Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому вказав, що за період з 01.07.2015 р. по 31.08.2021 р. загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, наданих КОНЦЕРНОМ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» відповідачам, складає 41835,64 грн. За вказаний період заперечень з боку відповідачів на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води на адресу КОНЦЕРНУ «МТМ» не надходило. Просить суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, та сплачені судові витрати. Ухвалою від 02.12.2021 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін. 14.02.2022 року до суду від відповідачів надійшов відзив на позов, у якому вказано, що позивач не надав жодних доказів, які підтверджують фактичне надання послуг відповідачам у спірному періоді, їх обсяг та вартість. Позовні вимоги грунтуються виключно на довідці про заборгованість та розрахунку позовних вимог, які складені позивачем одноособово та не вважаються доказами Актів, рахунків за спожиту теплову енергію з доказами надсилання або вручення їх відповідачам не надано. Також не надано відомостей про опалювальну систему будинку, доказів подачі теплоносія в будинок у спірному періоді (актів готовності будинку до опалювального сезону), наявність у будинку та приміщенні відповідачів приладу обліку теплової енергії та гарячого водопостачання, пояснень, яким чином розраховано обсяги споживання теплової енергії та гарячої води відповідачам, тарифів на теплову енергію гаряче водопостачання у спірному періоді, які застосовані в розрахунку. Оскільки договор) - письмовому вигляді з погодженими умовами та тарифами між сторонами не укладалось, тобто відповідачами всі ці умови не погоджувались, позивач при поданні позову має довести суду всі обставини, на яких грунтуються позовні вимоги. Досудових претензій з доказами надсилання або вручення відповідачам актів та рахунків до позову також не додано. Разом із позовом акти та рахунки відповідачам також не надіслані. Отже, позивач не довів, що на момент подання позову відповідачі порушили зобов`язання з оплати пред`явленої до стягнення заборгованості у розмірах, які зазначені в розрахунку позовних вимог. Разом із позовною заявою позивач не подав жодних доказів на підтвердження позовних вимог. Позовні вимоги заявлено одночасно до двох відповідачів без зазначення, в якій частці кожен із них відповідає за позовом або про те, що обов`язок відповідачів є солідарним. При цьому не наведено правових підстав для стягнення одночасно всієї суми боргу з обох відповідачів. Вважають, що за таких обставин позовні вимоги є необгрунтованими та безпідставними. У зв`язку з цим просять відмовити в задоволенні позову щодо обох відповідачів повністю. Однак у разі якщо суд все ж таки дійде висновку про задоволення позову просять: відповідно до ч. 1 ст. 256, ч. 1 ст. 257, ч. 1 ст. 261, ч. ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України застосувати до позовних вимог позовну давність (щодо кожного з відповідачів окремо), враховуючи те, що позовні вимоги заявлені за період з липня 2015 року, а позов датований вереснем 2021 року. При цьому обставини визнання боргу мають бути доведені позивачем щодо кожного з відповідачів окремо, оскільки кожен відповідачів самостійно відповідає за даним позовом перед позивачем і обов`язок відповідачів відповідно до законодавства не є солідарним. Доказів визнання боргу кожним із відповідачів окремо позивачем не надано. Просять суд врахувати, що стан здоров`я відповідачів є важким: відповідач [PERSON] хворіє на онкологію, у зв`язку з чим з 08.07.2021 періодично перебуває на лікарняному, а відповідач [PERSON] є інвалідом І групи (неробоча група) та потребує постійного стороннього догляду. Довідки на підтвердження стану здоров`я відповідачів додаються. Лікування потребує постійних значних грошових витрат, тому у відповідачів відсутня можливість в разі задоволення судом позову сплатити всю суму заборгованості одночасно. У зв`язку з цим у разі, якщо суд дійде висновку про задоволення позову, просимо суд на підставі ч. 1 ст. 267 ЦПК України надати розстрочку виконання судового рішення терміном на 1 рік з дня ухвалення судового рішення зі сплатою боргу рівними частинами (щодо кожного з відповідачів окремо). Остаточно просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог щодо обох відповідачів повністю у зв`язку з їх недоведеністю та безпідставністю; у разі визнання судом позову обґрунтованим - застосувати позовну давність до вимог щодо кожного з відповідачів окремо, надати розстрочку виконання судового рішення терміном на 1 рік з дня ухвалення судового рішення зі сплатою боргу рівними частинами щодо кожного з відповідачів окремо. 19.04.2022 року до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких, окрім іншого, вказано, що до позовної заяви був доданий розрахунок суми заборгованості по особовому рахунку Відповідачів, в якому зазначені нарахування окремо по кожній складовій наданих послуг, а саме: вартість опалення, централ. ГВП і т.п.. Також в зазначеному розрахунку відображені всі здійснені Відповідачами за спірний період оплати та відповідно сума, що підлягає оплаті з боку Відповідачів - заборгованість за надані послуги. Розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви не суперечить положенням цивільного процесуального законодавства України, адже нормами ЦПК не передбачено вимоги, відповідно до яких повинен бути оформлений розрахунок заборгованості. Щомісяця Позивач направляє поштовою кореспонденцією рахунки за надані в звітному періоді (місяці) послуги, в яких також відображається структура наданих послуг та нарахування окремо по кожній складовій послуги. Таким чином, Відповідачі мають вичерпну інформацію з приводу кількості наданих послуг, їх структури, вартості та наявної заборгованості, а також діючих на момент проведення розрахунків тарифів на відповідні послуги. Факт же надання Позивачем послуги з централізованого опалення у будинок [ADDRESS] підтверджується рішеннями Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів у спірних періодах (рішення ЗМР наявні в загальному доступі та не потребують доказування). Так, з роздруківки особового рахунку, яка долучена до позовної заяви, вбачається, що Відповідачем на протязі всього спірного періоду з 01.07.2015р. по 31.08.2021р. здійснювались оплати (остання у травні 2021р. у розмірі 500,00 грн.), що свідчить про визнання Відповідачами боргу взагалі та переривання позовної давності. Перебіг позовної давності в даному випадку переривається на підставі ч.1 ст. 264 ЦК України. Позивач звернувся до суду з позовом у листопаді 2021р., в межах трирічного строку позовної давності. Оплати здійснені відповідачами переривають строк позовної давності та розпочинають перебіг спочатку. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення на офіційному веб-порталі суду оголошення про час і місце розгляду справи, заяв не надали. Суд при продовженні розгляду справи враховує, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а також враховує надання відповідачами відзиву на позов. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 64 ЖК України передбачено, що наймач і всі повнолітні члени сім`ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобов`язаннями, пов`язаними з найманням житла. Концерн «МТМ» по відношенню до відповідача являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Згідно з ст. 21,22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з постачання теплової енергії з постачання гарячої води, надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. У відповідності зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У відповідності до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.10 ч.1 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», споживач/співвласник зобов`язаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Фактично відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення централізованого постачання гарячої води, між сторонами тривають. Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд виходить з того, що квартира відповідачів підключена до мережі централізованого постачання та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період надавалися і споживалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності, відповідачі до позивача не зверталася, факт отримання вказаних послуг не оспорений, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачі оплату за спожиту теплову енергію не здійснювала у повному обсязі. Так за період з 01.07.2015 року по 31.08.2021 року, позивач надав послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, з яких не сплаченими залишилась сума в 41835,64 грн., що підтверджується відповідним розрахунком наданим суду. Наданий позивачем розрахунок заборгованості складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум, окремо по кожному виду послуг, суми заборгованості за кожен місяць. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачами не надано, тому суд приймає його за основу при винесенні судового рішення. При ухваленні рішення суд враховує, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. В той же час, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Разом з тим, окрім іншого у відзиві, відповідачами заявлено про застосування строку позовної давності до заявлених вимог позивача. Так, суд виходить з того, що згідно з ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України. Розглядаючи дану справу, суд встановив, що плата за послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відповідно до п.18 Правил №630 вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Тобто діюче законодавство передбачає щомісячне погашення, у зв`язку з чим позовна давність за вимогами про стягнення плати за послуги повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Отже, у зв`язку з порушенням відповідачами свого обов`язку по сплаті щомісячних платежів, позивач мав право заявити вимоги про їх стягнення в межах 3-річного строку позовної давності, перебіг якого повинен починатися з моменту настання строку сплати чергового щомісячного платежу, тобто в даному випадку з 21 числа місяця, наступного за розрахунковим, щодо кожного чергового щомісячного платежу. Так, позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.07.2015 року. Оскільки з даним позовом позивач звернувся до суду 12.11.2021 року, то він має право вимагати стягнення заборгованості, яка виникла за період з 01.11.2018 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.07.2015 року по 01.11.2018 року заявлені поза 3-річним строком позовної давності. Поважних причин пропуску цього строку позивачем не зазначено і судом не встановлено, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Стягненню з відповідачів підлягає заборгованість в межах 3-річного строку позовної давності, тобто за період з 01.11.2018 року по 31.08.2021 року, враховуючи при розрахунку зроблені відповідачами у цей період проплати, в розмірі 24763 грн. 68 коп. Посилання позивача на переривання строку позовної давності у звязку, у тому числі, зі здійсненням відповідачами останньої оплати у травні 2021р. у розмірі 500 грн., судом сприймаються критично, так як суду не надано беззаперечних даних того, що здійснюючи оплату, відповідачами визнавалась заборгованість до 01.11.2018 року, і вони її погашали. Таким чином, позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що відповідачка [PERSON] являється інвалідом першої групи, то судові витрати підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] , пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи обставини справи, розмір суми до стягнення, матеріальне положення відповідачів, стан їх здоров`я, суд вважає за можливе надати розстрочення виконання рішення строком на один рік.

Outcome: partial