Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

Відповідач [PERSON] будучи належним чином сповіщений, у судові засідання, які призначалися не явився, про причини неявки суд не сповістив, заяви, заперечення до суду не направив. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та у відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх РНОКПП; копія будинкової книги прописки громадян; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] ; копія акту прийому - передання за договором дарування від 05.09.2021р.; копія договору дарування від 05.09.2021р.; копія витягу КП «РБТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.06.2004р.; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.06.2004р.; копія рішення Новоісльської сільської ради Ренійського району Одеської області. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що представник позивача звернулась до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що відповідачу на праві власності належить житловий будинок із надвірними спорудами [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.06.2004р. 05.09.2021 року відповідач передав позивачу у дар вищезазначений житловий будинок та правовстановлюючі документи на це майно. В той же день сторони уклали письмовий договір дарування та домовились, що після підписання договору посвідчать укладений договір дарування в нотаріальному порядку. Відповідач передав позивачу у власність обумовлене ними нерухоме майно, а позивач прийняла його в дар, тобто, позивач фактично вступила у володіння та користування цим майном. Відповідач зобов`язався взяти на себе всі витрати щодо оформлення правочину. Через деякий час позивач звернулась до відповідача [PERSON] із вимогою про посвідчення договору у нотаріальному порядку, але відповідач відмовився від зустрічі мотивуючи тим, що не має можливості та часу. Позивач, вважає, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору та звернулась до суду із відповідним позовом для захисту своїх прав. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню Згідно ч. 4 ст. 722 ЦК України, прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. Згідно норм ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору дарування була досягнута угода по всіх істотних умовах, крім того відбулось повне виконання договору, а саме відповідач передав позивачу нерухоме майно та документи на нього, а позивач прийняла майно, фактично вступила у володіння цим майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо нерухомого майна та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір дарування нерухомого майна дійсним та визнати право власності на нерухоме майно за позивачем.

Outcome: approved