Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.11.2016 шлюб між ними розірвано, а малолітня дитина залишилася проживати із позивачем. Вказує, що основна причина розпаду сім`ї - це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри, агресивне ставлення відповідача до неї та дитини. З того часу батько з донькою не спілкується, не зустрічається, не приймає участі в утриманні доньки. Позивачка вказує, що у квітні 2020 року вона повторно вийшла заміж та змінила прізвище на [PERSON] . З 2016 року вона з її теперішнім чоловіком займаються вихованням та утриманням малолітньої дитини. За інформацією адміністрації дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу № 25 «Пізнайко», який відвідувала малолітня, вона особисто та її чоловік [PERSON] відвідували навчальний заклад, цікавилися успіхами доньки в закладі. Громадянин [PERSON] жодного разу не брав участь в освітніх та святкових заходах, позитивного впливу на дитину не має. Батько [PERSON] участі у вихованні дитини не приймав та жодного разу вона його не бачила. Лікуванням дитини займалася лише мати, батька дитини сімейний лікар не бачив жодного разу. Як зазначено, 05.08.2021 громадянин [PERSON] написав заяву про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно. Підпис у даній заяві посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А.А. Натомість вона написала заяву про припинення стягнення аліментів з батька. Зазначені умови можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто, свідомого нехтування батьками своїми обов`язками. Вважає, що наданими документами підтверджено, що тривалий час батько [PERSON] діє всупереч інтересам дитини, тим самим позбавив її права на належне батьківське виховання та утримання. Вона самостійно, у повній мірі несе всі витрати, пов`язані з матеріальним забезпеченням та розвитком дитини, на відміну від відповідача. На даний момент дитина навчається у першому класі 28 школи ім. Т.Г.Шевченка та має гарні результати, займається у танцювальній студії XS професійними ганцями та має багато нагород, відвідує уроки музики в зразковому ансамблі «Палітра талантів». Дома вона має окреме спальне місце, свою особисту кімнату, всі потрібні речі для навчання та ігор. Дитина забезпечена їжею, одягом, взуттям (відповідно сезонів), шкільним приладдям. Таким чином, позивачка просить суд позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини - [PERSON] , яка народилася [INFO] . Судові витрати позивач по справі залишає за собою. Ухвалою суду від 11.02.2022 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Черкаської міської ради. Сторонам визначено строки для подачі заяв по суті справи. У підготовчому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, на підставі обгрунтування, наведеного у позові та з урахуванням доказів, які додані до нього. Не заперечувала проти розгляду справи, з урахуванням положень статті 206 ЦПК України. Додатково зазначила, що її дочка [PERSON] не знає свого біологічного батька, а своїм батьком вважає її теперішнього чоловіка. Відповідач не вітає дочку з днем народження, не знає, де вона навчається і взагалі не цікавиться її життям, хоча вона не чинила йому ніяких перешкод у спілкуванні з дитиною. Після розірвання шлюбу у 2016 році вона не бачила відповідача. Також вказує, що з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної дитини вона не зверталась і він сам добровільно ніякої допомоги не надавав. Звернула увагу суду на те, що у відповідача були негативні звички, зокрема він вживав наркотики та крав речі із квартири. У підготовче засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надавши до суду нотаріально посвідчену заяву, зі змісту якої вбачається, що він дає згоду на позбавлення його батьківських прав стосовного малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та не заперечує проти розгляду справи за його відсутності. Відзив на позовну заяву не подав. У судовому засіданні представниця третьої особи - Служби у справах дітей Черкаської міської ради за довіреністю - Молчанович Н.О. зазначила, що наявний висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] . Відповідача двічі запрошували на засідання комісії щодо вирішення вказаного вище питання, але він не з`явився. У телефонній розмові повідомив, що він дає згоду на позбавлення його батьківських прав стосовного малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . На засіданні комісії також було заслухано дитину - [PERSON] , яка повідомила, що не пригадує свого біологічного батька, а вважає своїм батьком теперішнього чоловіка її матері. Таким чином, вважала за можливе задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, при цьому не опитуючи дитину у судовому засіданні, оскільки це є недоцільним у зв`язку з викладеним. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог та подану ним заяву, суд ухвалив проводити розгляд справи по суті, відповідно до ст.ст. 200, 206 ЦПК України. Заслухавши думку позивачки та представниці третьої особи, враховуючи думку відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 08.02.2014 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.11.2016 по справі № 711/9173/16-ц вказаний вище шлюб розірвано. За час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 215 та видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками дитини записано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Також встановлено, що [PERSON] 18.04.2020 вийшла заміж за [PERSON] , про що Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 409 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Як вбачається зі змісту характеристики № 65 від 06.08.2021, виданої Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу № 25 «Пізнайко» Черкаської міської ради, [PERSON] , [INFO] , відвідує Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу № 25 «Пізнайко» Черкаської міської ради з 31.08.2016 (наказ № 81) по теперішній час. Антропометричні дані дівчинки у нормі. Рухова активність помірна, перевагу надає активним іграм. Софія має чудову слухову та зорову пам`ять. Дитина чуйна, спокійна та врівноважена. Взаємини з однолітками доброзичливі і дружні. У спілкуванні з дітьми та дорослими дуже чемна. Якості лідера проявляє та завжди має власну думку і керується нею. Має авторитет серед товаришів. У дитини розвинене бажання до навчання та пізнання нового. Пізнавальна активність на заняттях стримана, матеріал дитина засвоює добре. [PERSON] дуже любить танцювати та співати. Приймає активну участь у святах та розвагах. З великим задоволенням допомагає іншим та виконує добросовісно доручення дорослих. До трудових і навчальних доручень ставиться відповідально, доводить розпочату справу до кінця. Навички самообслуговування сформовані відповідно до її віку. За період відвідування садочку, мама [PERSON] приводила та забирала дитину, була присутня на батьківських зборах та святах. [PERSON] неодноразово була головою батьківського комітету, де зарекомендувала себе відповідальною, активною, небайдужою людиною. Приділяє належну увагу вихованню та навчанню доньки. Батько, [PERSON] у дитячий садочок не приходив. Крім того, за відомостями, що зазначені у довідці від 06.08.2021, виданої сімейним лікарем [PERSON] , - [PERSON] рахується на декларації у сімейного лікаря [PERSON] . Під час та протягом захворювання дитини - [PERSON] , [INFO] , звертається на консультацію з дитиною тільки мати. Батько дитини жодного разу не з`являвся. Згідно з висновком № 591/30-03-03 від 09.09.2021 виконавчого комітету Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування, - є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] . На час розгляду справи, даний висновок батьками не оскаржувався. У судовому засіданні достовірно встановлено, що батько дитини навчальні заклади, де виховується та навчається його дитина, не відвідував та не відвідує у даний час, не цікавиться життям дочки, її успіхами та проблемами. Батько тривалий час із дитиною стосунків не підтримує, свідомо уникає спілкування та не надає будь-якої матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно до заяви [PERSON] від 05.08.2021, підпис якого засвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А.А. (зареєстровано в реєстрі за № 1578), вбачається, що він дає згоду на позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Як зазначено у Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 передбачає, що кожна дитина має права на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991, дата набуття чинності для України 27.09.1991): «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Сімейним Кодексом України. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За положеннями ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Проте, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Статтею 164 СК України визначені підстави позбавлення батьківських прав, зокрема - п. 2 ч. 1 (у редакції на час спірних правовідносин), зокрема, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Слід зазначити, що з 18.03.2020 діє редакція п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, за якою передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них (ч. 3 ст. 164 СК України). Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Під час розгляду справи встановлено факт системного невиконання батьком (відповідачем по справі) обов`язку по вихованню дитини та відсутності його намірів, бажання і у подальшому займатись питаннями виховання та утримання дочки [PERSON] ; батько взагалі не вчиняв жодних дій та заходів, направлених на виконання ним батьківських обов`язків щодо своєї дитини і таких намірів не має, про що зазначив у заявах, які подані до Виконавчого комітету Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування та до суду. На думку суду, відповідач, як батько дитини не виконує батьківські обов`язки щодо своєї дитини, не цікавиться її життям, здоров`ям, проблемами, не приймає участі у вихованні, не дбає про нормальне самоусвідомлення дитини, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не відвідує і взагалі не спілкується з дитиною без поважних причин, не забезпечує їй необхідне матеріальне утримання, що вказує на те, що він свідомо ухиляється та фактично самоусувається від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини і таке невиконання батьківських обов`язків не пов`язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних від нього причин. Крім того, відсутні відомості, які б свідчили про те, що мати дитини (позивачка по справі) чинить будь-які перешкоди у спілкуванні батька з дитиною. Таким чином, суд вважає, що батько мав всі достатні та реальні можливості спілкуватися із дитиною та виховувати її. Також, суд вважає, що відсутні підстави вважати висновок виконавчого комітету Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування від 09.09.2021 необґрунтованим і таким, що суперечить інтересам дитини. Таким чином, судом встановлено, що зазначені вище обставини підтверджуються доказами, наявними у матеріалах справи і визнаються відповідачем, про що ним особисто зазначено у заяві від 05.08.2021. У даному випадку судом прийнято визнання позову відповідачем, відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є наслідком винної поведінки відповідача, а тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно дитини. При цьому, прийнявши до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде суперечити інтересам дитини, а навпаки буде повністю відповідати її інтересам. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Приймаючи таке рішення, суд вважає, що воно є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах дитини. Крім того, слід звернути увагу на те, що ч. 1 ст. 166 СК України визначені правові наслідки позбавлення батьківських прав. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачкою при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., який слід залишити за нею, враховуючи її відповідне клопотання. На підставі викладеного та

Outcome: approved