Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

10 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи це тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2004 року, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей. Позивачка вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось через непорозуміння та розходження поглядів на життя. Сімейні стосунки припинені у жовтня 2020 року та більше не поновлювались, оскільки [PERSON] переїхала проживати до своїх батьків у м. Сарни Рівненської області. Позивачка наполягає, що подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні просила шлюб розірвати, у останнє судове засідання не з`явилася, звернулась до суду з письмовою заявою, в якій просила справу розглядати без її участі, позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечує про розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення позивачки, прийнявши до уваги позицію відповідача та визнання ним позову, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог та наявності у сторін неповнолітньої дитини. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 25 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції актовим записом № 98, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 25 вересня 2004 року, копія якого додана до матеріалів справи. Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких додані до матеріалів справи. Позивачка повідомила, що діти проживають з матір`ю [PERSON] . Проти вказаної обставини відповідач жодних заперечень не подав. Між сторонами спір про місце проживання дітей відсутній, у позовній заяві відсутня вимога щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для вирішення питання про місце проживання дітей. Позивачка вказала, що сімейні стосунки між сторонами припинені в жовтня 2020 року та більше не поновлювались. Відповідач проти вказаної обставини заперечень не подав. Також, судом встановлено, що фактично підстав вважати можливим збереження сім`ї немає, шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, що у судовому засіданні підтвердили самі сторони. Намірів на відновлення сімейних стосунків позивачка та відповідач не мають, визнають ту обставину, що вони різні за характером люди з різними поглядами на життя, внаслідок чого між ними склались неприязні відносини. За строк, наданий судом для примирення, сторони не помирились. Суд враховує, що відповідно до ч. 1\~ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України\~встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зважаючи на відсутність будь-яких підстав для примирення сторін, що подружжя фактично припинило шлюбні стосунки, враховуючи категоричну позицію позивачки про необхідність розірвання шлюбних відносин, та позицію відповідача про повне визнання позовних вимог, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України\~у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати у вигляді сплаченого [PERSON] при подачі позовної заяви судового збору.

Outcome: approved