Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що 07 вересня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2375. За час перебування в шлюбі в позивачки з відповідачем народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . [PERSON] стверджує, що сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивачка вважає, що спільне життя з [PERSON] не склалося, так як у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, на підставі чого в сім`ї відбувалися сварки. Також, [PERSON] зазначає, що вони вже понад 7 років не проживають разом та не ведуть спільне господарство та вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, такі існують формально. Крім цього, постійні сварки між батьками негативно впливали на психологічне здоров`я їх синів. Позивачка стверджує, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам та інтересам дітей розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Спільні діти позивачки та відповідача після розірвання шлюбу будуть проживати з матір`ю - [PERSON] . Так як, обидва з батьків зобов`язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дитину на нормальному рівні матеріального забезпечення, тому вважає доцільним призначити [PERSON] та [PERSON] виплату аліментів, на підставі ст. 180 СК України, де зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка зазначає, що не зможе одна забезпечити належне утримання дітей, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти в розмірі 5 000,00 грн., оскільки є офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату ТОВ «Глобино» та має постійний дохід. Тому просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 29.03.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви, просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши інші матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до такого висновку. Суд встановив, що 07.09.2002 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції шлюб, про що зроблено актовий запис №237, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.11.2009 року / а. с. 9/. За час спільного проживання в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] / а. с. 10-11/. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося, через різні погляди на шлюб та сім`ю. Шлюбних відносин сторони понад сім років не підтримують, припинили вести спільне господарство, почали проживати окремо один від одного, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливе та суперечить їх інтересам. Жодних спроб зміцнити сім`ю сторони не роблять. Шлюб носить формальний характер, примирення не можливе. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р., проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У відповідності до п.14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи те, що сторони подружніх відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому суд доходить висновку, що шлюбу, який був укладений 07.09.2002 року між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Що ж стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 гривень, щомісячно, тобто по 2500, 00 гривень кожній дитині, з урахуванням індексації, до досягнення ними повноліття, суд приходить до такого висновку. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання двох дітей у розмірі 5000, 00 грн., з урахуванням індексації, до досягнення дітьми повноліття.. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, повне визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку, що позовну вимогу стосовно стягнення аліментів слід задовольнити повністю. Присудити з відповідача на користь позивача аліменти на утримання його дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від дня пред`явлення позову до досягнення ними повноліття, в розмірі 5000, 00 грн., тобто по 2500, 00 гривень кожній дитині, з урахуванням індексації, до досягнення дітьми повноліття, щомісячно. Згідно ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved