Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

У грудні 2021 [PERSON] звернувся з позовною заявою до ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] про стягнення недоплаченого страхового відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням та франшизи, та відповідно просив стягнути з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на свою користь недоплачене страхове відшкодування в розмірі 24383,04 грн, стягнути з [PERSON] на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 57774,91 грн, та франшизу 1500 грн, витрати по сплаті судових витрат. Мотивував тим, що 11.11.2020 відбулося ДТП за участю [PERSON] та [PERSON] в результаті порушення останнім правил ПДР, у зв`язку з чим автомобілі сторін отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вина [PERSON] в судовому провадженні підтверджена. Відповідальність позивача була застрахована у ПАТ «СК «ПЗУ Україна», відповідно після ДТП, позивач повідомив про це страхову компанію. В подальшому було складено протокол технічного огляду КТЗ№210391, та призначено страхове відшкодування по справі №62240 на суму 22921,39 грн., 20.01.2021 позивачу вказані кошти були сплачені страховою компанією. Не погодившись з розміром страхового відшкодування позивач звернувся до незалежної спеціалізованої експертної організації для проведення експертного автотоварознавчого дослідження колісного т.з. Відповідно до висновку вартість матеріального збитку - 48804,43 грн, повна вартість відновлювального ремонту 106579,34 грн. Тому з ПАТ " СК "ПЗУ Україна" просить стягнути різницю між вмплаченим та раельним розміром матеріального збитку 24383.04 грн, а з [PERSON] різницю миіж фактичним розміром збитку і страховою виплатою та вартість франшизи. Ухвалою суду від 21.12.2021 провадження по справі відкрито та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 23.02.2022 судом вирішено для повного всебічного розгляду справи здійснити розгляд справи з викликом сторін. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позовні вимоги задовольнити. Позивач пояснив, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 18.12.2020 року проведено не належним фахівцем з порушенням методики проведення ( без реального огляду авто, без врахування всіх пошкоджених деталей і реального кольору; частину вартості пошкоджених деталей внесено вручну , а не через належну систему тощо) тому не може бути прийнято до уваги. Належним визначенням вартості збитків є висновок експертного дослідження складений 06.03.2021 року. Тому з ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" належить стягнути різницю між виплаченим розміром збитків і реапльним розміром матеріального збитку. Оскільки трозмір матеріального збитку, який підлягає виплаті страховою компанцією визначено з урахуванням фізичного зносу, а такі деталі неможливо, позивач просив стягнути з [PERSON] різницю між фактичною вартістю замінених деталей і страховою виплатою 57774.91 грн та вартість франшизи 1500 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що він визнає позов частково і готовий сплатити лише франшизу у розмірі 1500 грн, також зазначив, що його страховка передбачає виплату до 100 000 грн. Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» у судове засідання не з`явився хоча про дату, час та місце повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив у встановлений судом строк не надав. Судом встановлено, що 11.11.2020 року о 08:20 год. в м. Вінниці по вул. Келецька-Л.Ратушної, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «ЗАЗ 110307» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та «Honda Accord» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль Honda Accord, який належить позивачу на праві власності, отримав механічні пошкодження. Згідно постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2020 винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Honda Accord застрахована в ПАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно полісу обов`язкового страхування № АМ/9247998 (поліс а.с. 20). 18.11.2020 [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «ПЗУ Україна» з повідомленням про ДТП, надав пояснення та заяву про намір отримати страхове відшкодування ( а.с.22-24). Висновком №1459Е SOS-201118-210391 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля «Honda Accord» від 18.12.2020 який проведено спеціалістом товарознавцем Парфенюк О.В. ТОВ «СОС Сервіс Україна» за замовленням ПАТ «СК «ПЗУ Україна» без огляду автомобіля, визначено, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП без ПДВ - 24421,39 грн, з ПДВ - 29305,67 грн., (висновок а.с. 29-35). Відповідно до реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України відсутні відомості відносно [PERSON] . Відповідно до наданої роздруківки з інтернет - банкінгу про зарахування коштів ПАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило перерахунок коштів позивачу у сумі 22806,78 грн. Позивач не погоджуючись із вищевказаним висновком 18.02.2021 звернувся до ПП ЕНДД «Експертиза», щодо проведення експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу. Відповідно до Висновку експертного дослідження №18Е-02/2021 від 06.03.2020 проведеним судовим експертом Івасиком М.С. вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля Honda Accord внаслідок його пошкодження під час ДТП, в цінах станом на 11.11.2020 складає 48804,43 грн, відповідно до наданого розрахунку калькуляції №18Е-02/202 повна вартість ремонту 106579,34 грн з ПДВ (висновок а.с. 42-47). Методикою товарознавчої експертизи п. 5.1. Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Пунктом 4.3. Методики, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. У разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судову експертизу» оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством. Згідно із ч. 6 ст. 13. Закону України «Про судову експертизу», незалежно від виду судочинства судовий експерт має право: проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, з урахуванням обмежень, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону. Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Основною відмінністю між звітом про оцінку КТЗ та висновком експертного дослідження є фахівці, які виконують перший та другий тип роботи. Так, з аналізу Методики, Закону України «Про судову експертизу», Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінювач за результатами оцінки складає звіт про оцінку КТЗ, а судовий експерт складає висновок експертного дослідження. У даному випадку [PERSON] не є судовим експертом, а тому не мала повноважень на складання висновку експертного дослідження. З огляду на вищезазначене суд приходит до висновку, що висновок №1459Е SOS-201118-210391 експертного автотоварознавчого дослідження складений із порушенням Методики та складений особою яка не мала на це повноважень, також у висновку зазначені не усі деталі авто які підлягали оцінці. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19) підстав відступати суд не вбачає. Суд оцінивши усі докази заслухавши сторони дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки судом встановлено, що висновок №1459Е SOS-201118-210391 експертного автотоварознавчого дослідження складений із порушенням Методики та складений особою яка не мала на це повноважень то із ПАТ «СК «ПЗУ Україна» слід стягнути страхове відшкодування в повному обсязі відповідно до висновку експертного дослідження №18Е-02/2021 від 06.03.2020, а саме різницю між відновлювальним ремонтом сумою уже виплаченою та франшизою яка підлягає стяенню з [PERSON] . Оскільки вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням, а також франшиза. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати які складаються зі сплати судового збору 908 грн. та витрат на проведення експертизи у сумі 2500 грн., що в загальному складають 3408 грн. пропорційно задоволеним вимогам. Суд

Outcome: approved