Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідачки [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом із батьком [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 20 липня 2013 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою [PERSON] , від якого [INFO] у них народився син [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2017 року розірвано шлюб між ним та відповідачкою. Після розірвання шлюбу вони не дійшли згоди з приводу визначення місця проживання дитини. На даний час їх неповнолітній син [PERSON] залишився проживати із прабабусею (бабусею відповідачки [PERSON] ), яка займається вихованням дитини, незважаючи на те, що є особою похилого віку, оскільки відповідачка виїхала за кордон. Так, позивач вважає, що оскільки відповідачка не займається вихованням дитини та проживає за межами України, їх неповнолітній син [PERSON] , [INFO] повинен проживати разом із ним. При цьому вказує, що він працює у ТОВ «Шредер» та займає посаду складальник електронних машин та апаратів. Графік роботи дозволяє йому займатись вихованням дитини. За своїм станом здоров`я та майновим станом він може належним чином забезпечувати дитину усім необхідним. При цьому, по даний час він купляє сину, одяг, іграшки та все необхідне для його розвитку. Також зазначає, що незважаючи на те, що неповнолітній син [PERSON] проживає разом із прабабусею, проте, від народження і по даний час зареєстрований разом із ним за адресою: [ADDRESS] . У вказаному помешканні для сина облаштована окрема кімната зі всіма зручностями для нормального відпочинку, навчання та сну. Також, зазначає, що у дитини є проблеми зі здоров`ям, а тому оскільки матір проживає за кордоном та не займається розвитком та вихованням сина, то проживання дитини разом із прабабусею похилого віку позбавляє дитину можливості на нормальний розвиток. Покликаючись на те, що відповідачка, проживаючи за кордоном, не може надати сину належного виховання та забезпечувати його гармонійний розвиток, вважає, що визначення місця проживання дитини разом із ним сприятиме якнайкращим інтересам дитини, у зв`язку із чим просив позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Від представника відповідачки [PERSON] - адвокат Федчишин Г.С. надійшов до суду відзив на позов, у якому зазначає, що від народження неповнолітній син [PERSON] проживав разом із матір`ю [PERSON] та її родичами. Матір дитини відвідувала гуртки, приймала участь у новорічних заходах, відвідувала заняття по підготовці сина до школи. Відповідачка працювала викладачем в ЗОШ №16 м. Тернополя, однак, після розірвання шлюбу змушена була виїхати на заробітки за кордон. Проте, відповідачка виїхала не на постійне місце проживання, а лише на тимчасову роботу задля того, щоб мати змогу належним чином забезпечувати неповнолітнього сина [PERSON] усім необхідним. Також, представник відповідачки не погоджується із висновком органу опіки та піклування, обґрунтовуючи тим, що комісія не у повному складі, без обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, без проведення бесіди з матір`ю дитини та родичами, без будь-якого обговорення та дослідження документів зі сторони матері малолітньої дитини прийняла рішення про визначення місця проживання дитини за адресою проживання батька. Так, представник відповідачки вважає, що висновок комісії щодо визначення місця проживання дитини є необґрунтованим і не може братися до уваги при ухваленні судом рішення, оскільки батько дитини, як до, так і після розлучення із відповідачки фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Покликаючись на те, що при визначенні місця проживання дитини слід виходити із принципу забезпечення якнайкращих інтересів дитини, просив відмовити у задоволенні позову. Також, від відповідачки [PERSON] на електронну адресу суду надійшла заява, у якій вона вказує, що поки вона змушена працювати за кордоном їх спільний із відповідачем син [PERSON] проживає із її батьками та бабусею у м. Тернополі, з якими йому затишно і комфортно. При цьому, ще за час перебування у шлюбі відповідач не цікавився життям сина, по даний час він не допомагає дитині матеріально. Також зазначає, що у позивача неналежні умови проживання для дитини, оскільки квартира у якій він проживає належить його батькам, та є малою за площею. За вказаних обставин просила відмовити у задоволенні позову та залишити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] разом із нею. 02 лютого 2021 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Крамар У.П. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. При цьому позивач вказав, що на даний час позбавлений можливості бачитися з сином, оскільки на прохання відповідачки надав письмовий дозвіл на тимчасовий виїзд сина за кордон, терміном півтори місяці, натомість, відповідачка забрала сина і не привезла в Україну по даний час. Представник відповідачки - адвокат Федчишин Г.С., так само у попередньому судовому засіданні відповідачка [PERSON] , у судовому засіданні заперечили проти позовних вимог та просили відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на позов. Від третьої особи - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, у якій зазначають про підтримання у повному обсязі висновку органу опіки та піклування, який прийнятий з урахуванням якнайкращих інтересів дитини. Судом установлено: Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 20 липня 2013 року, про що складено актовий запис №1071 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. [INFO] від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1753. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2017 року, ухваленим у цивільній справі №607/5126/17, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно викладених у позові обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, після розірвання шлюбу сторони не змогли дійти згоди з приводу визначення місця проживання дитини. На даний час, відповідачка проживає за кордоном, а їх неповнолітній син [PERSON] залишився проживати із прабабусею (бабусею відповідачки [PERSON] ), яка займається вихованням дитини, незважаючи на те, що є особою похилого віку та не може належним чином здійснювати догляд за малолітньою дитиною. Як убачається із виробничої характеристики, виданої 12 серпня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Шредер», з 2016 року по даний час [PERSON] працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Шредер» на посаді складальника електричних машин та апаратів з покладанням обов`язків бригадира складальної дільниці. За вказаний період [PERSON] встиг зарекомендувати себе вдумливим фахівцем, ініціативним працівником, який успішно справляється зі своїми посадовими обов`язками. Прагнучи до освоєння нових знань дуже активно бере участь в заходах, спрямованих на підвищення кваліфікації. Трудову дисципліну ніколи не порушував. Легко знаходить спільну мову з співробітниками, його можна вважати надійним товаришем і другом, готовим надати допомогу у скрутній ситуації. Не курить, не вживає спиртні та інші одурманюючі препарати. За роки на підприємстві стягнень не мав. Відповідно до довідки про доходи №17, виданої 19 серпня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Шредер», [PERSON] працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Шредер» на посаді складальника електричних машин та апаратів, загальна сума його доходу за період із лютого 2019 року по липень 2019 року становить 96654,58 гривень. Із довідки №312, виданої 22 березня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Шредер» убачається, що у [PERSON] встановлено наступний режим робочого часу: початок робочого дня - 07 година 30 хвилин; кінець робочого дня - 16 година; обідня перерва - з 12 години 30 хвилин до 13 години; технологічна перерва: з 10 години 30 хвилин до 10 години 40 хвилин та з 15 години 00 хвилин до 15 години 10 хвилин; вихідні дні: субота, неділя. Згідно довідки №3308, виданої 08 серпня 2019 року ДП «Дружба сервіс-житло 2» [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом із ним за вказаною адресою зареєстрований син - [PERSON] . Як убачається із характеристики на [PERSON] , виданої директором ДП «Дружба сервіс-житло 2», [PERSON] зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] . За час проживання за даною адресою, скарг від сусідів та мешканців будинку на [PERSON] в ДП «Дружба сервіс - житло 2» не надходило. Відповідно до Довідки №3415, виданої 13 серпня 2019 року Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільський обласний наркологічний диспансер», [PERSON] , [INFO] на обліку та лікуванні не перебував. Згідно довідки №358, виданої 13 серпня 2019 року Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, [PERSON] на диспансерному обліку не знаходиться і ознак психічного захворювання не виявляє. Відповідно до інформації Управління освіти і науки Тернопільської міської ради за №707/03 від 17 квітня 2019 року [PERSON] , [INFO] зареєстрований у Тернопільському навчальному закладі №31 Тернопільської міської ради. Згідно довідки №267, виданої 20 грудня 2019 року Тернопільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №27 імені Віктора Гурняка Тернопільської міської ради, [PERSON] дійсно відвідує заняття школи по підготовці до першого класу «Джерельце» у Тернопільській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів імені Віктора Гурняка. Як убачається із Довідки №6 виданої 26 грудня 2019 року Громадською організацією «Клуб спортивного танцю «Роял Денс плюс» [PERSON] займається у танцювальному клубі ГО КСТ «Роял Денс плюс». Відвідування гуртка здійснюється у супроводі сестри - [PERSON] , яка здійснює оплату за навчання, що становить 250 гривень у місяць. Відповідно до характеристики на учня 1-Б класу [PERSON] , наданої Тернопільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №27 імені Віктора Гурняка Тернопільської міської ради від 11 січня 2021 року, [PERSON] навчається в 1-Б класі Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ступенів №27 ім. Віктора Гурняка. Безконфліктно працює в колективі, дотримується правил безпечної поведінки під час уроків та ігор, ввічливий, виявляє помірну активність на уроках, має проблеми з концентрацією. Зазвичай підготовлений до занять, висловлюється короткими реченнями, читає складами, повільно, добре обчислює в межах 10, охоче бере участь у групових іграх, програмований матеріал засвоює на середньому рівні. Хлопчик чутливий до критики, доброзичливий, поважає старших, потребує індивідуального підходу. До школи [PERSON] супроводжує бабуся, інколи - тітка. Мама телефонувала, щоб дізнатися про успіхи сина в школі. У навчанні [PERSON] допомагають бабуся та тітка, хлопчик доглянутий, відвідує групу продовженого дня, зі школи [PERSON] забирає бабуся. Бабуся, дідусь та тітка приділяють належну увагу вихованню [PERSON] . Згідно Інформації, наданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 16 квітня 2019 року за №01.1-04/411, згідно медичної карти амбулаторного хворого №3500000119834 [PERSON] перебуває на обліку з приводу хронічного гастродуоденіту. Із наявної у матеріалах справи нотаріально засвідченої заяви убачається що позивач [PERSON] надавав нотаріально засвідчену згоду на тимчасові поїздки за кордон малолітньому сину [PERSON] у супроводі [PERSON] у Польщу, Словаччину, Угорщину, Іспанію та інші країни Шенгенського договору і у зворотньому напрямку в період із 01 серпня 2019 року по 15 вересня 2019 року. (а.с.35) Як убачається із характеристики наданої Тернопільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №16 імені Володимира Левицького Тернопільської міської ради Тернопільської області на учителя Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №16 імені Володимира Левицького, [PERSON] , [PERSON] працювала у школі на посаді вчителя математики Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №16 імені Володимира Левицького з 02 вересня 2013 року по 18 серпня 2017 року. Зарекомендувала себе як високоосвічений та відповідальний педагог, надзвичайно порядна, толерантна і доброзичлива, користувалася повагою серед учнів, батьків та колег. Розумна і вимоглива, до учнів ставиться з розумінням, справедлива і ввічлива, постійно працювала над підвищенням свого фахового рівня. Як установлено судом та не заперечується сторонами, відповідачка [PERSON] після розірвання шлюбу із позивачем виїхала за кордон та на даний час проживає у м. Барселона, Королівство Іспанія. Судом установлено, що між позивачем та родиною відповідачки існує конфлікт з приводу місця проживання неповнолітнього сина сторін [PERSON] , про що свідчать наявні у матеріалах справи заяви та звернення позивача у Тернопільський ВП ГУ Національної поліції в Тернопільській області з приводу того, що батько та бабуся дружини відмовляють йому у зустрічах із сином [PERSON] . (а.с. 23-29) Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом із батьком [PERSON] . У вказаному Висновку зазначено, що батько дитини [PERSON] повідомив, що бажає визначити місце проживання дитини разом із ним за адресою: [ADDRESS] . Зі слів батька, мати дитини перебуває за межами України, родичі зі сторони матері чинять перешкоди у вихованні та лікуванні дитини. 17 січня 2020 року працівниками служби у справах неповнолітніх та дітей проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Трикімнатна квартира з усіма комунальними зручностями, зроблено ремонт. Для дитини відведено окрему кімнату, яка повністю обмебльована, робочий стіл, книги, комп`ютер, створено відповідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку. Зареєстровані у вищезазначеній квартирі: [PERSON] - батько дитини, [PERSON] - бабуся дитини, [PERSON] - дитина. З малолітнім [PERSON] проведено бесіду, під час якої з`ясовано, що хлопчик проживає з бабусею та прабабусею, мати перебуває за кордоном, [PERSON] за нею дуже скучає. З батьком [PERSON] не проти бачитися і проводити вільний час. [PERSON] виявив бажання проживати разом із бабусею. Мати дитини на засідання комісії не з`явилася. Представник матері повідомив про те, що вона заперечує щодо визначення місця проживання дитини з батьком, оскільки хлопчик вже 6 років проживає в оточенні родичів з її сторони, для нього створені всі умови для повноцінного розвитку. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання дитини» №535 від 22 лютого 2020 року затверджено висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що є бабусею відповідачки [PERSON] та прабабусею малолітнього [PERSON] . Після укладення шлюбу із позивачем її внучка [PERSON] переїхала жити до нього, працювала вчителем математики, потім пішла у декретну відпустку, народила сина, через постійні суперечки із чоловіком вони шлюб розірвали, після чого вона змушена була виїхати за кордон на заробітки для того, щоб забезпечувати сина усім необхідним. На час поки [PERSON] поїхала на заробітки за кордон, малолітній [PERSON] залишився проживати разом із нею та своїми дідусем та тіткою (рідною сестрою відповідачки). Вони опікувалися дитиною, забезпечували усім необхідним, кошти на утримання дитини передавала її внучка [PERSON] з-за кордону. Хлопчик був завжди доглянутий, охайний, підготовлений до шкільних занять. Позивач життям сина не дуже цікавився. Не заперечила виникнення конфліктних ситуацій через те, що позивач хотів брати [PERSON] до себе додому у вихідні дні і з ночівлею, а вона заперечувала, оскільки дитина має ночувати лише вдома, такої ж думки дотримується і відповідачка. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказав, знайомий із позивачем давно, оскільки живуть неподалік на [ADDRESS] , тривалий час підтримують дружні відносини, є кумами. Вказав, що після одруження дружина позивача [PERSON] переїхала жити до [PERSON] у квартиру на [ADDRESS] , потім народилася дитина, через непорозуміння у сім`ї вони розлучилися та відповідачка переїхала з сином жити у свою квартиру на [ADDRESS] . Стверджує, що [PERSON] є дуже хорошим батьком, добрим сім`янином, завжди піклувався про сина, турбувався про стан його здоров`я, оскільки у дитини є порушення мови та ортопедичні проблеми. Знає, що колишня дружина [PERSON] виїхала за кордон, а син [PERSON] залишився проживати із прабабусею. [PERSON] хотів забрати сина до себе, однак родичі його колишньої дружини чинили йому у цьому перешкоди, з приводу чого він звертався в поліцію із відповідними заявами. Також, йому відомо, що позивач надав дозвіл на виїзд дитини за кордон тривалістю півтори місяця, проте, відповідачка вивезла дитину за кордон і по даний час не повернула. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що добре знайома із позивачем, оскільки її він давній товариш її чоловіка,їх кум. Знає, що [PERSON] є хорошим батьком, завжди купляв синові усе необхідне, надавав кошти на лікування. Після розірвання шлюбу із відповідачкою вони перебували у конфліктних відносинах, родичі його колишньої дружини забороняли [PERSON] бачитися з сином, вони конфліктували, [PERSON] звертався з цього приводу у поліцію. Як установлено у судовому засіданні, порушуючи часові межі наданого позивачем згідно письмового дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон терміном півтори місяця, відповідачка забрала сина за кордон та не привезла назад в Україну. Як убачається із довідки №252, виданої 16 квітня 2022 року закордонним навчальним закладом українська школа м. Барселона, [PERSON] навчається у 2-А класі закордонного навчального закладу міжнародної української школи Українська школа «Мрія» м. Барселона (Королівство Іспанія). У відповідності із вимогами ст.153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч. 1-2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно вимог ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. У відповідності із ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Вимогами ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України передбачено , що якщо мати та батько, що проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною 4 ст.29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості ; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини не має розлучатися зі своєю матір`ю. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно положень ст. 9 вказаної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 30 березня 2021 року при розгляді справи №542/1428/18 (провадження № 61-18612св19) зазначив, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Під час розгляду справи на підставі усіх зібраних доказів, судом установлено, що як мати, так і батько піклуються про неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , однак, між сторонами склалися конфліктні відносини з приводу визначення місця проживання дитини. На даний час, матір дитини вивезла сина за кордон у Королівство Іспанію та, незважаючи на те, що батьком дитини надавався дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон строком на півтори місяці, дитини в Україну не повернула. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд критично сприймає доводи представника відповідачки про те, що висновок органу опіки та піклування є необґрунтованим. Надаючи оцінку зазначеному Висновку, суд зауважує, що висновок прийнятий органом опіки та піклування в межах наданих законом повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням якнайкращих інтересів дитини. Разом із цим, суд зауважує, що матір дитини, у разі визначення місця проживання дитини з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування та участь у вихованні сина. Беручи до уваги обставини справи, враховуючи висновок органу опіки та піклування, який прийнятий з урахуванням найкращих інтересів неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , суд приходить до переконання, що визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме його повноцінному вихованню та розвитку, відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. При цьому, суд звертає увагу позивача, що матір дитини - відповідачка [PERSON] безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку сина, має право та обов`язок піклуватися про його здоров`я, стан розвитку, незалежно від того, з ким проживає дитина. За положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved