Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

До Березівського районного суду Одеської області звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. На обґрунтування своїх вимог заявник вказав, що він звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України щодо попереднього обчислення страхового стажу для визначення права на пенсію за віком. Для підтвердження страхового стажу він надав архівні довідки про підтвердження трудового стажу №656 від 03.10.2021 року, а також про заробітну плату №654 від 03.10.2021 року та трудову книжку на російській мові «Трудовая книжка колхозника. Колхозный учет форма №76", заведену 02 жовтня 1978 року. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду №1500-0214-8/137958 від 04.11.2021 року заявнику надано відмову у попередньому обчисленні страхового стажу для визначення права на пенсію за віком, оскільки на момент звернення до Пенсійного фонду в трудовій книжці на титульній сторінці дата народження вказана з порушенням п. 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 року зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110, а також в довідці про підтвердження трудового стажу №656 від 03.10.2021 року зазначено дату народження 1960 р, що розбіжне з 06.04.1961 р, за даними паспорта серії [NUMBER] виданого 18.06.1997 року, а також в довідці про заробітну плату №654 від 03.10.2021 року прізвище, ім`я та по батькові вказано неповністю. На підставі наведеного, вказані помилки у документах, перешкоджають заявнику у праві на призначення пенсії за віком. У зв`язку з вищевикладеним заявник звернувся до суду з заявою та просить суд задовольнити її. Ухвалою суду від 09.12.2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Відповідно до наказу Березівського районного суду Одеської області №10 -ОД від 28.03.2022 року( з подальшими змінами), постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 31.05.2022 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку. Також указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан , який продовжено до 25.04.2022 року. У судове засідання 07.04.2022 року заявник не з`явився. Одночасно від нього надійшла заява про слухання справи у його відсутності у зв`язку з веденням воєнного стану на території України, на задоволенні заяви наполягає та просить її задовольнити. (а.с.31) Представник заінтересованої особи : у судові засідання 25.01.2022 року, 22.02.2022 року та 07.04.2022 року не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, а тому розгляд відбувався за їх відсутності. Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Як відзначив суд у рішенні у спра\-ві «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». За таких обставин, у зв`язку з оголошенням карантину та воєнного стану на території України, з урахуванням заяви [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, «суд розглядає в порядку окремого провадження справи провстановлення фактів, що мають юридичне значення». Згідно пункту шостого частини першої статті 315 ЦПК України, «Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті ». Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило заявника про те, що в ході попереднього розгляду наданих ним документів, надані архівні довідки про підтвердження трудового стажу №656 від 03.10.2021 року, а також про заробітну плату №654 від 03.10.2021 року та трудову книжку на російській мові «Трудовая книжка колхозника. Колхозный учет форма №76", заведену 02 жовтня 1978 року, що мають розбіжності у написані прізвища, ім`я та по батькові заявника за даними паспорту (.с.6). Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому отримувати призначену за віком пенсію та зарахувати трудовий стаж. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. При цьому, до вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». За таких обставин, суд вважає задовольнити заяву [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення. Рішення повинно відповідати вимогам Цивільно-процесуального кодексу України бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved