цього Закону передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. На підставі ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Факт постійного проживання заявниці разом з її чоловіком підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Факт перебування заявниці на утриманні померлого чоловіка підтверджується належними і допустимими доказами доданими до матеріалів справи. Оскільки із матеріалів справи видно, що [PERSON] станом на день його смерті [INFO] отримував пенсію розмір якої більший за розмір пенсії заявниці. Відтак основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку чоловіка, який надавав їй утримання. Враховуючи наведені докази, суд вважає за можливе встановити факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] та перебування заявниці на утриманні її чоловіка до моменту його смерті.

Outcome: approved