Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У серпні 2019 року до суду надійшла вищевказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивачі просять визнати незаконним та скасувати Наказ Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області від 10.07.2013 р. № 74 «Про приватизацію квартири (будинку), житлового приміщення в гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі [ADDRESS] з тих підстав, що відповідач не мав повноважень вирішувати питання щодо приватизації даного жилого приміщення, яке не перебувало у комунальній власності і не відносилось до державного житлового фонду, не знаходилось у статусі житлового приміщення, рахувалось за позивачем у статусі нежилого, і відповідач, розпорядившись вказаним нерухомим майном, перевищив свої повноваження. Позиція відповідача стосовно заявлених позовних вимог. Відповідач подав письмові заперечення, в яких позов не визнав, пославшись на те, що приватизація даного жилого приміщення проведена відповідачем відповідно до Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», на підставі заяви [PERSON] про приватизацію займаної ним на законних підставах квартири; що від позивача був лист, в якому він не заперечував проти приватизації вказаної квартири, що розглянуте як дозвіл на проведення приватизації, крім того, позивачем засвідчено заяву [PERSON] і ордер на жиле приміщення, ордер на дане жиле приміщення не був визнаний недійсним протягом встановленого законом строку - трьох років з його видачі. Позивач знав про приватизацію вказаного жилого приміщення ще у 2013 році, і пропустив строк звернення до суду з даним позовом, що є підставою для залишення позову без розгляду. Відповідач вважає, що оскільки рішення виконавчого комітету «Про видачу ордерів на заселення житлової площі» та ордер на жиле приміщення №14 від 5.06.2013р. не оскаржувались і не визнані недійсними, то вони є чинними, і відповідно приватизація відповідачем проведена законно. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року адміністративний позов Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління до Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області, треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу - задоволено. Визнано незаконним та скасовано Наказ Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області №74 від 10.07.2013р. «Про приватизацію квартири [ADDRESS] », за яким вказана квартира передана в приватну спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] . Постановою Верховного Суду від 18 березня 2021 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року у справі № 361/4154/16-а - скасовано. Провадження у справі закрито. Роз`яснено Міністерству оборони України, Київському квартирно-експлуатаційному управлінню право на звернення до суду за правилами цивільного судочинства. Ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2021 року вказану адміністративну справу передано на розгляд Броварського міськрайонного суду. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами цивільного судочинства та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні представник позивача Міністерства оборони України - Сажієнко І.О. та представник Київського квартирно-експлуатаційного управління - Рябовол М.С. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області у судове засідання не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не відомі. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не відомі. Обставини справи, що встановлені судом. Наказом Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області від 10.07.2013 за № 74 «Про приватизацію квартири [ADDRESS] задоволено клопотання [PERSON] про приватизацію житлового приміщення, - квартири , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і передано вказану квартиру в приватну спільну часткову власність. Відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради №250 від 29.05.2013 р. про видачу постійних ордерів на переобладнані квартири службовцям ЗСУ: в будинку [ADDRESS] , [PERSON] - квартиру [ADDRESS] , [PERSON] - кв. [ADDRESS] , окрему, двокімнатну, жила площа 31,1 кв.м. 05 червня 2013 року Виконавчим комітетом Броварської міської ради [PERSON] виданий ордер на жиле приміщення № [NUMBER] на сім`ю з двох осіб (дочка [PERSON] ), на зайняття квартири [ADDRESS] , площа 31,1кв.мж. Підстава видачі ордера - рішення Виконкому від 29.05.2013 №250, копія ордеру посвідчена начальником ДУ-4 КЕУ Гаврищук Н.А. Із заяви №199, адресованої керівнику органу приватизації (конкретно назва цього органу не вказана), від наймача квартири [ADDRESS] [PERSON] , видно, що останній просив оформити передачу у спільну часткову власність займаної його сім`єю квартири - згідно Закону «Про приватизацію державного жилого фонду». Долучено довідку про склад сім`ї і документ, що підтверджує право на пільгу по безоплатному одержанню житла. Підписи наймача і членів сім`ї засвідчені начальником будинкоуправління №4 Київського КЕУ [PERSON] , в заяві датою зазначено 2013 рік, без числа і місяця. У матеріалах справи знаходиться довідка №346 від 07.07.2013р. про склад сім`ї : [PERSON] , [PERSON] - дочка, довідку засвідчено начальником будинкоуправління №4 Київського КЕУ [PERSON] . Відповідно до листа КЕУ від 10.06.2013р. № 303\\25\\6-348 на адресу міського голови м. Бровари Сапожка І.В. (за підписом заступника начальника КЕУ) Київське КЕУ не заперечує в приватизації двокімнатної квартири [ADDRESS] [PERSON] зі складом сім`ї три особи (він, дружина [PERSON] ) дочка [PERSON] ). Із довідки виданої за місцем проживання (раніше) про те, що [PERSON] і його дочка участі у приватизації раніше займаних жилих приміщень не приймав. Позивач надав суду довідку, що за книгою реєстрації вихідних документів Київського КЕУ за 2013 рік інв.номер 514 - наведені вище Довідка і Лист КЕУ за підписом [PERSON] (№303\\25\\6-348), на які посилається відповідач, КЕУ не видавались, за вказаним номером зареєстрована вихідна кореспонденція - лист від 21.03.2013р. начальнику Головного КЕУ (копія книги реєстрації і копія листа за даним номером додаються); за змістом листа, він не має ніякого відношення до [PERSON] і вказаного житлового питання. За записами в книзі реєстрації вихідних документів Київського КЕУ за 2013 рік інв.номер 514 - відсутні вихідні документи, що стосувались даного питання, в тому числі до Броварської міської ради. За даним фактом призначене службове розслідування. Відповідно до відповіді виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області (вих. № 04-01/401 від 22.07.2016) зазначено, що Броварською міською радою та її виконавчим комітетом рішення про віднесення будівлі за адресою: [ADDRESS] до дислокації житлових будинків, а також зміну статусу «зазначеної будівлі у житлову» - не приймалося. Згідно з відомостями Індивідуальної картки обліку будівлі [ADDRESS], вказана будівля (штаб) збудована у 1982 році та перебуває у власності держави, уповноваженим органом управління якої є Міністерство оборони України. Відповідно до Довідки (вих. № 303/25-3039 від 15.07.2016) будівля [ADDRESS] ) перебуває на бухгалтерському та кількісному обліку у Київському КЕУ. Позивач також звертався до суду з аналогічним позовом з приводу приватизації другої квартири у тому самому будинку. Постановою Броварського міськрайонного суду від 24.10.2016 позов Міноборони України і Київського КЕУ до Управління комунальної власності Броварської міської ради, треті особи [PERSON] , [PERSON] , задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ №61 від 20.06.2013 про передачу квартири [ADDRESS] в порядку приватизації у приватну власність [PERSON] і [PERSON] . Постанова набрала законної сили. В даній постанові - у спорі між тими ж сторонами і з однакових підстав було встановлено, що відповідач не мав права на вирішення даних питань, і видавши даний наказ, перевищив свої повноваження. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2018 року у цивільній справі №361/3441/16-ц позов Міноборони України, Київський КЕУ до Виконавчого комітету Броварської міської ради, Управління комунальної власності Броварської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , який також діє в інтересах [PERSON] , - задоволено. Вказаним рішенням визнано незаконним і скасовано пункт 2 рішення Броварської міської ради Київської області від 29 травня 2013 року № 250 "Про видачу ордерів на заселення житлової площі" у частині видачі постійного ордеру на переобладнану квартиру [PERSON] на окрему, двокімнатну квартиру [ADDRESS] ; визнано недійсним ордер на жиле приміщення № 14, без серії, від 05 червня 2013 року, виданий виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області на ім`я [PERSON] з сім`єю в складі з 3-х осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на право зайняття жилого приміщення жилою площею 31,1 кв.м., яке складається з 2 (двох) кімнат в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , виданий на підставі рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 29 травня 2013 року № 250 "Про видачу ордерів на заселення житлової площі". Крім того, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2018 року у цивільній справі №361/5846/17 визнано незаконним і скасоване свідоцтво про право власності на житло від 10 липня 2013 року серії [NUMBER] , видане Управлінням комунальної власності Броварської міської ради Київської області на ім`я [PERSON] й [PERSON] , що посвідчує належність їм на праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21 вересня 1999 року № 1075-ХІV, військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинам, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно тощо. Відповідно до статті 2 вказаного Закону Міністерство оборони України (надалі - Позивач 1), як центральний орган управління Збройних Сил України, здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), а також приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України. Згідно зі ст. ст. 3, 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» майно, з моменту надходження до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною, набуває статусу військового майна та обліковується в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України. Відповідно до Положення про Київське КЕУ, затвердженого наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України від 24.02.2021 за № 57, Київське КЕУ веде облік казармено-житлового фонду в порядку, а також здійснює контроль за використанням жилого фонду Міністерства оборони України в порядку ст.ст. 29, 30 Житлового кодексу України. На виконання Директиви Міністра оборони України від 25.07.2006 № Д-322/1/010, Васильківською квартирно-експлуатаційною частиною району було передано, а Київським КЕУ прийнято будівлі та споруди військового містечка [NUMBER] згідно з описом та переліком, зазначеним в Додатку № 1 (в тому числі будівлю № [NUMBER] - штаб), про що складено Акт прийому-передачі будівель, споруд і територій військового містечка, затвердженого начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління від 29.11.2006. Згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції станом на момент прийняття оскаржуваного наказу) від 19.06.1992 за № 2482-ХІІ (далі - Закон № 2482-ХІІ) - ч.1 ст.8 - приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст. 1 Закону № 2482-ХІІ під приватизацією державного житлового фонду розуміється відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Частина 1 ст. 2 Закону № 2482-ХІІ визначає, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до п. 4 наказу Міністра оборони України від 03.01.1993 № 1 «Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають у будинках Міністерства оборони України» обов`язки органів, які здійснюють приватизацію житлового фонду Міністерства оборони України, покладені на квартирно-експлуатаційні частини районів, на обліку яких перебувають квартири (будинки). Таким чином, будівля [ADDRESS] є власністю держави, уповноваженим органом управління якого є Міністерство оборони України, та перебуває в оперативному управлінні, на бухгалтерському та кількісному обліку у Київському КЕУ. Крім того, у Київському КЕУ будівля [ADDRESS] за адресою по [ADDRESS] обліковується як нежитлове нерухоме військове майно - штаб. Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 08.11.2011 за № 573 будівлі № [NUMBER] в/м [NUMBER] було присвоєно адресу: [ADDRESS] . На даний час відсутні дані щодо зміни у встановленому законом порядку статусу спірної будівлі № [NUMBER] (штабу) в/м [NUMBER] з «нежитлової» на «житлову». Також відсутня будь-яка дозвільна та проектна документація з цього приводу. Відомості щодо затвердження відповідної документації, погодження робіт щодо перепланування будівлі у житлову та їх прийняття компетентними службами до Київського КЕУ також не доводились. Відповідно до відповіді виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області (вих. № 04-01/401 від 22.07.2016) Броварською міською радою та її виконавчим комітетом рішення про віднесення будівлі за адресою: [ADDRESS] до дислокації житлових будинків, а також зміну статусу «зазначеної будівлі у житлову» - не приймалося. Таким чином, будівля № [NUMBER] (штаб) військового містечка [ADDRESS] має статус державного нерухомого військового майна, що в силу ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» може використовуватись виключно за цільовим та функціональним призначенням. Виходячи з системного аналізу законодавства, що регулює спірні правовідносини, і з інформації, що міститься у наведених документах, слід дійти висновку, що саме позивач - Київське квартирно-експлуатаційне управління - наділене повноваженнями щодо розгляду заяв про приватизацію державного житлового фонду, переданого йому у оперативне керування, у строки та у порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Враховуючи положення ст. 8 Закону № 2482-ХІІ та п. 4 наказу Міністра оборони України від 03.01.1993 № 1 «Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають у будинках Міністерства оборони України» слід також дійти висновку, що відповідач - Управління комунальної власності Броварської міської ради - не визначений як орган, який здійснює приватизацію житлового фонду Міністерства оборони України. Таким чином, встановлено, що відповідач дійсно не мав повноважень вирішувати питання щодо приватизації даного приміщення третіми особами, і відповідно дії відповідача , який розпорядився державним нерухомим військовим майном Міністерства оборони України шляхом видання оскаржуваного Наказу про приватизацію жилого приміщення, перевищив свої повноваження. Фактично державне нерухоме військове майно - будівля № [NUMBER] (штаб) військового містечка [ADDRESS] , без відповідних правових підстав і з перевищенням повноважень Відповідачем передано у приватну власність третім особам. Оскаржуваним наказом відповідача були порушені права позивача, і тому такі права підлягають судовому захисту і відновленню. Щодо строків позовної давності У відзиві на позов відповідач посилався на порушення позивачем строків позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до статті 256 ЦПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Позивач просив поновити йому строк звернення до суду, посилаючись на те, що він не знав про здійснену приватизацію майна. Ні відповідач, ні треті особи не довели протилежного. Суду не надано доказів на підтвердження того, що позивач раніше дізнався про наявність оскаржуваного наказу. Ніяких документів, які б свідчили про прийняття позивачем відповідних рішень щодо розпорядження вказаним нерухомим майном, не надано. Відповідач в своїх запереченнях посилається як на доказ обізнаності позивача і його згоди на приватизацію даного приміщення, - на Лист і довідку про проживання [PERSON] , за підписом [PERSON] (за підписом особи, що приватизувала другу квартиру у цій будівлі, і наказ відносно якої судом визнаний незаконним та скасований: постанова від 24.10.2016р.). Разом з тим, дані лист і довідка - при наведених вище обставинах піддаються обґрунтованому сумніву, і судом не можуть бути прийняті до уваги як безспірний доказ того, що позивач був своєчасно обізнаний про підготовку приватизації, про надання згоди на приватизацію, або що взагалі знав про проведену приватизацію. Позивачі дізнались про даний Наказ при перевірці інформації із репортажу (сюжету) від 18.05.2016 на телеканалі «Громадське» в ефірі 86-го випуску програми «СлідствоІнфо», за результатами отримання 14.06.2016р. відповіді (вих. № 503/06-01 від 09.06.2016), до якої було долучено копію оскаржуваного Наказу на запит Київського КЕУ (вих. № 303/25-2342 від 31.05.2016). Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду в межах строків позовної давності, оскільки про оскаржуваний наказ довідався у травні 2016 року, а з позовом до суду звернувся 20.07.2016 року. Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, які підлягають задоволенню.

Outcome: approved