Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради (далі за текстом - КНП «ТОДКЛ») про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, зобов`язання допустити до роботи та стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що наказом КНП «ТОДКЛ» № 53/01 від 31.01.2022 молодша медична сестра педіатрично-боксованого відділення КНП «ТОДКЛ» [PERSON] відсторонена з 31.01.2022 від роботи без збереження заробітної плати на час відсутності обов`язкового профілактичного щеплення від COVID-19. Позивач вважає даний наказ незаконним та таким, що порушує її право на працю, з тих підстав, що відсторонення позивача було здійснене з порушенням вимог КЗпП України, без отримання від позивача письмових пояснень, а також у порушення ст. 2-1 КЗпП України мала місце дискримінація позивача у сфері праці за станом здоров`я. Позивач зауважує, що згідно зі ст. 46 КЗпП України відсторонення від роботи можливе, зокрема, лише у разі відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, проте вакцинація від COVID-19 не є таким оглядом, а також згідно зі ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» вакцинація від COVID-19 не є обов`язковою та не включена до календаря щеплень. Також позивач вважає, що вакцина від COVID-19 не пройшла усі необхідні клінічні випробування, відсутні підтвердження її безпечності, а тому вимога щодо обов`язкового щеплення цією вакциною, на думку позивача, є порушенням ст. 28 Конституції України та є медичним експериментом над людьми без їхньої згоди. Крім цього, позивач зазначає, що відсторонення її від роботи відбулось на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 19.12.2020 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 2153 від 04.10.2021, які є підзаконними актами, хоча ст. 92 Конституції України дозволяє втручання у право на працю лише виключно на підставі законів України. Також позивач вказує, що розмір її середньомісячної заробітної плати за останні два календарні місяці роботи, що передували відстороненню її від роботи, становить 7000,93 грн, а розмір її середньоденної заробітної плати складає 225,84 грн. За таких підстав позивач просить визнати незаконним і скасувати наказ КНП «ТОДКЛ» № 53/01 від 31.01.2022 в частині відсторонення [PERSON] від роботи без збереження заробітної плати; зобов`язати КНП «ТОДКЛ» допустити позивача до роботи молодшою медичною сестрою педіатрично-боксованого відділення КНП «ТОДКЛ»; стягнути з КНП «ТОДКЛ» на користь [PERSON] середній заробіток за час незаконного відсторонення від роботи на підставі оскаржуваного наказу до моменту набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.02.2022 позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку на усунення її недоліків. 25.02.2022 на виконання вимог даної ухвали позивач усунула недоліки позовної заяви. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.02.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 28.03.2022 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позов не визнав та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що коронавірусна хвороба COVID-19 є інфекційним захворюванням та згідно з рекомендаціями Всесвітньої організації охорони здоров`я та Міністерства охорони здоров`я України найкращим способом захисту від COVID-19 є вакцинація. При цьому усі вакцини, схвалені для використання Всесвітньою організацією охорони здоров`я, у тому числі і вакцина від COVID-19, мають високу ефективність. Вказане, на думку відповідача, спростовує доводи позивача щодо неефективності та небезпечності такої вакцини та що її застосування є медичним експериментом. Також відповідач вважає, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 2153 від 04.10.2021 працівники окремих професій, до яких включені і працівники закладів охорони здоров`я державної та комунальної форми власності, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших, не включених до календаря щеплень, інфекційних хвороб, до яких належить і COVID-19. Крім цього, на виконання вимог листа Департаменту охорони здоров`я Тернопільської обласної державної адміністрації № 153/06-03 від 13.01.2022 «Про забезпечення обмежувальних протиепідемічних заходів», яким на керівника медичного закладу покладений контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень від COVID-19, відповідач 17.01.2022 підготував для ще невакцинованих працівників, у тому числі і для [PERSON] , повідомлення про необхідність здійснення такого щеплення або надання документів, що підтверджують вакцинацію чи протипоказання до неї або сертифікат про таку вакцинацію. Також у повідомленні зазначено про відсторонення від роботи у разі невиконання зазначених вимог та дату такого відсторонення. Позивач 17.01.2022 особисто отримала повідомлення та проставила у ньому відмітку «Незгідна», у зв`язку з чим працівниками відділу кадрів КНП «ТОДКЛ» складений відповідний акт від 17.01.2022. Оскільки до 09 год. 00 хв. 31.01.2022 позивач не надала необхідних документів, наказом № 53/01 від 31.01.2022 позивач з 31.01.2022 відсторонена від роботи без збереження заробітної плати на час відсутності обов`язкового щеплення від COVID-19. 30.03.2022 позивач подала до суду відповідь на відзив, у якій викладені вимоги із зазначенням їх обґрунтування, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. 05.04.2022 відповідач подав до суду заперечення, у якому, крім доводів, викладених у відзиві, додатково зазначив, що твердження у повідомленні від 17.01.2022, яке було вручене позивачу, про те, що у разі ненадання необхідних документів на підтвердження вакцинації чи протипоказань до неї або сертифікату про таку вакцинацію позивач буде відсторонена від роботи з 31 грудня 2022 року, було технічною помилкою. Зміст даного повідомлення дає підстави зрозуміти, що насправді малось на увазі, що відсторонення позивача матиме місце з 31 січня 2022 року. У судовому засіданні 15.04.2022 позивач [PERSON] позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, та просила позов задовольнити. Пояснила, що не бажає надавати інформацію стосовно того, чи вакцинована вона від COVID-19, оскільки це є медичною таємницею. Проте позивач вважає, що така вакцинація носить характер медичного експерименту над людьми, а позивач не бажає бути об`єктом досліду. Не заперечувала, що 17.01.2022 у відділі кадрів їй було вручене повідомлення, у якому містився порядок надання документів, необхідних для подальшого допуску до роботи у зв`язку з протиепідемічними заходами від COVID-19. У даному повідомленні позивач проставила відмітку «Незгідна», що, як пояснила у судовому засіданні позивач, означало її відмову від вакцинації. Позивач не надала у строк до 09 год. 00 хв. 31.01.2022 визначені у повідомленні документи, а тому її відсторонили від роботи. При цьому позивач не зауважила, що у повідомленні було зазначено, що її відсторонять від роботи з 31 грудня 2022 року, хоча насправді її відсторонили з 31 січня 2022 року. З приводу цих неточностей позивач до керівництва не зверталась, оскільки ще після отримання повідомлення мала намір звертатись за захистом своїх прав до суду. Позивач також не зверталась до керівництва з метою надання пояснень щодо небажання чи неможливості надати документи, визначені у повідомленні від 17.01.2022. Позивач обізнана, що у КНП «ТОДКЛ» майже усі працівники зробили щеплення від COVID-19. Декілька осіб зробили таке щеплення після отримання повідомлень, аналогічних тому, яке отримала і позивач. Одна працівниця, не бажаючи вакцинуватись, звільнилась. Позивач зазначила, що обізнана, яким чином і де саме можна зробити щеплення від COVID-19. Позивач зазначила, що на даний час її допустили до роботи, оскільки на період воєнного стану дію оскаржуваного наказу призупинено. У судовому засіданні 15.04.2022 представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, та просив позов задовольнити. Пояснив, що саме відповідач має надати докази того, що позивач не зробила щеплення від COVID-19. Проте такі докази не надані. Так само представник позивача вважав, що відповідачем не надані докази того, що відповідач при відстороненні позивача від роботи міг керуватись нормативно-правовими актами, які мають нижчу юридичну силу, ніж Конституція України, та суперечать їй. Зазначив, що відсторонення позивача суперечить дійсній судовій практиці в Україні, а також міжнародним актам та практиці Європейського суду з прав людини. У судовому засіданні 15.04.2022 представник відповідача Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради Панас Н.М. позов не визнала з підстав, викладених у відзиві та запереченні, та просила у позові відмовити. Пояснила, що загальна кількість працівників КНП «ТОДКЛ» приблизно 760 осіб, з яких лише 6 осіб, у тому числі і позивач, не бажали вакцинуватися на виконання протиепідемічних заходів від COVID-19.

Outcome: dismissed