Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

Кредитна спілка «Кредит-СоюЗ» звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути солідарно з відповідачів на користь Кредитної спілки «Кредит-СоюЗ» 62873,73 грн., з яких 33993,15 грн. - тіло кредиту, 11454,33 грн. - процентів за користування грошима, 17426,25 грн. - донарахованих процентів, а також стягнути на користь Кредитної спілки «Кредит-СоюЗ» з [PERSON] сплачений судовий збір в сумі 2481,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 31.10.2019 року Кредитна спілка «Кредит-СоюЗ» уклала з [PERSON] (далі Відповідач-1) договір № 3в-0480 про надання кредиту в розмірі 63000,00 грн. строком на 36 місяців, за яким остання 31.10.2019 р. отримала 25000,00 грн., а 01.11.2019 р. - 38000,00 грн. та зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування грошима в строки згідно графіку передбаченого в додатках до договору кредиту, але свої зобов`язання по договору не виконала, у зв`язку з чим станом на 11.02.2022 р. її заборгованість перед Кредитною спілкою «Кредит-СоюЗ» становила 62873,73 грн., з них 33993,15 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 11454,33 - проценти, 17426,25 - проценти, що підлягають донарахуванню у зв`язку із простроченням. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за вищевказаним договором кредиту за неї згідно договору поруки № 3в-0480 від 31.10.2019 р. поручилися [PERSON] та [PERSON] , згідно договору поруки № 3в-0480 від 31.10.2019 р. поручилися [PERSON] та [PERSON] , згідно договору поруки № 3в-0480 від 01.11.2019 р. поручилася [PERSON] , згідно договору поруки № 3в-0480 від 01.11.2019 р. поручилася [PERSON] , за умовами яких поручителі і боржник відповідають перед банком за порушення обов`язків, передбачених договором, як солідарні боржники. Відповідачкою [PERSON] подано відзив на позов, у якому вонавизнає залишок заборгованості за договором у розмірі 33993,15 грн. - залишок основної суми заборгованості (тіло кредиту), проценти за користування кредитними коштами у розмірі 11454,33 грн.. Просить суд відмовити Кредитній спілці «Кредит-СоюЗ» у задоволенні позовної вимоги у частині стягнення заборгованості за донарахованими процентами в сумі 17426,25 грн., посилаючись на позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року в справі № 910/1238/17 вважає ці нарахування безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Також вказує на відсутність підстав для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами ч. 3 ст. 554 ЦК України. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 24.03.2022 року провадження по зазначеній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачі повідомлялися про розгляд справи належним чином. Крім [PERSON] інші відповідачі відзив не подали, у зв`язку із чим, суд, враховуючи відсутність заперечень представника позивача, відповідно до ст.ст. 280 - 282 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків. За правилом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Положеннями ч. 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником . Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до змісту ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. У ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Судом встановлено, що 31.10.2019 року між Кредитною спілкою «Кредит-СоюЗ» та [PERSON] була підписана заява-анкета, згідно якої [PERSON] просила надати їй кредит (відкрити кредитну лінію) в сумі 63000,00 грн. строком на 36 місяців для ремонту будинку. Кредитна спілка «Кредит-СоюЗ» та [PERSON] уклали договір кредиту (кредитної лінії) від 31.10.2019 року № 3в-0480 про надання [PERSON] кредиту у формі кредитної лінії, з лімітом кредитування 63000,00 грн. строком на 36 місяців, а позичальниця зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти відповідно до умов договору. Із копії зазначеного договору вбачається, що сторони при його укладені визначили всі істотні умови договору, зокрема порядок та умови надання кредиту, забезпечення кредиту, плату за користування кредитними коштами та порядок розрахунків, що визначено розділом 3 та 4 вказаного кредитного договору, а також графік повернення основної суми кредиту та погашення процентів за ним. Для забезпечення повного й своєчасного виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором від 31.10.2019 року № 3в-0480 було укладено: договір поруки № 3в-0480 від 31.10.2019 року між Кредитною спілкою «Кредит-СоюЗ» та [PERSON] і [PERSON] , договір поруки № 3в-0480 від 31.10.2019 року між Кредитною спілкою «Кредит-СоюЗ» та [PERSON] і [PERSON] , договір поруки № 3в-0480 від 01.11.2019 року між Кредитною спілкою «Кредит-СоюЗ» та [PERSON] , договір поруки № 3в-0480 від 01.11.2019 року між Кредитною спілкою «Кредит-СоюЗ» та [PERSON] .. Згідно з умовами зазначених договорів поруки поручителі беруть на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , що випливають із договору кредиту № 3в-0480 від 31.10.2019 р., за яким Кредитна спілка «Кредит-СоюЗ» надає кредит [PERSON] в сумі 63000,00 грн.. Із додатків до договору кредиту (кредитної лінії) № 3в-0480 від 31.10.2019 року вбачається, що [PERSON] отримала від Кредитної спілки «Кредит-СоюЗ» кредитні кошти у сумі 25000,00 грн. та 38000,00 грн., що підтверджується видатковими касовими ордерами від 31.10.2019 року та 01.11.2019 року. Тобто, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав і надав позичальниці кредит у розмірі 63000,00 грн. під 38 % річних від суми залишку кредиту. Згідно копії особової картки позичальника вбачається, що [PERSON] користувалася кредитними коштами та частково сплачувала кошти для погашення заборгованості за договором кредиту (кредитної лінії) № 3в-0480 від 31.10.2019 року, однак станом на 11.02.2022 р. заборгованість за сумою кредиту становила 62873,73 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту складала 33993,15 грн., проценти за користування грошима - 11454,33 грн., а також проценти, що підлягають донарахуванню у зв`язку із простроченням - 17426,25 грн.. Факт підписання сторонами договору кредиту (кредитної лінії) № 3в-0480 від 31.10.2019 року та отримання коштів відповідачкою [PERSON] не спростовано, тому суд вважає укладеним кредитний договір між сторонами. Враховуючи, що фактично отримані та використані [PERSON] кредитні кошти в добровільному порядку Кредитній спілці «Кредит-СоюЗ» у встановлені строки згідно графіку повернення основної суми кредиту та погашення процентів за них не були повернуті, а також враховуючи, що вона у відзиві на позов визнає залишок заборгованості за договором у розмірі 33993,15 грн. основної суми заборгованості (тіло кредиту) та у розмірі 11454,33 грн. процентів за користування кредитними коштами, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги в цій частині. Позивач, пред`являючи вимогу про стягнення боргу за договором кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник) та процентів за користування грошима, стягнути заборгованість за донарахованими процентами за період з 29.04.2021 року по 11.02.2022 року в сумі 17426,25 грн.. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім наведеного розрахунку заборгованості суми процентів, що підлягає донарахуванню, посилався на умови п. 6.3 договору кредиту. У пункті 6.3 договору кредиту від 31.10.2019 року № 3в-0480, укладеного між кредитною спілкою «Кредит-СоюЗ» та [PERSON] , передбачено, що позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу спілки зобов`язаний сплатити 65 процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, але в межах суми, не забороненої законами України. Посилання відповідача у відзиві на умови пунктів 2.3 та 3.1 кредитного договору та висновки Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі № 910/1238/17, як на відсутність у позивача правових підстав для нарахування та стягнення донарахованих процентів у сумі 17426 грн. 25 коп., не спростовують доводи позивача, оскільки [PERSON] не виконувала належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором кредиту, а позивачем крім підтвердження факту користування нею кредитними коштами, також підтверджено порядок і розмір нарахування донарахованих процентів відповідно до умов пункту 6.3 зазначеного договору, а тому суд приходить до висновку, що позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню. Так, заперечуючи у відзиві проти позову, зокресак відповідачем зазначено, що поручителі не є солідарними відповідачами між собою за основним зобов`язанням, оскільки в кожному із договорів поруки, укладених між позивачем та відповідачами не вказано, що поручителі є між собою солідарними. Посилаючись на відсутність положень про солідарну відповідальність поручителів у нормах чинного законодавства та в умовах договорів поруки, вважає, що правильним є висновок про відсутність підстав для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами ч. 3 ст. 554 ЦК України. Аналіз правових норм ст.ст. 553-556 ЦК України дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов`язання, виникає кілька самостійних зобов`язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов`язані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є. Порука кількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами зазначеного договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов`язання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука). Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов`язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою. Кредитор,

Outcome: approved