Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення грошових коштів в порядку регресу. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що 25.01.2021р. на автодорозі Західний обгін м. Львова відбулась дорожньо транспортна пригода за участю транспортного засобу «Peugeot» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та транспортного засобу «Ford» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Транспортний засіб «Ford» д.н.з. [NUMBER] застраховано відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту №006-1001304/05НТ від 24.06.2020р., укладеного між ТОВ «КПП ЦЕНТР» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Брокбізнес». Відповідно до постанови Франківського районного суду м. Львова від 19.02.2021р. у справі № 465/671/21 відповідача визнано винним у вказаній ДТП та накладено відповідне стягнення. На виконання взятих обов`язків, за наслідками звернення потерпілої особи з заявою про страхове відшкодування позивачем проведено виплату страхового відшкодування у розмірі 109 584 (сто дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривень 19 коп. Оскільки цивільно-правову відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Peugeot» д.н.з. [NUMBER] забезпечено в AT «СК «АРКС» відповідно до укладеного договору обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу № ЕР/201179810 з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну, у розмірі 130\~000 (сто тридцять тисяч) гривень 00 коп. та франшизою в розмірі 2\~600 (дві тисячі шістсот) гривень 00 коп., та позивачем направлено претензію AT «СК «АРКС», а останнє сплатило на користь позивача грошову суму в розмірі 67 492 (шістдесят сім тисяч чотириста дев`яносто дві) гривень 60 коп. на виконання умови полісу. Враховуючи вищезазначене та недостатність отриманого страхового відшкодування, позивачем скеровано відповідачу вимогу про сплату різниці між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням в розмірі 42\~091 (сорок дві тисячі дев`яносто одна) гривень 59 коп., яка відповідачем проігнорована. Відтак, зважаючи на викладене, просить стягнути грошові кошти в розмірі 42\~091 (сорок дві тисячі дев`яносто одна) гривень 59 коп. та сплачений судовий збір. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 12.11.2021р. відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду. В чергове судове засідання учасники судового процесу не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоч належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Позивачем на адресу суду скеровано заяву про розгляд справи за відсутності представника за наявними у справі доказами. Суд, з урахуванням фактичних обставин, строків розгляду справи, вважає за можливе провести розгляд справи без участі учасників судового процесу. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Франківського районного суду м. Львова від 19.02.2021р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,\~та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 коп. та стягнено в дохід держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. Постанова набрала законної сили. Згідно постанови, [PERSON] 25.01.2021 року о 17 год. 10 хв. на автодорозі Західний обхід м. Львова, 13 км. + 700 м., керуючи автомобілем Peugeot 308, д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем Citroen C4 Picasso, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , після чого останній здійснив інерційний рух та зіткнувся з автомобілем Ford Transit, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок зіткнення останній здійснив інерційний рух та зіткнувся з автомобілем Skoda Octavia А7, під керуванням [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України,\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25.01.2021, є встановленим та не підлягає доказуванню. Станом на момент вчинення дорожньо - транспортної пригоди цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в АТ «СК «АРКС» відповідно до Полісу ЕР №201179810. Відповідно до страхового акту №94015/1 та розрахунку до стахового акту від 10.03.2021р. сума страхового відшкодування на підставі розрахунку становить 109 584 (сто дев"ять тисяч п"ятсот вісімдесят чотири) гривень 19 коп., з яких 67 492 (шістдесят сім тисяч чотириста дев`яносто дві) гривень 60 коп. виплачено. Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом ч. 2\~ст. 1187 ЦК України,\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи те, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.01.2021 з вини відповідача, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в сумі більшій ніж повернуто, тобто яка є недостатньою, то з відповідача слід стягнути різницю в розмірі 42\~091 (сорок дві тисячі дев`яносто одна) гривень 59 коп. на користь позивача у порядку регресу. Для спростування доводів позову відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, жодних належних і допустимих доказів, визначених законом, суду не надав. За ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 2\~Постанови пленуму\~Верховного\~суду\~України №\~14\~від\~18\~грудня\~2009\~року «Про судове рішення у цивільній справі»\~встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~може бути\~визначено тільки\~у світлі\~конкретних обставин\~справи (рішення\~ЄСПЛ від\~18\~липня 2006\~року №\~63566/00\~«Проніна проти\~України (Pronina\~v.\~Ukraine)»,\~§ 23). Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved