Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 26 листопада 2021 року, вона стала власником квартири [ADDRESS] . Договір був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Сіпяковим О.С., реєстровий номер 1060. Відповідно до вимог договору купівлі-продажу (пункт 16) квартири було за домовленістю сторін визначено, що Продавець у строк до 29 листопада 2021 року включно зобов`язується виписати (зняти з реєстрації) всіх хто там мешкає. Умови договору не виконано. В квартирі залишився зареєстрований відповідач за позовом [PERSON] . Після укладення договору квартиру було їй передано. Сторони звільнили квартиру від особистих речей, виїхали з квартири. Речей відповідача в квартирі немає, він жодного разу в будинку не появлявся, вселитись не намагався. Поважних причин, за якими за відповідачем може бути збережено право на користування житловим приміщенням немає. Окрім цього він ні є співвласником зазначеного будинку, ні є членом родини. Враховуючи те, що відповідач довготривалий час, без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, в квартирі належній позивачу по справі, що свідчить про втрату інтересу до вказаного житлового приміщення, вважає, що позов підлягає задоволенню з визнанням останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачка, як власник несе витрати за сплату комунальних послуг за зареєстровану особу, яка не проживає. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 18.02.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. Відзив на позовну заяву не надходив. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву у якій вказав, що з позовними вимогами згоден у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує, просить розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Установлені судом фактичні обставини у справі. Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 26.11.2021 року, позивач [PERSON] являється власником квартири за адресою [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сіпяковим О.С., і зареєстрований у реєстрі за номером 1060. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Позиція суду та нормативно - правове обґрунтування. Встановлене ст.41 Конституції України право кожного володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (даний принцип відповідно закріплений ст. 317 ЦК України) передбачає право власності як абсолютне праве, яке надає власнику повноваження щодо повного, всебічного і комплексного використання трьох елементів права власності як такого. Непорушність права приватної власності означає проголошену Конституцією неможливість несанкціонованого втручання будь-кого у здійсненні власником своїх повноважень, а також недопустимість дій всупереч інтересам власника, його волі тощо. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини, інших осіб, і не має права використовувати його для промислового виробництва. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак за аналізом статей 383, 391 ЦК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб. Оцінивши обставини справи та надані докази в їх сукупності, взаємозв`язку і достатності, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач не є власником спірної квартири, через укладання договору відчуження квартири, втратив право користування в ній. При цьому, з пояснень позивачки, судом встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі добровільно з реєстраційного обліку не знявся, чим чиніть позивачу перешкоди в користуванні власністю, оскільки він вільно не може розпорядитися своїм майном, вимушений нести додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних послуг за зареєстрованого відповідача. Виходячи з вимог ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України, суд вважає необхідним захистити порушене право власності позивача шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, у зв`язку з чим позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved