Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

06.01.2022 позивач [PERSON] звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Вислобоки» та [PERSON] , за участі третьої особи Жовтанецька сільська рада, в якому просив суд визнати за ним право власності на будівельні матеріали, які були використані у процесі будівництва котеджу [ADDRESS] і розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 4622185200:02:003:0279. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що на початку 2019 року він мав намір придбати у власність житло, а тому 25.06.2019 він уклав з ОК «ЖБК «Вислобоки» договір про пайову участь у будівництві і за умовами якого кооператив зобов`язався збудувати котедж №3 по [ADDRESS] і за яке він зобов`язувався сплатити 30 тис. доларів США. Після відповідних оплат, голова кооперативу повідомив про зміну адреси котеджу та поселив його у котедж № 2 по [ADDRESS] де він почав жити з сім`єю. Коли голова кооперативу помер, то справи в кооперативі зупинилися і він з`ясував, що котедж було збудовано без відповідних дозвільних документів, а земельна ділянка належить відповідачу [PERSON] . Вважає, що оскільки котедж збудовано за рахунок його коштів, то він має право власності на такі будівельні матеріали. Ухвалою судді від 11.01.2022 позовну заяву залишено без руху. 12.01.2022 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді від 09.02.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 28.02.2022 до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за участі третіх осіб Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Вислобоки» та Жовтанецька сільська рада у якій просить суд зобов`язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 4622185200:02:003:0279, площею 0,0184 га, яка належить [PERSON] та усунути йому перешкоди в користуванні цією земельною ділянкою шляхом надання [PERSON] дозволу на знесення об`єкта самочинного будівництва у межах земельної ділянки кадастровий номер 4622185200:02:003:0279, з одночасним відшкодуванням підтверджених витрат на його знесення. В обґрунтування такого зустрічного позову посилається на те, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 4622185200:02:003:0279 яку відповідач самовільно зайняв та користується об`єктом самочинного будівництва, який на ній розташований. Вважає, що оскільки відсутні будь-які докази його права користування земельною ділянкою та права на виконання будівельних робіт, то зустрічний позов підлягає до задоволення. Також, 28.02.2022 до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON] у якому він просить відмовити у задоволенні первісного позову повністю, оскільки такий є необґрунтованим. Зокрема вказує, що право на будівельні матеріали може виникати тоді, коли будівництво велося за наявності дозвільної документації. Крім того, надані позивачем квитанції до прибуткового касового ордеру не підтверджують факт виконання умов договору, оскільки оплати необхідно було проводити на поточний рахунок кооперативу. Ухвалою суду від 28.03.2022 зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду та закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання прибув позивач [PERSON] та суду пояснив, що коли він шукав житло для своєї сім`ї то зустрів [PERSON] , який був керівником кооперативу «Вислобоки» і вони уклали договір на будівництво котеджу за яким він сплатив 27 тис. доларів США. Після цього, голова кооперативу передав йому котедж [ADDRESS] , де він і почав жити з сім`єю, однак там ще відсутні всі необхідні комунікації. Вказав, що земельна ділянка, як і багато інших, дійсно належала [PERSON] і він за вказівкою голови кооперативу підписував договори на відчуження іншим сусідам, а йому не встиг до моменту смерті голови кооперативу. Коли він звернувся після цього, то [PERSON] вимагав всю вартість котеджу. Представник позивача [PERSON] пояснив, що у зв`язку з виконанням позивачем свого обов`язку з оплати за договором про пайову участь, позивач набув права на будівельні матеріали, з який збудований котедж, що на його переконання відповідає положенням ст. 331 ЦК України. Щодо зустрічного позову, то заперечив такий, оскільки предметом даної справи не є дослідження правомірності здійснення будівництва чи визнання права власності на нерухоме майно, а лише право на будівельні матеріали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, однак його представник [PERSON] вказав на безпідставність первісного позову та підставність зустрічного позову. Зокрема вказав, що спірний котедж належить його довірителю, оскільки знаходиться на його земельній ділянці. Не заперечив той факт, що на належній його довірителю земельній ділянці є котедж, у якому живе [PERSON] з сім`єю, а також вказав, що [PERSON] був власником 7 чи 8 земельних ділянок у цьому кооперативі. Вважав, що знесення такого котеджу є правомірним заходом, а тому просив такі вимоги задовольнити. Представник відповідача ОК «ЖБК «Вислобоки» в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча суд повідомляв його за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою. Заслухавши учасників процесу, покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 25.06.2019 між ОК «ЖБК «Вислобоки» та [PERSON] було укладено договір про пайову участь, за умовами п. 1.1. якого, ЖБК зобов`язується організувати будівництво нерухомого майна, обумовленого договором (котедж), здати в експлуатацію та передати у власність учасника, який повністю сплатив свій пайовий внесок (а.с. 4-8). Пунктом 1.4. цього договору визначено характеристики котеджу, а саме його будівельна адреса: [ADDRESS] , котедж №3, площа 92,0 кв.м., характеристики приміщення тощо. У пункті 4.3. цього договору вказано, що загальна вартість котеджу на момент укладення договору складає еквівалент 30 000,00 доларів США, що за курсом НБУ на момент укладення договору становить 785 700,00 грн. Як видно з додатку №1 до цього договору у ньому передбачений порядок розрахунків, де містяться відмітки про отримання котів та підпис від імені [PERSON] (а.с. 9). Також, обставина сплати коштів за договором підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру (а.с. 10-14). Згідно технічного паспорта на будинок [ADDRESS] , який виготовлено на замовлення [PERSON] , загальна площа приміщень складає 89,5 кв.м. (а.с. 15-18). Також судом встановлено, що [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу від 06.11.2019 та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.11.2019 є власником земельної ділянки площею 0,0184 га., з кадастровим №4622185200:02:003:0279, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 50-56). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він перший поселився у цьому котеджному районі в с. Вислобоки і голова кооперативу на його котеджі показував будівництво іншим клієнтам, в т.ч. і [PERSON] , який згодом на весні 2021 року почав жити у котеджі за адресою [ADDRESS] де робив ремонт. Вказав, що будівництво вів особисто [PERSON] і він особисто говорив, що [PERSON] придбав котедж за адресою [ADDRESS] . Також пояснив, що коли він купляв котедж, то земельна ділянка також була оформлена на іншу людину, яка за вказівкою [PERSON] відчужила йому після придбання котеджу. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він був працівником на будівництві котеджів у с. Вислобоки, де його наймав голова кооперативу [PERSON] . Там, він познайомився з [PERSON] , який прийшов на будівництво і узгоджував де ставити перегородки в котеджі. Вказав, що йому відомо про те, що зараз у цьому котеджі жива [PERSON] . Розглядаючи даний спір суд виходить з того, що він виник внаслідок здійснення самочинного будівництва котеджу на території земельної ділянки, яка належить відповідачу по первісному позову та позивачу по зустрічному позову [PERSON] . Причому, як видно з фактичних обставин справи, які досліджені судом на підставі письмових доказів та показів свідків, будівництво котеджу було здійснено ОК «ЖБК «Вислобоки» на виконання договору про пайову участь, який укладено між [PERSON] та ОК «ЖБК «Вислобоки». Суд вважає доведеним той факт, що таке будівництво було здійснено за рахунок коштів, отриманих від [PERSON] , оскільки факт його оплати за цим договором доведено на підставі додатку №1 до договору та квитанцій до прибуткового касового ордеру. Будь-яких доказів того, що таке будівництво було здійснено власником земельної ділянки суду не надано. Також сторонами не заперечується той факт, що такий котедж знаходиться на земельній ділянці відповідача і у ньому фактично проживає позивач [PERSON] з сім`єю, проте такий котедж не введений у експлуатацію, а його будівництво ще не завершено до кінця, відсутні необхідні комунікації, зокрема електроенергія. Верховний Суд у своїй постанові від 02.12.2019 №711/1562/16-ц вказав, що виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства. Як передбачено у ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У постанові від 04.04.2018 № 597/1124/15-ц Верховний Суд також вказав, що новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичної точки зору, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки. Відтак, суд погоджується з доводами позивача та його представника про те, що суд може вирішувати питання права власності на будівельні матеріали, які були використані у будівництві за наявності відповідного спору та без вирішення питання про право власності на об`єкт. Суд вважає, що вирішення цього питання не призводить до будь-якого узаконення нерухомого майна, оскільки ці питання повинні вирішуватися у відповідності з чинним законодавством, зокрема шляхом введення майна в експлуатацію чи визнання права власності на самочинне будівництво. А оскільки позивач довів, що будівельні матеріали, з яких збудований такий об`єкт незавершеного будівництва, були придбані та споруджені за кошти, які ним сплачені на виконання умов договору про пайову участь від 25.06.2019, то такі будівельні належать йому на праві власності і суд вважає за можливе визнати за позивачем на них право власності. Причому суд вважає, що посилання представника відповідача про те, що такі будівельні матеріали необхідно перелічити є безпідставні. Так, перелічення будівельних матеріалів є правильним та доцільним у випадку поділу таких будівельних матеріалів між співвласниками, а у даному випадку, суд вважає правильним вимогу позивача про визнання за ним права власності на всі будівельні матеріали, які були використані у процесі будівництва. Щодо посилання представника відповідача за первісним позовом про відмінність адреси у договорі та фактично зайнятій, то суд вважає що ці доводи не спростовують факту належності спірних будівельних матеріалів позивачу. Так, як видно з умов п. 1.4.1. договору від 25.06.2019, адреса котеджу дійсно вказана як котедж №3 по [ADDRESS] , проте у цьому ж пункті договору передбачено, що поштова адреса котеджу визначається органом місцевого самоврядування після завершення будівництва. Водночас, показами свідків є доведений той факт, що позивач [PERSON] здійснював контроль за будівництвом об`єкту з адресою котеджу [ADDRESS] , і саме цей котедж йому було передано головою кооперативу [PERSON] . Також, це доводиться і даними технічного паспорта від 29.12.2021, який виготовлено на замовлення [PERSON] . Більше того, представник відповідача за первісним позовом не заперечив той факт, що такий об`єкт незавершеного будівництва розташований на земельній ділянці його довірителя, яка має адресу [ADDRESS] Відтак, суд вважає, що такі доводи представника відповідача є спростовані та не свідчать про безпідставність позовних вимог, як і інші доводи представника позивача, які суд визнає як необґрунтовані. Тому, первісні позовні вимоги суд задовольняє, як законні та обгрунтовані. Щодо зустрічних позовних вимог, то суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні з огляду на таке. Так, позивач за зустрічним позовом просить зобов`язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та усунути перешкоди в користуванні нею, шляхом надання дозволу на знесення самочинного будівництва. Як зазначалося вже вище, судом встановлено, що на земельній ділянці [PERSON] розташовані будівельні матеріали, які належать [PERSON] та з яких був збудований ОК «ЖБК Вислобоки» незавершений будівництвом об`єкт - котедж. Як зазначено у ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Способи захисту цивільних прав визначені у ч. 2 ст. 16 ЦК України де передбачено зокрема такі як припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Сформульовані у зустрічному позові вимоги про зобов`язання відповідача звільнити земельну ділянку та надання дозволу на знесення самочинного будівництва не узгоджуються зі способами захисту, які визначені у ст. 16 ЦК України, оскільки суд не надає дозволу кому-небуть на знесення самочинного будівництва, а лише приймає рішення про знесення такого будівництва за наявності для цього підстав, а таке рішення підлягає виконанню у визначеному законом порядку. Відтак, такі позовні вимоги суд відхиляє, як такі, що не призведуть до реального захисту прав та інтересів позивача, що не позбавляє позивача звернутися до суду з позовними вимогами, які є ефективними та узгоджуються з тими способами захисту цивільних прав, які визначені у законі. Крім того суд вважає за необхідне відзначити, що за встановлених судом фактичних обставин справи, прийняття рішення про знесення спірного об`єкту незавершеного будівництва, де на даний час проживає сім`я [PERSON] та при наявності в Україні введеного воєнного стану, не відповідало б вимогам щодо справедливості цивільного судочинства і таке рішення суду було б передчасним. За таких умов, у задоволенні зустрічних позовних вимог суд вважає за доцільне відмовити повністю та роз`яснити позивачу за зустрічним позовом його право звернутися до суду з вимогами, які відповідатимуть визначеним законом способам захисту цивільних прав. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат за зустрічним позовом, суд враховує, що при зверненні до суду, на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху, позивач [PERSON] сплатив судовий збір у сумі 7857,00 грн., який підлягає стягненню з обох відповідачів у рівних частинах, тобто по 3928,5 грн. Також, як видно з наданих у судовому засіданні документів, за надану професійну правничу допомогу, до сплати підлягає 7000,00 грн., що суд вважає співмірним та обґрунтованим і таким, що підлягає до стягнення з відповідачів також. Крім того, представник позивача просив суд стягнути з відповідача гонорар успіху адвоката, який вказаний у п. 4.2. договору про надання правничої допомоги від 17.03.2022 і становить 5000,00 доларів США. Право на включення гонорару успіху адвоката до складу витрат на професійну правничу допомогу було оцінено та визнано ВП ВС у постанові від 12.05.2020 по справі №904/4507/18. Однак, наголошено, що визначена судом до відшкодування сума такого гонорару успіху повинна відповідати критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Враховуючи наведене, а також висловлені у судовому засіданні заперечення представника відповідача, у відповідності до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір такого відшкодування до 10 000,00 грн., з огляду на складність справи, затрачений час та обсяг наданих адвокатом послуг.

Outcome: approved