Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

31 січня 2022 року керівник Червоноградської окружної прокуратури Львівської області Іван Мартиняк, в інтересах держави в особі Червоноградської міської ради Львівської області, звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. В позовній заяві зазначає, що вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04.06.2020 по справі №451/625/19 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ст.286 КК України. Враховуючи ухвалу Львівського апеляційного суду у даній справі від 09.11.2020, вказаний вирок змінено, однак в частині визнання особи винуватим та призначення покарання залишено без змін. Так встановлено, що 27.09.2018, близько 06.00 год, [PERSON] , [INFO] , керуючи належним йому транспортним засобом «ВАЗ 2103», шасі № [NUMBER] р.н. [NUMBER] , 1997 року випуску, рухався автодорогою сполучення м. Червоноград-м. Броди, в напрямку м. Червоноград, знаходячись в с. Йосипівка Радехівського району Львівської області, рухаючись по правій смузі руху авто дороги, здійснив маневр повороту в ліво не надавши переваги в русі автомобілю марки «Део Нексіа» шасі № [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , який рухався по лівій смузі руху в напрямку м. Радехів під керуванням [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , що призвело до зіткнення даних автомобілів. Внаслідок зіткнення даних автомобілів, автомобіль «Део Нексіа» виїхав на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення із вантажним автомобілем «Рено Преміум 440» р.н. [NUMBER] , із причепом «Бодекс КІС 3WA» р.н. [NUMBER] , який рухався в напрямку м. Червоноград під керуванням [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] . Внаслідок ДТП потерпілий [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. У зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] з 27.09.2018 по 12.10.2018, перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Комунального підприємства «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» (далі - КП «ЦМЛ ЧМР») з діагнозом: закритий перелом лівого накоління зі зміщенням, ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови. Вартість перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні за період з 27.09.2018 по 12.10.2018 становить 5940,30 грн. Факт лікування потерпілого [PERSON] та витрати на лікування підтверджуються довідкою, КП «ЦМЛ ЧМР». Враховуючи те, що саме злочинними діями [PERSON] потерпілому [PERSON] заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок чого останній лікувалася у травматологічному відділенні КП «ЦМЛ ЧМР» та враховуючи те, що відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, тому є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків завданих державі внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення. Просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь держави в особі Червоноградської міської ради (р/р №UА888999980314030544000013945, ЄДРПОУ 38008294, отримувач: ГУК Львів/Червоноградська ТГ, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)), кошти в сумі 5940,30 грн, які були затрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Судові витрати покласти на відповідача (а.с.3-12). 31 січня 2022 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.41). Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 10.03.2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с.1-2). Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Представник Червоноградської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без їх участі, позов підтримує повністю та просить задовольнити (а.с.47). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник позивача. Відповідач в судове засідання з`явився, позовні вимоги визнав, не сплатив за лікування, оскільки йому не було про це відомо. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши думку прокурора та відповідача, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04.06.2020 по справі №451/625/19 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді одного року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік (а.с.13-17). Ухвалою Львівського апеляційного суду від 9 листопада 2020 року в частині визнання [PERSON] винуватим та призначення покарання залишено без змін (а.с.18-20). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Висновком експерта Радехівського районного відділення КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» №06/2019 від 29.03.2019 року у гр. [PERSON] , діагностовано «Закритий перелом лівого надколінка зі зміщенням. ЗЧМТ. Струс головного мозку» (а.с.21-23). Як видно з довідки Комунального підприємства «Центральна міська лікарня» Червоноградської міської ради, вартість перебування потерпілого [PERSON] в КП «ЦМЛ ЧМР» з 27.09.2018 по 12.10.2018, становить 5 940,30 (п`ять тисяч дев`ятсот сорок грн. 30 коп.) (а.с.27). За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ст. 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до ч.3 ст.1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. КП «ЦМЛ ЧМР» є комунальним підприємством і перебуває у комунальній власності міста в особі Червоноградської міської ради Львівської області (а.с.32-39). До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: управління закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення (ч. 1 ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування»). Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права. Відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я». Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003 (у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонарного лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день проводиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення відповідач добровільно не відшкодував (а.с.30). Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За правилами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь держави в особі Червоноградської міської ради витрат на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] у розмірі 5940 гривень 30 копійок. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.

Outcome: approved