Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі по тексту - АТ КБ «Приватбанк», позивач) звернулось до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач), в якому просить стягнути з відповідача - [PERSON] (дата народження [INFO] ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: 1) заборгованість за кредитним договором б/н від 23.10.2014 у розмірі 19526,29 грн.; 2) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 23.10.2014 [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 22493,50 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється шляхом повернення відповідачем банку грошових коштів (щомісячний платіж) з 1 по 25 число кожного місяця для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у Клієнта, у зв`язку з невиконанням зобов`язань перед Банком. Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, всупереч умовам кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Позивач вказав, що 18.06.2015 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача. Рішенням Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 30.06.2015 було задоволено позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та стягнуто з відповідача заборгованість в розмірі 31728,62 грн. нараховану станом на 09.06.2015. Позивач, з посиланням на ст. 526, 529, ч. 2 ст. 625 ЦК України, зазначає, що рішення Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 30.06.2015 не свідчить про припинення договірних відносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Прострочена сума заборгованості становить 22493,50 грн Оскільки з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 30.06.2015, тобто за період з 23.10.2014 по 09.06.2015, то за період після подання позовної заяви від 18.06.2015, з 19.06.2015 по 25.10.2021 відповідач має заборгованість у розмірі 19526,29 грн., яка складається з наступного: 15238,97 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання, 4287,32 грн. - 3% річних від простроченої суми. З огляду на викладене, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 21.12.2021 позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано в установлений судом строк подати письмовий відзив на позов. Засоби забезпечення позову не вживались. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача, на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, як шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, так і шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному веб-порталі «Судова влада України» відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подала. Згідно з п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є , зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, за приписами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Отже, відповідач у розумінні ст.ст.128, 131 ЦПК України є належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, як шляхом надіслання судових повісток, так і оголошеннями, розміщеними на сайті «Судова влада». Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, втретє не з`явилась в судове засідання, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 29.08.2013 між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк (а.с. 28). Як зазначено в заяві-анкеті, відповідач погоджується з тим, що підписана заява, разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також вказано, що відповідач ознайомився і погодився із його умовами. 23.10.2014 між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі по тексту - Генеральна угода), відповідно до якої проводиться реструктуризація заборгованості по кредитному договору б/н від 03.09.2013 (який визначений у договорі як «Договір 1»), № SAMDN52000104893167 від 29.08.2013 (який визначений у договорі як «Договір 2»). Відповідно до Генеральної угоди, сторони погодили по Договору 1 зменшити розмір заборгованості, яка виникла з моменту надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 0,0 грн., комісію на 0,0 грн., пеню на 742,19 грн., штраф на 376,03 грн. (п. 1.1.1.). З дати підписання Генеральної угоди заборгованість по Договору 1 складає 18752,89 грн.. Дата кінцевого погашення по кредиту 31.10.2016 (п. 1.1.2., п. 1.1.3.). Крім того, сторони погодили по Договору 2 зменшити розмір заборгованості, яка виникла з моменту надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 98,12 грн., комісію на 33,59 грн., пеню на 0,0 грн., штраф на 0,0 грн. (п. 1.2.1.). З дати підписання Генеральної угоди заборгованість по Договору 2 складає 6290,61 грн.. Дата кінцевого погашення по кредиту 31.10.2016 (п. 1.2.2., п. 1.2.3.). Відповідно до п. 1.4 згідно з ст.ст. 212, 651 ЦК України у випадку порушення позичальником будь якого із зобов`язань, передбачених договорами та розділом І «Реструктуризація заборгованості» Генеральної угоди більш ніж на один день: 1.4.1. Строком повернення кредиту, який вказаний в п.п. 1.1.3., 1.2.3. Генеральної угоди, є 2-й день з моменту такого порушення; 1.4.2. Уся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (2-й день), є простроченою. 1.4.3 В день, наступний за днем повернення кредиту (2-й день) позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 1118,22 грн. по Договору 1, 131,71 грн. по Договору 2. Відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди, банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 22493,50 грн. на строк 24 місяці з 23.10.2014 по 31.10.2016 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі у сумі 22493,50 грн., в обмін на обов`язок позичальника повернути кредит, сплатити проценти в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у строки, вказані в Заяві, Умовах та правилах. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає Банку грошові кошти в сумі 1125,57 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.10.2016. П. 2.2. Генеральної угоди, згідно з ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в даній Генеральній угоді, Умовах і правилах, більше ніж на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не настав, сторони погодили, що строком повернення кредиту є 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1249,93 грн. Для надання послуг, банк видає позичальнику платіжну картку згідно з п. 2.1. Генеральної угоди (п. 2.3). Як зазначено в Генеральній угоді, відповідач [PERSON] ознайомилася і погоджується з Умовами і правилами. Своїм підписом засвідчила, що дана Генеральна угода, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між нею та банком кредитний договір (а.с. 29-30). Відповідно до наданої позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] , з 23.10.2014 старт карткового рахунку № [NUMBER] ; з 23.10.2014 відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 22493,50 грн., з 06.04.2020 - кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн., з 07.04.2020 - кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. (а.с. 23). Відповідно до довідки про надані кредитні картки, [PERSON] було видано одну кредитну картку: [NUMBER] , дата відкриття якої 23.10.2014, зі строком дії до 07/17 (а.с. 24). Відповідно до копії рішення Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» у м. Дніпропетровськ від 30.06.2015 (справа № 5315/2015) стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором б/н від 23.10.2014 в сумі 31728,62 грн. (а.с. 13-14). Так, вказаним рішенням Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 30.06.2015 з відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору з 23.10.2014 до 09.06.2015. Позивач просив, з посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України, стягнути з відповідача за період після подання позовної заяви до Третейського суду від 18.06.2015, а саме з 19.06.2015 по 25.10.2021 заборгованість у розмірі 19526,29 грн., яка складається з: 15238,97 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 4287,32 грн. - 3% річних від простроченої суми. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за період з 19.06.2015 до 25.10.2021, доданим до позовної заяви, [PERSON] має заборгованість в розмірі 19526,29 грн., з яких: 15238,97 грн. - інфляційне збільшення; 4287,32 грн. - 3% річних. Період простроченого грошового зобов`язання становить 2321 день (а.с. 15-18). Наявність заборгованості у вказаному розмірі підтверджується також наданою позивачем випискою за договором б/н за період з 23.10.2014 - 29.10.2021 (а.с. 19-22). Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду за захистом своїх прав. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти та індекс інфляції, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто, це є гарантією для кредитора у вигляді настання певних негативних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним узятих за договором зобов`язань. Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та індексу інфляції не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. З огляду на викладене, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» має право на стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції у зв`язку із несвоєчасним виконанням [PERSON] грошового зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач порушив строки оплати грошових коштів, а тому існують обґрунтовані підстави для стягнення на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України інфляційних втрат. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція (ч. 3 п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»). Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Тому, якщо термін прострочення виконання боржником грошового зобов`язання становить менше ніж місяць, то індекс інфляції при визначенні заборгованості не нараховується. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір, делікт, рішення суду). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відтак, з огляду на те, що рішенням Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» у м. Дніпропетровськ від 30.06.2015 (справа № 5315/2015) стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором б/н від 23.10.2014 в сумі 31728,62 грн., тобто визначено грошове зобов`язання [PERSON] на користь АТ КБ Приватбанк, однак, це зобов`язання не виконане, тому наявні правові підстави для застосування статті 625 ЦК України. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість [PERSON] за період з 19.06.2015 по 25.10.2021 становить 19526,29 грн., яка складається з: 15238,97 грн. - інфляційні витрати, які виникли у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання, 4287,32 грн. - три відсотки річних від простроченої суми. Суд приймає до уваги розрахунки надані позивачем та вважає їх обґрунтованими. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 23.10.2014 у розмірі 19526,29 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 2270 грн.

Outcome: approved