Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що є власником квартири, що по [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу від 27.08.2014 року. У квартирі зареєстрований колишній власник [PERSON] ,у якого позивач купив квартиру. [PERSON] обіців, що після укладення договору купівлі-продажу квартири зніметься з реєстрації ,проте цього добровільно не зробив та з серпня 2014 року відповідач за місцем реєстрації відсутній, не бере жодної участі в утриманні квартири, створює цому перешкоди в користуванні та розпорядженні житлом, так як він несе усі витрати по сплаті комунальних платежів та всіх витрат з утримання будинку з урахуванням реєстрації у ньому відповідача, тому змушений звернутися до суду з даним позовом й просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, що по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач не з`явився, однак подав заяву й просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення повідомлень за зареєстрованим місцем проживання. Правом подати відзив на позов не скористався. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії суду: Ухвалою суду від 06.04.2022 відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання за участю сторін, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. 03.05.2022 позивач подав суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с.21). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, хоча і була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`являлася, причин неявки не повідомляла, відзиву на позов не подавала, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, що в [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу від 27.08.2014 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №26056362 від 27.08.2014 (а.с. 11-12). Згідно акту від 28.03.2022 р. складеного комісієюТОВ «М-Монтаж» встановлено, що [PERSON] , зареєстрований у квартирі ,що по [ADDRESS] , проте не проживає там з 2014 року (а.с.14). Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за даними бази громади Калуської міської ТГ №709857 від 22.03.2022р. виданої виконкомом управління ЦНАП Калуської міської ради, у квартирі ,що по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] (а.с.13). Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу наявності підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. Оцінка суду: вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Нормами ст.\~4\~ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Відповідно до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтею 33\~Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі змістом ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 7 ст. 319 ЦК України). Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира, що по [ADDRESS] . Із акту обстеження судом встановлено, що відповідач з 2014 за місцем своєї реєстрації не проживає. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач суду не подав. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник згідно вимог ст.16, 319, 321, 391\~ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, позивач на власний розсуд може визначити, яким шляхом необхідно усунути його порушене право, обравши усунення перешкод шляхом визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідач не бажає добровільно знятись з реєстраційного обліку, що створює для позивача незручності у реалізації права власності та користуванні квартирою. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає більше 8-ми років без поважних причин, а його реєстрація у квартирі перешкоджає позивачу у здійсненні права власності, так як він не може розпорядитися та користуватися на власний розсуд належним йому нерухомим майном тільки через те, що за реєстрацією у належному йому приміщенні значиться відповідач. Дана обставина відповідачем не спростована, доказів поважності непроживання в квартирі чи наявності іншої домовленості між ним і власником, відповідачем не представлено. За таких обставин суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення, а відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що по [ADDRESS] . На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 4, 13, 18 ЦПК України, ст.ст. 29, 317, 383, 391,\~ ЦК України, ст.\~7\~Закону України\~"Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні" та

Outcome: approved