Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

Позиція позивача. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Красноградської міської ради Харківської області звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить: - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь юридичної або фізичної особи, якій буде передана дитина, на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначив, що на території Красноградської міської ради перебуває під опікою в родині малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на первинному обліку служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради та перебуває па обліку служби у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради, як дитина, позбавлена батьківського піклування, та прибула з іншої території. Мати дитини [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Батько записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Відповідно до інформації КНП «Красноградська центральна районна лікарня» від 28 липня 2021 року № 01-04/2240, [INFO] [PERSON] народила у медичному закладі дитину жіночої статі та 27 липня 2021 року відмовилася від неї, про що було складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забирати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 28.07.2021 року про, що також свідчить заява від 28.07.2021 року щодо відмови забрати свою дитини із пологового відділення КНП «Красноградська ЦРЛ» у зв`язку з тим, що морально не готова виховувати дитину. Відповідно до вищевказаної заяви [PERSON] були роз`яснені права та обов`язки та вона зобов`язалася по закінченню двомісячного терміну звернутися до служби у справах дітей за місцем своєї реєстрації щодо вирішення питання подальшої долі своєї дитини: забрати дитину або надати згоду на її усиновлення. Також [PERSON] було роз`яснено, що у разі її неявки буде порушено питання про позбавлення її батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [INFO] . Але, відповідно до листа служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради від 04 лютого 2022 року, за весь час перебування дитини на первинному обліку, мати дитини, [PERSON] , жодного разу до служби з приводу повернення дитини на виховання не зверталася, її здоров`ям, місцем перебування та подальшою долею не цікавилася. З матір`ю дитини, [PERSON] , проведено бесіду щодо виконання батьківських обов`язків, проте жінка категорично заперечила проти повернення їй дитини та підтвердила свій намір надати нотаріальну згоду на усиновлення дитини но досягненню дитиною двомісячного віку. Відповідно до рішення виконавчого комітету Красноградської міської ради від 16 вересня 2021 року № 404, [PERSON] , [INFO] , була передана під опіку. [PERSON] за період з 26 липня 2021 року по 08 лютого 2022 року до служби у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради жодного разу не звернулася щодо надання інформації з приводу місця знаходження її доньки [PERSON] , [INFO] . 08 лютого 2022 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Красноградської міської ради, на якому розглядалося питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] . Дане питання було обговорено членами комісії та одноголосно було прийнято рішення рекомендувати виконавчому комітету Красноградської міської ради вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Рух справи в суді. Ухвалою Краснограградського районного суду Харківської області від 16.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та ухвалою від 16.03.2022 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду на 14.04.2022 року. Заяви учасників процесу по суті справи та клопотання. Учасники судового процесу в судове засідання не з`явились. Від представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Красноградської міської ради до суду надійшла письмова заява в якій просить розглядати справу за відсутності представника сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому порядку, що не перешкоджає розгляду справи. Так як відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, через оголошення на офіційному сайті суду, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Позиція суду. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що на території Красноградської міської ради перебуває під опікою в родині малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на первинному обліку служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради та перебуває па обліку служби у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради, як дитина, позбавлена батьківського піклування, та прибула з іншої території. Маги дитини [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Батько записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Відповідно до інформації КНП «Красноградська центральна районна лікарня» від 28 липня 2021 року № 01-04/2240, 26 липня 2021 року [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , народила у медичному закладі дитину жіночої статі та 27 липня 2021 року відмовилася від неї, про що було складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забирати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 28.07.2021 року. Заява [PERSON] від 28.07.2021 року щодо відмови забрати свою дитини із пологового відділення КНП «Красноградська ЦРЛ» у зв`язку з тим, що морально не готова виховувати дитину. Відповідно до вищевказаної заяви [PERSON] були роз`яснені права та обов`язки та вона зобов`язалася по закінченню двомісячного терміну звернутися до служби у справах дітей за місцем своєї реєстрації щодо вирішення питання подальшої долі своєї дитини: забрати дитину або надати згоду на її усиновлення. Також [PERSON] було роз`яснено, що у разі її неявки буде порушено питання про позбавлення її батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [INFO] . Але, відповідно до листа служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради від 04 лютого 2022 року, за весь час перебування дитини на первинному обліку, мати дитини, [PERSON] , жодного разу до служби з приводу повернення дитини на виховання не зверталася, її здоров`ям, місцем перебування та подальшою долею не цікавилася. Згідно листа служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради від 28 серпня 2021 року № 813-02, [PERSON] , [INFO] , перебуває на первинному обліку у службі у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25 серпня 2021 року № 786 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування: З матір`ю дитини, [PERSON] , проведено бесіду щодо виконання батьківських обов`язків, проте жінка категорично заперечила проти повернення їй дитини та підтвердила свій намір надати нотаріальну згоду на усиновлення дитини но досягненню дитиною двомісячного віку. Враховуючи територіальну відстань дитини від місця свого походження, служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради не заперечувала проти подальшого влаштування дитини, [PERSON] , [INFO] , службою у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради. Відповідно до рішення виконавчого комітету Красноградської міської ради від 16 вересня 2021 року № 404, [PERSON] , [INFO] , була передана під опіку. Відповідно до листа КНП «Красноградська центральна районна лікарня» від 26 січня 2022 року, адміністрація закладу повідомляє, що від [PERSON] в період з 26 липня 2021 року по 26 січня 2022 року звернень та запитів не надходило. Громадянка [PERSON] за період з 26 липня 2021 року по 08 лютого 2022 року до служби у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради жодного разу не звернулася щодо надання інформації з приводу місця знаходження її доньки [PERSON] , [INFO] . 08 лютого 2022 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Красноградської міської ради, на якому розглядалося питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] . Дане питання було обговорено членами комісії та одноголосно було прийнято рішення рекомендувати виконавчому комітету Красноградської міської ради вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . 10 грудня 2022 року було прийнято рішення виконавчого комітету Красноградської міської ради з наступним змістом: «Вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Зобов`язати службу у справах дітей та сім`ї міської ради: Звернутися до суду із позовною заявою органу опіки та піклування виконавчого комітету Красноградської міської ради про позбавлення батьківських [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , но відношенню до її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Підготувати та надати до суду висновок органу опіки та піклування виконавчого комі тету Красноградської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ». Відповідно до Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Красноградської міської ради від 11.02.2022 року - орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенні до її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Судовим розглядом встановлено, що відповідач не забрала дитину з пологового будинку та написала відповідну заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку, а також в подальшому не виявляли щодо неї батьківського піклування, що дійсно вказує на свідоме нехтування батьківськими обов`язками, в розумінні законодавчих положень. Відповідно до ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в пункті 16 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною першою ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини - батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином сукупністю наведених доказів підтверджується, що відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дитини, що у відповідності до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Враховуючи, що позивач не забрали дитину з пологового будинку без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, а отже зазначені факти, суд розцінює як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідоме нехтування нею своїх батьківських обов`язків, що підтверджує відсутність серйозного ставлення нею до своїх батьківських обов`язків, не бажання займатися вихованням дочки, наявність яких відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача прав по відношенню до її дитини, оскільки вона самоусунулась від виховання та утримання дитини про, що написала відповідну заяву та відмовилася забрати дитину з пологового будинку. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених доказів, вбачається, що відповідач безвідповідально ставиться до виховання своєї дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, тому доцільно позбавити її батьківських прав та стягнути при цьому аліменти на утримання дитини, оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Висновки за результатами розгляду справи. На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки це буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі ј частки з усіх видів його доходу (заробітку), оскільки позбавлення батьківських прав, не звільняє особу від обов`язку щодо утримання дитини та матеріали справи не містять доказів стягнення аліментів з відповідача на утримання сина. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу її право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною у відповідності зі ст. 168 СК України, якщо це не причинить шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, що в свою чергу, на думку суду, буде стимулювати відповідача до виправлення та надасть можливість в майбутньому, при наявності її бажання, звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат. У відповідності до ст. 141 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до розпорядження Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської областей)» від 25.03.2022 №14/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд. На підставі викладеного,

Outcome: approved