Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 24.04.2004 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, у якому в них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що вони з відповідачем виявились людьми різних характерів та поглядів на життя, внаслідок чого між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття один до одного. Сторони припинили спільне проживання та ведення господарства, шлюб носить формальний характер, а його збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею, залишити їй прізвище набуте при реєстрації шлюбу, « [PERSON] », а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які складаються із 992,40 грн. сплаченого судового збору. Позивач в судове засідання не з`явилася, 14.02.2022 року вона подала до суду письмове клопотання, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності (а.с. 23). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином,шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду, а також надсилання смс-повідомлення. 22.02.2022 року він подав до суду письмову заяву, в якій просить надати строк на примирення, оскільки вважає, що даний шлюб можна зберегти, а справу слухати в його відсутності ( а.с. 25 ). За таких обставин, з урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.02.2022 року призначено подружжю [PERSON] та [PERSON] 1 місяць строку на примирення (а.с. 26). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] сторони одружилися 24.04.2004 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківській області, актовий запис № 110 (а. с. 5). Відповідно до даних свідоцтв про народження сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 9). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, не примирилися в призначений судом термін, позивач вважає за доцільне шлюб розірвати. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачу прізвище « [PERSON] », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітнього сина сторін - [PERSON] , суд вважає, що останнього слід і надалі залишити проживати з відповідачем. Поряд з тим, згідно з правилами частини 3 ст. 160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Таким чином, в задоволенні позовних вимог щодо визначення місця проживання неповнолітньої дочки сторін - [PERSON] з позивачем слід відмовити, оскільки вона вже досягла вказаного віку і самостійно визначає своє місце проживання. Судом встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 992,40 грн., що стверджується відповідною квитанцією (а.с.4). Відповідно до правил ч.2 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача слід присудити на користь позивача вказані судові витрати. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160, 161 Сімейного кодексу України та,

Outcome: partial