Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно та скасування обтяження у вигляді арешту. В обґрунтування своїх вимог зазначено, що житлова квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.02.2000. Згідно відомостей з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяжена арештом, який накладений Відділом ДВС Дунаєвецького районного управління юстиції. Підставою обтяження являється постанова про відкриття виконавчого провадження №6416133 від 03.07.2008 відносно боржниці [PERSON] . Вказана обставина стала відома позивачам, коли вони звернулися до нотаріуса для вчинення правочину відносно вище вказаного майна, однак нотаріус відмовив посилаючись на наявність обтяження у вигляді накладення арешту. Згідно відповіді Дунаєвецького РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) №20.6-32/8641 від 18.05.2021 стягнення з [PERSON] не проводилися, арешт не накладався. Однак в АСВП виявлені виконавчі провадження за якими боржником є [PERSON] . У зв`язку із тим, що арешти порушують права позивачіврозпоряджатися своєю власністю, тому звертаються з позовом до суду. Ухвалою від 29.12.2021 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою від 26.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачів адвокат Кучерявий Д.Й. у судове засідання не з`явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи. Надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, відзив не подавала, заяв про розгляд справи у її відсутності до суду не направляла. Представник третьої особи Дунаєвецького відділу ДВС у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) у судове засідання не з`явилась, однак надіслала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі. У вирішенні справи покладається на розсуд суду. Також надіслала до суду пояснення, у яких зазначає, що виконавчі провадження за якими боржниками були [PERSON] та [PERSON] об`єднано у зведені виконавчі провадження. Арешти на майно накладалися вибірково за одним із виконавчих проваджень, за яким 02.07.2010 накладено арешт на майно боржника [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Виконавчі провадження за якими боржниками були [PERSON] та [PERSON] повернуті без виконання згідно п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», що не передбачає зняття арешту з коштів та майна боржника. Також вказує, що згідно Акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення, виконавчі провадження, які входили до зведених виконавчих проваджень знищено шляхом спалення. Станом на 25.01.2022 виконавчі провадження стосовно позивачів, [PERSON] , [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житлова квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.02.2000. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] одружились, після одруження прізвище дружини записано « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після одруження прізвище дружини записано « [PERSON] ». Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25.05.2021 року вбачається, що на майно, яке належить позивачам зареєстровані обтяження. Підставою обтяження являється постанова про відкриття виконавчого провадження №6416133 від 03.07.2008 винесена відносно боржниці [PERSON] . Згідно відповіді Дунаєвецького РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) №20.6-32/8641 від 18.05.2021 стягнення з [PERSON] не проводилися, арешт не накладався. Однак в АСВП виявлені виконавчі провадження за якими боржником є [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 33 Постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 надав роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ст. 16 ЦК України загальним способом захисту порушених цивільних прав є припинення дій, які порушують право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Аналогічний висновок міститься в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Виходячи зі змісту статей 16, 572, 589 ЦК України, статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» та роз`яснень у пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно висновку Верховного Суду по справі № 818/337/17 стаття 59 Закону №1404-VIII є спеціальною нормою, в якій закріплено порядок вирішення спорів, що виникають між органом державної виконавчої служби та особою, яка не є боржником у виконавчому провадженні, з приводу накладення арешту на майно особи та реалізації вказаного арештованого майна. У разі виникнення зазначеної спірної ситуації належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Враховуючи факт наявності для позивачів перешкод (у вигляді накладеного арешту) у розпорядженні нерухомим майном, суд вважає за необхідне позов про визнання права власності по ј частини за кожним на житлову квартиру та скасування обтяження у вигляді арешту з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] задовольнити.

Outcome: approved