Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона є власником домоволодіння на [ADDRESS] . Її колишній чоловік (відповідач у справі) зареєстрований у належному їй будинку, однак більше 2 років у ньому не проживає, а тому втратив право на користування вищезгаданим житлом. Реєстрація відповідача в її домоволодінні створює їй незручності, оскільки вона не може реалізувати свої права, зокрема, на отримання субсидії чи інших соціальних допомог. В позасудовому порядку вирішити питання не вдалось. За таких обставин просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Позивачка зазначила, що шлюб між нею та відповідачем розірвано в грудні 2020 року, однак [PERSON] залишив сім`ю ще в грудні 2019 року та переїхав до своїх родичів. Після розірвання шлюбу з нею відповідач втратив статус члена її сім`ї, домовленості про збереження за ним житла не існує, надавати йому житло в подальшому вона наміру немає. Вони з [PERSON] не спілкуються, в домоволодінні на [ADDRESS] він з грудня 2019 року не з`являвся, його майна в її будинку немає, витрати, пов`язані з утриманням житла, вона несе самостійно. Реєстрація [PERSON] в належному їй нерухомому майні створює труднощі в розпорядженні таким. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, відзиву не надав. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України з урахуванням ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачка є власницею домоволодіння на [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 5, 6). Майно не належить до спільної сумісної власності колишнього подружжя. За вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON] , колишній чоловік позивачки, який у належному їй будинку без поважних причин не проживає впродовж останніх 2 років, що підтверджується актом, складеним комісією Солотвинської селищної ради від 20 грудня 2021 року (а.с. 8). Той факт, що відповідач за місцем реєстрації не проживає більше двох років, підтвердили в судовому засіданні свідки. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка є її родичкою. Підтвердила, що [PERSON] - колишній чоловік [PERSON] - залишив сім`ю під кінець 2019 року, в 2020 році шлюб між ним та позивачкою розірвано. В належному [PERSON] домоволодінні відповідач не проживає близько 3 років. Аналогічні пояснення про те, що відповідач не проживає в будинку позивачки близько 3 років надав свідок [PERSON] - староста с. Бабче. Даючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що право відповідача на користування належним позивачці на праві приватної власності житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися у відповідності з вимогами статей 405, 406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2020 року, яке набрало законної сили 28 січня 2021 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 9). Відтак, відповідач втратив статус члена сім`ї позивачки. Відповідно до встановлених обставин, відповідач більше двох років у домоволодінні на [ADDRESS] не проживає. Позивачка не має наміру забезпечувати відповідача житлом у належному їй на праві власності будинку в майбутньому. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не належать до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Виходячи з положень статей 16, 391, 386 ЦК України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідач, який є колишнім членом сім`ї позивачки, змінив місце свого постійного проживання та не використовував домоволодінні на [ADDRESS] як власне житло більше двох років, тому він втратив право користуватись чужим майном, реєстрація [PERSON] в належному позивачці домоволодінні створює їй труднощі в розпорядженні таким, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved