Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

04.03.2020 позивач [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, яку уточнив 01.10.2020 (Том №1, а.с.132). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 28.09.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №9840 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» заборгованості за кредитним договором №R53100459257В від 03.09.2013 в сумі 38565,68 грн. На підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. відкрито виконавче провадження ВП №60866984. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис було вчинено з істотними порушеннями законодавства, при вчиненні нотаріального напису, нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та в отриманні позивачем вимоги щодо усунення порушень зобов`язань, що суперечить Закону України «Про нотаріат», а також не врахував строк позовної давності. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №9840 від 28.09.2019, який вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» заборгованості за кредитним договором №R53100459257В від 03.09.2013 в сумі 38565,68 грн., а також стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» на користь [PERSON] стягнуту в процесі виконавчого провадження ВП №60866984 за період з лютого 2020 по вересень 2020 грошову суму в розмірі 25564,45 грн. Представник позивача адвокат Ратушна Р.П. в судове засідання не з`явилась, надавши письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнає в повному обсязі, зокрема вважає, що кошти, що стягнуті за виконавчим написом грошові кошти не є безпідставно набутим майном, оскільки позивачем ці кошти були отримані на підставі кредитного договору №R53100459257В від 03.09.2013, укладеного між [PERSON] та ПАТ «ВТБ «Банк», правонаступником якого є відповідач. Факт укладення кредитного договору та отримання кредиту позивачем не спростовується, а тому оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача як заборгованість за кредитним договором, їх не може бути витребувано, як безпідставно набуте майно. Крім того, представник відповідача не погоджується із сумою 23636,17 грн., що просить стягнути позивач, в якості безпідставно набутого майна, оскільки, згідно розрахунку, на користь відповідача було стягнуто лише 23170,78 грн. Треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В., в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином відзив на позов не подали. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 28.09.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №9840 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» заборгованості за кредитним договором №R53100459257В від 03.09.2013 в сумі 38565,68 грн. (Том №1, а.с.11). На підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. відкрито виконавче провадження ВП №60866984 (Том №1, а.с.13). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172» (пункт 3 глави 16 Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України). Згідно п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, які підлягають стягненню за виконавчим написом, а відповідачем в свою чергу не надано суду жодних доказів на спростування аргументів викладених позивачем в позовній заяві, щодо відсутності направлення йому вимоги про усунення порушення зобов`язання. Таким чином, суд вважає, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною. Крім того, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не врахував пропуск ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» строку позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до умов кредитного договору №R53100459257В від 03.09.2013, ПАТ «ВТБ БАНК», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», надало позивачу строковий кредит з кінцевим терміном повернення кредиту - 03.09.2016 (Том №1, а.с.157-158), тобто при невиконанні позивачем [PERSON] своїх зобов`язань за цим договором, моментом виникнення права на позов є 04.09.2016 та саме ця дата є початком перебігу позовної давності, але виконавчий напис було вчинено 28.09.2019. Отже, на час звернення ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» до нотаріальної контори сплив строк позовної давності. Виходячи з викладеного, встановивши, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною, приймаючи до уваги, що нотаріус, при вчиненні виконавчого напису, не мав повного обсягу документів, зокрема, доказів підтвердження отримання боржником вимоги про погашення заборгованості, а також у зв`язку із спливом строку позовної давності на час звернення банку до нотаріальної контори, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №9840 від 28.09.2019, який вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» заборгованості за кредитним договором №R53100459257В від 03.09.2013 в сумі 38565,68 грн. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. З позивача [PERSON] стягнуті на користь відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» грошові кошти в сумі 18850,85 грн. за період з січня 2020 по вересень 2020, які утримані згідно виконавчого напису №9840 виданого 28.09.2019 (Том №2, а.с.19). Крім того, згідно витягів з журналу операцій з пенсії позивача [PERSON] стягнуті на користь ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» грошові кошти в сумі 4319,92 грн. за період з лютого 2020 по вересень 2020, які утримані згідно виконавчого напису №9840 виданого 28.09.2019 та на користь приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. в якості виконавчого збору стягнуті грошові кошти в сумі 1928,28 грн. за період з лютого 2020 по липень 2020 (Том №1, а.с.135, 136). Із доданого представником відповідача до відзиву на позовну заяву розрахунку вбачається, що з позивача на користь відповідача було стягнуто 23170,78 грн., що також, підтверджується листом №48 від 16.02.2022 приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В., що був доданий представником позивача до її клопотання про приєднання доказів. Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз ст.1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року в справі № 910/1531/18. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог [PERSON] про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №9840 вчиненого 28.09.2019, суд вважає необхідним стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» на користь [PERSON] стягнуті за даним виконавчим написом грошові кошти в сумі 23170,78 грн. Водночас, суд вважає необхідним відмовити [PERSON] в позовних вимогах щодо стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» на його користь 1928,28 грн., що були утриманні в якості виконавчого збору, оскільки дані кошти були стягнуті на користь приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В., а тому відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» не є набувачем цих коштів. Згідно ч.7 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Таким чином, для повернення стягнутого виконавчого збору позивачу необхідно звернутись з відповідною заявою до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. на користь якого було стягнуто виконавчий збір. Щодо розподілу судових витрат, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем було сплачено судовий збір в загальній сумі 2102 грн. (1681,60 грн. за подання позовної заяви та 420,40 грн. за подання заяви про забезпечення позову), що відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. Крім того, позивачем [PERSON] були понесені судові витрати пов`язанні з отриманням правничої допомоги в розмірі 4300 грн. (Том №1, а.с.23), які, також, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial