Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Дворник О.В. звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личук Т.В., приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно змісту позову, [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личук Т.В. від 13 квітня 2021 року за №8041 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» заборгованості в розмірі 5 924 грн. 21 коп., стягнути з відповідача понесені судові витрати. Вимоги позову мотивовані тим, що на підставі виконавчого напису №8041 від 13 квітня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личук Т.В., про стягнення з позивача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» заборгованості в розмірі 5 924 грн. 21 коп., приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. відкрито виконавче провадження №66538542 від 18 серпня 2021 року. Відповідно до постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, виконавчим написом №8041 від 13 квітня 2021 року стягнено заборгованість з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором МФ-1721800000669 від 22 травня 2018 року, укладеним між ним та ТОВ «Бі ел джи мікрофінанс». Правонаступником на підставі договору відступлення прав вимоги є ТОВ «ФК «Приватні інвестиції». Позивач вважає, що оспорюваний ним виконавчий напис вчинено з порушенням вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» щодо встановлення обставини безспірності правовідносин в частині стягнення боргу, а також самої наявності боргу. За викладених обставин позивач і звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 30 березня 2022 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху, надано позивачу час для усунення зазначених в ухвалі недоліків. У визначений строк недоліки було усунуто. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 31 березня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, витребувано докази. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його представник - адвокат Дворник О.В. надав заяву, згідно якої просив суд позов задовольнити та розглянути справу без його участі та без участі позивача. В судове засідання представник відповідача ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав суду пояснень про причини неявки, відзив на позовну заяву не надавав. Третя особа, приватний нотаріус Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личук Т.В., в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, не надав суду пояснень про причини неявки. Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л., в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що вбачається зі змісту рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, не надав суду пояснень про причини неявки, пояснень щодо позовної заяви не надавав. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача, відповідача, а також третіх осіб на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач та треті особи повідомлялись належним чином про дату, час та місце слухання справи, відповідач не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив. Суд, із врахуванням думки представника позивача, викладеній в її письмовій заяві, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Стаття 55 Конституції України передбачає, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 17 серпня 2021 року представник ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» Хоменко О.М. звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. із заявою про відкриття провадження та надав виконавчий напис, вчинений 13 квітня 2021 року приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личук Т.В. та зареєстрований в реєстрі за №8041. Вказаним виконавчим написом звернуто стягнення з [PERSON] , [INFO] , за кредитним договором № МФ-1721800000669 від 22 травня 2018 року, укладеним з Товаристовом з обмеженою відповідальністю «Бі ел джи мікрофінанс»», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», заборгованості в розмірі 5 924 грн. 21 коп. за період з 22 серпня 2018 року по 25 березня 2021 року, та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису в розмірі 700 грн. 00 коп. На виконання вказаного виконавчого напису 18 серпня 2021 року приватним виконавцем Скрипником В.Л. було винесено постанову ВП №66538542 про відкриття виконавчого провадження. Згідно зі статтею 18 Цивільного кодексу України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» №3425-ХІІ від 02 вересня 1993 року, вчинення виконавчого напису - це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №622, якою Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» та включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що спірний виконавчий напис виданий на підставі пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника. Окрім того, суд вважає, що характер правовідносин, що склалась між боржником [PERSON] та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості, на підтвердження наявності у ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» права вимоги за кредитним договором, а також наявністю у позивача заборгованості, останнім не надано до суду жодного доказу. У своїй постанові від 11 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17 (провадження 61/1028ск18) Верховний Суд висловив наступний висновок: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Ухвала Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 31 березня 2022 року щодо витребування у приватного нотаріуса Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личук Т.В. копій документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис нотаріуса від 13 квітня 2021 року за №8041 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» заборгованості в розмірі 5 924 грн. 21 коп., станом на дату ухвалення рішення не виконана, витребувані судом документи не були надані суд приватним нотаріусом. Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості. Окрім того, відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача, а також не подано відзив та заперечень щодо позову. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно статті 12 та статті 81 Цивільного - процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, оскільки до суду не надано жодних підтверджень того, що нотаріусом виконавчий напис було вчинено правомірно, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із частиною 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесення витрат на оплату правничої допомоги позивачем надано суду: договір про надання правничої допомоги №994 від 14 грудня 2021 року, укладений між адвокатом Дворником О.В. та [PERSON] ; попередній розрахунок судових витрат до Договору про надання правової допомоги № 994 від 14 грудня 2021 року; квитанцію № 1 від 22 березня 2022 року про отримання адвокатом Дворником О.В. від [PERSON] грошових коштів в сумі 5 500 грн. 00 коп. за договором про надання правничої допомоги №994. За викладених вище обставин та приймаючи до уваги досліджені в судовому засіданні надані позивачем письмові докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, суд із врахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат, понесених останнім на оплату правової допомоги в розмірі 5 500 грн. 00 коп. На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, та оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12 травня 1991 року, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved