Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

У січні 2022 року до суду надійшла позовна заява Державної іпотечної установи до [PERSON] (надалі - Відповідач-1), [PERSON] (надалі - Відповідач-2) про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит. Позивач посилається на те, що 12.05.2015 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та Відповідачем-1 було укладено кредитний договір, за умовами якого [PERSON] надано кредитні кошти в розмірі 20000 дол. США, відсоткова ставка 11% річних, кінцевий термін погашення 12.05.2020. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань, 22.06.2005 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та Відповідачем-1 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS] . 12.05.2005 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та Відповідачем-2, з метою виконання кредитних зобов`язань укладено договір поруки. 11.02.2015 між позивачем та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір відступлення права вимоги № 17/4-В, за умовами якого позивач набув право вимоги до відповідачів. Посилаючись на те, що відповідачем -1 не виконуються умови кредитного договору, забезпечені порукою, Відповідачем-2, позивач просить стягнути з відповідачів суму боргу в розмірі 187055,25 грн., витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Дарницького районного суду від 08.02.2022 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали та позовної заяви з додатками для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачами у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Станом на 11.04.2022 закінчились строки для подання відзиву та відповіді на відзив, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст.15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені ст.3 ЦПК України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що 12.05.2005 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та Відповідачем-1 укладений Кредитний договір №1502рvі-05-05, за умовами якого Банк надав Позичальнику відповідно до п.2.1 на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності Кредитні кошти в розмірі 20000 до. США, з оплатою по процентній ставці 11 процентів річних та відповідно до п.3.2 з кінцевім терміном погашення до 12.05.2020. Відповідно до умов Кредитного договору позичальник зобов`язався щомісячно до 10 числа кожного місяця проводити погашення заборгованості в розмірі 228,00 доларів США. Отримання Відповідачем-1 кредитних ресурсів підтверджується заявою про видачу готівки №1029_20. В забезпечення взятих на себе зобов`язань, що виникають з кредитного договору, між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» (Іпотекодержатель) та Відповідачем-1 (Іпотекодавець) був укладений 22.06.2005 Іпотечний договір, за умовами якого Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] . Також, в забезпечення взятих на себе зобов`язань, що виникають з Кредитного договору, між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» та Відповідачем -2 був укладений 12.05.2005 Договір поруки №1502/1, за умовами якого, у відповідності до п. 2.1. цього договору у випадку невиконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором, Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. 11.02.2015 між Державною іпотечною установою та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений Договір відступлення права вимоги №17/4-В від 11.02.2015, за умовами якого позивач набув право вимоги до відповідачів. Позивачем було направлено боржнику повідомлення про відступлення права вимоги від 15.10.2015 №7436/11/2 для виконання свого обов`язку новому кредитору, яке [PERSON] отримано особисто. Відповідно до листа ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 23.11.2015 з переліком кредитів, сума набутих позивачем вимог до боржника становить 224054,37 грн. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 44600379 від 26.09.2015 підтверджується запис про реєстрацію на підставі Іпотечного договору та Договору відступлення прав вимоги за позивачем. Відповідно до розрахунку заборгованості від 15.12.2021 № 5003/32/28 заборгованість відповідача становить: основний борг 148943,71 грн., прострочені відсотки за користування кредитом в розмірі 29629,32 грн., 3% річних за порушення грошового зобов`язання в розмірі 8482,22 грн., всього 187055,25 грн. За наданими суду доказами вбачається, що Відповідачем-1 останній платіж на рахунок позивача здійснено 31.08.2018. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 4 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Частиною 3 ст. 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1, ч.2, ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 614 ЦК України, передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статей 611, 615 Цивільного кодексу України у випадку порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Відповідно до ч.1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, відповідачами не надано суду доказів на підтвердження належного виконання ними зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та заявлених позовних вимог. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь Державної іпотечної установи слід стягнути заборгованість в сумі 187055,25 грн. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2805,83 грн., який підлягає стягненню з відповідаів на користь позивача.

Outcome: approved