Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] самостійно та в інтерсах [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача Полтавського комунального автотранспортного підприємства 1628, про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди відповідно до якого просить: визнати протиправною дію КАТП-1628 по встановленню у листопаді 2018 року контейнерів для зберігання побутових відходів на контейнерному майданчику за адресою: [ADDRESS] після того, як в травні 2018 року контейнери для зберігання побутових відходів були прибрані з метою виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 06.12.17 у справі № 554/3138/17 і відповідно стягнути з КАТП-1628 на користь кожного із позивачів в рахунок відшкодування моральної шкоди від смороду із розрахунку по 10 грн. за кожний день, починаючи з 19.11.18 і по день, доки контейнери не будуть прибрані з майданчика на виконання постанови від 16.05.21 у справі № 440/7528/20, яка набрала законної сили 27.10.21 після залишення її без змін апеляційною інстанцією та в рахунок відшкодування моральної шкоди від шуму із розрахунку по 2,5 грн. за кожний день починаючи з 19.11.18 і по день доки контейнери не будуть прибрані з майданчика на виконання постанови від 16.05.21 у справі №440/7528/20, яка набрала законної сили 27.10.21 після залишення її без змін апеляційною інстанцією, та на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди, якої він зазнав у зв`язку із фактом умисної протиправної поведінки відповідача в розмірі 1000,00 грн. В обґрунтування позову вказував, що він є власником квартири [ADDRESS] . Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 19.11.2015 року справа № 554/5323/15-а було частково задоволено позов [PERSON] , а саме частково визнано незаконним та скасовано розпорядження Полтавського міського голови № 247-р від 16.08.2010 року « Про закріплення контейнерних майданчиків на території м. Полтави», в частині розташування контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів, в кількості п`яти контейнерів біля будинку [ADDRESS] . Та зобов`язано Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради та Головне управління держсанепідемслужби у Полтавській області створити комісію для встановлення місця перенесення контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів від будинку [ADDRESS] . Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2016 року вищевказана постанова Октябрського районного суду м. Полтаві в цій частині залишено без змін. 12.06.2018 року рішення суду було виконано контейнери були перенесені, проте 19.11.18 року контейнери були знову встановлені. Вважав дії відповідача щодо невиконання постанов судів протиправною поведінкою щодо нього та членів його сім`ї. Зазначав, що дії відповідача по встановленню 19.11.18 року контейнерів на майданчику безсумнівно є протиправною поведінкою відповідача, які завдали і продовжують щодня завдавати позивачу моральну шкоду, яка полягає в душевних ( моральних ) стражданнях. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 15.11.2021 року відкрито провадження у справі. 11.01.2022\~року \~від представника\~ відповідача\~Полтавського комунального\~автотранспортного підприємства\~1628\~ надійшла\~заява з\~проханням відмовити\~в позові\~ [PERSON] ,\~та закрити\~провадження у\~справі.\~В обгрунування\~вказували,\~що \~позивачем уже\~подавалась позовна\~заява про\~той самий\~предмет і\~з тих\~самих підстав\~до Полтавського\~окружного адміністративного\~суду (справа\~№ 440/7528/20)\~де відповідачем\~є Управління\~житлово-комунального\~господарства Виконавчого\~комітету Полтавської\~міської ради.\~Полтавський окружний\~адміністративний суд\~рішенням від\~15.06.2021\~р.\~зобов`язав\~Управління житлово-комунального\~господарства Виконавчого\~комітету Полтавської\~міської ради\~вчинити дії\~з метою\~припинення використання\~контейнерного майданчика\~для збору\~твердих побутових\~відходів населення\~по [ADDRESS] .\~27.10.2021\~р.\~Другий апеляційний\~адміністративний суд\~залишив судове\~рішення Полтавського\~окружного адміністративного\~суду без\~змін.\~Вказували,\~що Полтавське\~КАТП-1628\~є комунальним\~підприємством,\~засновником і\~власником якого\~є Полтавська\~міська територіальна\~громада в\~особі Полтавської\~міської ради\~і підпорядковано\~Управлінню житлово-комунального\~господарства виконавчого\~комітету Полтавської\~міської ради.\~Саме УЖКГ\~своїм рішенням\~визначає місця\~розташування контейнерних\~майданчиків для\~розміщення на\~них контейнерів\~по збору\~твердих побутових\~відходів населення,\~а Полтавське\~КАТП-1628\~згідно розпоряджень\~УЖКГ розміщує\~на таких\~майданчиках контейнери.\~УЖКГ 20.12.2021\~р.\~листом за\~№ 01-06-02.2-03/2854\~ в\~рамках виконання\~судового Рішення\~доручив Полтавському\~КАТП-1628\~прибрати контейнери\~для збору\~твердих побутових\~відходів з\~контейнерного майданчика\~на вул.\~Ватутіна,\~3,\~м.\~Полтава та\~припинити його\~використання.\~Полтавським КАТП-1628\~доручення прибрати\~контейнери з\~майданчика по\~ [ADDRESS] -\~21.12.2021\~р.\~виконано. Таким чином Рішення суду щодо припинення використання контейнерного майданчика і розміщення на ньому контейнерів по збору твердих побутових відходів населення виконано. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~всі судові процедури повинні бути справедливими. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих\~Конституцією України\~прав і свобод людини та здійснення проголошеного\~Основним Законом України\~принципу верховенства права. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1\~ст.4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1\~ст.5 ЦПК України). Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.2\~ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Статтею 15 ЦК України\~визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені\~статтею 16 ЦК України. Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 19.11.2015 року справа №\~554/5323/15-а було задоволено частково позов [PERSON] та [PERSON] . Визнано частково незаконним та скасовано розпорядження Полтавського міського голови № 247-р від 16.08.2010 року «Про закріплення контейнерних майданчиків на території м. Полтави», в частині розташування контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів, в кількості п`яти контейнерів, біля будинку [ADDRESS] . Визнано незаконним і скасовано Акт комісійного обстеження по [ADDRESS] та [ADDRESS] від 23.10.2014 року та акт комісійного обстеження по [ADDRESS] від 19.11.2014 року. Зобов`язано Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради та Головне управління держсанепідемслужби у Полтавській області, у відповідності до вимог п. 2.10 « Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць» створити комісію для встановлення місця перенесення контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів від будинку [ADDRESS] . Зобов`язано комісію у складі Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради та головного управління держсанепідемслужби ( в разі необхідності також інших залучених органів), встановити місце перенесення контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів будинку [ADDRESS] чи таку неможливість шляхом огляду прилеглої території та проведення вимірів відстаней до будівель і споруд , майданчика для ігор дітей та відпочинку населення, та скласти акт щодо місця розташування контейнерного майданчика із зазначенням відповідних вимірів. Визнати незаконною бездіяльність УЖКГ, яка полягає у наданні неповної інформації у відповіді від 28.11.2014 року № А01-06-01/10/458-2 на звернення позивача [PERSON] від 10.11.2014 року №А/458-2. Визнано незаконною бездіяльність Полтавського міського голови Мамая Олександра Федоровича, яка полягає у наданні неповної інформації на звернення позивачів [PERSON] та [PERSON] від 20.01.2015 року № А04.1-01/195. В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2016 року № 554/5323/15-а, постанову Октябрського районного суду м. Полтаві від 19.11.2015 року скасовано в частині визнання частково незаконним та скасування розпорядження Полтавського міського голови №247-р від 16.08.2010 «Про закріплення контейнерних майданчиків на території м. Полтави», в частині розташування контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів, в кількості п`яти контейнерів, біля будинку [ADDRESS] ; -\~\~\~зобов`язання Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради та Головного управління держсанепідемслужби у Полтавській області, у відповідності до вимог п. 2.10 «Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць» створити комісію для встановлення місця перенесення контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів від будинку [ADDRESS] ; -\~\~\~\~зобов`язання комісії у складі Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради та Головного управління держсанепідемслужби (в разі необхідності також інших залучених органів), встановити місце перенесення контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів від будинку [ADDRESS] чи таку неможливість, шляхом огляду прилеглої території та проведенням вимірів відстаней до будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення, та скласти акт щодо місця розташування контейнерного майданчика із зазначенням відповідних вимірів. Ухвалено нову постанову, якою в цій частині позовні вимоги задоволено. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Полтавського міського голови №247-р від 16.08.2010 «Про закріплення контейнерних майданчиків на території м. Полтави», в частині розташування контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів, в кількості п`яти контейнерів, біля будинку [ADDRESS] . Зобов`язано виконавчий комітет Полтавської міської ради вчинити необхідні дії з метою припинення використання контейнерного майданчика по [ADDRESS] . Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 19 листопада 2015 року по справі № 554/5323/15-а - скасовано в частині визнання незаконними і скасування Акту комісійного обстеження по [ADDRESS] та [ADDRESS] від 23.10.2014 та Акту комісійного обстеження по [ADDRESS] від 19.11.2014 та в цій частині провадження по справі закрито. В іншій частині постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 19 листопада 2015 року по справі № 554/5323/15-а залишено без змін. Позивач вказує, що рішення судів не виконані та вважав вказані дії є протиправними, які завдали і продовжують щодня завдавати позивачу моральну шкоду, яка полягає в душевних ( моральних ) стражданнях. Згідно\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст.\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до ч. 1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст.ст.\~1166,\~1167 ЦК України\~доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Згідно з п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 ЦПК України). Статтею 77 ЦПК України\~встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, позивач повинен надати докази, як на підтвердження протиправних дій відповідачів, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями заподіювача та спричиненою шкодою. Проте, належних та допустимих доказів того, що діями відповідача спричинено моральної шкоди позивачем не доведено, тому підстави для задоволення позову за вимогами\~ст. 1176 ЦК України\~відсутні. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача коштів, у якості відшкодування завданої йому моральної шкоди. Полтавське КАТП-1628\~є комунальним\~підприємством,\~засновником і\~власником якого\~є Полтавська\~міська територіальна\~громада в\~особі Полтавської\~міської територіальна\~Полтавської міської\~ради і\~підпорядковано Управлінню житлово- комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради. За змістом\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~ст. 48 ЦПК України\~сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Згідно з п. п. 40, 41 Постанови Великої Палати Верховного суду від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідача й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача суд повинен відмовляти у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed