Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

04 листопада 2021 року Білгород-Дністровська міська рада звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] є власником складських приміщень, а саме контора лі. «А», загальною площею 76,6 кв.м., прохідна літ. «Б» загальною площею 26,1 кв.м., вбиральня літ. «Г», склад літ. «І» загальною площею 460,1 кв.м., склад літ. «К», загальною площею 380,1 кв.м., склад літ. «Л» загальною площею 331,9 кв.м. сарай літ. «М» загальною площею 50, 9 кв.м. споруди № 1-3 за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (додається). Рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 29.11.2018 року № 719-УІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. [PERSON] » [PERSON] передано в оренду терміном на 25 років земельну ділянку площею 0,9290 га за адресою: \~ \~ \~ \~ [ADDRESS] ,\~для обслуговування складу. За вказаною адресою сформована земельна ділянка площею 9290 -кв.м. з кадастровим номером 5110300000:01:008:1153 цільове призначення 1.11.03 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств, що підтверджується Витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Пунктом 2 вказаного рішення [PERSON] зобов`язано укласти договір оренди земельної ділянки, дотримуватись ст. 91 Земельного кодексу України та здійснити його державну реєстрацію відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Водночас,\~станом на\~сьогоднішній день\~договір оренди\~щодо вказаної земельної ділянки\~між [PERSON] \~та Білгород- Дністровською міською\~радою не\~укладено,\~отже,\~особа користується зазначеною земельною ділянкою без достатньої правової підстави. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право оренди\~на вказану\~земельну ділянку за\~ [PERSON] ,\~не зареєстроване. За запитом Білгород-Дністровської міської ради від 21.01.2020 року № 19/112 до Чорноморського управління ТУ ДФС в Одеській області про надання інформації щодо сплати за земельні ділянки, які знаходяться в користуванні без оформлених правовстановлюючих документів на землю у осіб вказаних в таблиці, міську раду повідомлено про платників, однак відповідач у вказаному списку відсутній, що свідчить про несплату ним коштів за користування земельною ділянкою. Внаслідок використання\~земельної ділянки\~без правовстановлюючих документів та\~несплати відповідачем\~орендної плати,\~територіальна громада міста Білгород-Дністровський\~в особі\~Білгород-Дністровської\~міської ради\~не отримала доходу\~від орендної\~плати за\~землю,\~який остання\~отримала б\~у разі оформлення відповідачем\~правовстановлюючих документів\~на земельну ділянку згідно\~вимог ст.\~ст.\~125,\~126\~Земельного кодексу\~України. З метою досудового врегулювання спору Білгород-Дністровською міською радою направлено на адресу відповідача претензію від 16.06.2021 року Хе 19/1302 щодо необхідності відшкодування плати за фактичне використання земельної ділянки у місячний термін, у добровільному порядку, проте, вказана претензія була залишена відповідачем без уваги. Ані у зазначені строки, ані до теперішнього часу кошти [PERSON] , не сплачено. Оскільки відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а отже не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата. На підставі зазначеного рішення виконавчого комітету Білгород- Дністровської міської ради, Постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284 комісією з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам було визначено розмір збитків нанесених [PERSON] за фактичне використання земельної ділянки площею 9290 кв.м. за період з 01.12.2018 по 31.03.2020 роки, яка знаходиться за адресою: \~ \~ \~ \~ [ADDRESS] у розмірі 85 226,46 грн. За результатами роботи комісії складено відповідний акт від 21.05.2021 року, який затверджений рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 21.05.2021 року № 208. Оскільки, [PERSON] використовував земельну ділянку, яка перебуває у власності територіальної громади м. Білгород-Дністровський, в особі Білгород-Дністровської міської ради, за відсутності належним чином оформлених і зареєстрованих речових прав на землю, без сплати орендної плати за землю, то він, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України. У зв`язку з цим звертаються до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явилась. Однак надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони представника позивача, крім того вказали, що позовні вимоги підтримують повністю та просить суд їх задовільнити. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов не подав. Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подала відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. При цьому, відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача суд не розцінює як визнання позовних вимог, оскільки подання заперечень на позов є правом, а не обов`язком відповідача і не звільняє позивача від доведення певних обставин як то передбачено ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником складських приміщень, за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 29.11.2018 року № 719-УІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. [PERSON] » [PERSON] передано в оренду терміном на 25 років земельну ділянку площею 0,9290 га за адресою: \~ \~ \~ \~ [ADDRESS] , для обслуговування складу. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Отже, у разі коли особа користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України. Частиною 1 статті 93 та статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 цього Кодексу). Таким чином, за змістом вказаних положень виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини 2 статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України. Оскільки, [PERSON] використовував земельну ділянку, яка перебуває у власності територіальної громади м. Білгород-Дністровський, в особі Білгород-Дністровської міської ради, за відсутності належним чином оформлених і зареєстрованих речових прав на землю, без сплати орендної плати за землю, то він, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. \~ \~ \~ \~1 ст. 1212 Цивільного кодексу України. Відтак, Білгород-Дністровська міська рада звертається до суду за захистом своїх прав, саме з такими вимогами. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Отже, у разі коли особа користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18). Частиною 1 статті 93 та статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 цього Кодексу). Таким чином, за змістом вказаних положень виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини 2 статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. З урахуванням положень статей 120, 125 ЗК України та статті 1212 ЦК України Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 та постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 28.02.2020 у справі № 913/169/18 зроблено правовий висновок про те, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] використовував земельну ділянку, яка перебуває у власності територіальної громади м. Білгород-Дністровський, в особі Білгород-Дністровської міської ради, за відсутності належним чином оформлених і зареєстрованих речових прав на землю, без сплати орендної плати за землю, то він, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. \~ \~ \~ \~1 ст. 1212 Цивільного кодексу України. Відтак, Білгород-Дністровська міська рада звертається до суду за захистом своїх прав, саме з такими вимогами. Відтак, Білгород-Дністровська міська рада звертається до суду з позовними вимогами про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю. Земельна ділянка, яка використовується відповідачем є об`єктом цивільних прав у розумінні ЦК України, ЗК України, що узгоджується з наступним. Згідно з частинами 1-4, 9 статті 791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. Таким чином, земельна ділянка площею 9290 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , яка використовується відповідачем для обслуговування складу з кадастровим номером 5110300000:01:008:1153, сформована та є об`єктом цивільних прав у розумінні законодавства. Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 по справі № \~ \~ \~ \~920/739/17). Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель", дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі № \~ \~ \~ \~629/4628/16-ц дійшла висновку, що обов`язковими для визначення орендної плати є відомості у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, про що також наголошено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 (п. 71). Відповідно до Витягу про нормативно грошову оцінку земельної ділянки Міськрайонного Управління Держгеокадастру у м. Білгород-Дністровський № 711/0/221-20 від 12.03.2020 року нормативно грошова оцінка земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] складає 2 130 661,50 грн. станом на 01.01.2020 року. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки станом на 2018 та 2019 роки розрахована з урахуванням того, що коефіцієнт індексації нормативного грошової оцінки з 2018 року становив 1,0. Тому сума безпідставно збережених відповідачем коштів у вигляді орендної плати за землю становить: за 1 місяць 2018р. - 5 326,65 грн.; за 12 місяців 2019р. - 63 919,85 грн.; за 3 місяці 2020р. - 15 979,96 грн. Всього - 85 226,46 грн. Як вбачається, вказана сума відповідає розрахунку визначеному в акті комісії з відшкодування збитків від 01.07.2020 року, який затверджений рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 21.05.2021 року № 208. Положеннями статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Виходячи з положення статті 190 Цивільного кодексу України грошові кошти є особливим різновидом майна, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved