Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кременчуцького районного суду Полтавської області із позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 24 квітня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І. В. про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі ? АТ «ПУМБ») заборгованість у сумі 23 571,19 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що позивач у листопаді 2021 року дізналася, що приватним виконавцем Лиманським В. Ю. відкрито виконавче провадження №67091153 на підставі виконавчого напису вчиненого 24 квітня 2020 року приватним нотаріусом Баршацьким І. В., зареєстрованого в реєстрі за №4820, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» борг у сумі 23 571,19 грн. При цьому, позивач зазначила, що із заробітної плати у неї утримуються кошти на погашення боргу. Позивач вважає, що на дату вчинення виконавчого напису не було правових підстав для його вчинення нотаріусом, оскільки останній не перевірив факту безспірності заборгованості та договір за яким стягується заборгованість нотаріально не посвідчений. Крім того, позивач стверджує, що стягувачем пропущено строк на пред`явлення вказаного виконавчого напису до примусового виконання, оскільки вчинений виконавчий напис 24 квітня 2020 року і має бути пред`явлений до примусового виконання протягом року з дня його вчинення. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 листопада 2021 року відкрито провадження у справі №536/2040/21 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 листопада 2021 у справі №536/2040/21 задоволено заяву [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову. Зупинено стягнення на підставі виконавчого документа ? виконавчого напису №4820 від 24 квітня 2020 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І. В. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в загальному розмірі 23571,19 грн, виконання якого здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським В. Ю., виконавче провадження №67091153, до вирішення по суті цивільної справи №536/2040/21 за позовом [PERSON] до АТ «ПУМБ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Кременчуцького\~районного суду\~Полтавської області\~від 25\~січня 2022\~року у\~справі №536/2040/21\~задоволено заяву представника позивача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І. В. документи, які стали підставою для вчинення виконавчого напису від 24 квітня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №4820, яким стягнуто з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором №200867166401 від 04 вересня 2017 року у сумі 23 071,19 грн. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 лютого 2022 року у справі №536/2040/21 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано у АТ «ПУМБ» документи, які стали підставою для вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І. В. виконавчого напису від 24 квітня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №4820, яким стягнуто з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором №200867166401 від 04 вересня 2017 року у сумі 23 071,19 грн. 27 квітня 2022 року до Кременчуцького районного суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог у порядку статті 206 Цивільного процесуального кодексу України та долучення доказів до матеріалів справи. Крім того, у цій заяві представник на підставі частини 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України просить стягнути з відповідача 50 % судового збору сплаченого позивачем. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача АТ «ПУМБ» не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа, приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Баршацький І.\~В.в судове засідання не з`явився, про час, місце та розгляд справи належним чином був повідомлений, причини неявки суду невідомі. Третя особа, приватний виконавець\~виконавчого округу\~Луганської області\~Лиманський В.\~Ю.в судове засідання не з`явився, про час, місце та розгляд справи належним чином був повідомлений, причини неявки суду невідомі. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до положень частин 3, 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із частиною 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що 24 квітня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І. В. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором №200867166401 від 04 вересня 2017 року за період з 30 січня 2019 року по 23 грудня 2019 року у сумі 23 571,19, у тому числі за вчинення виконавчого напису у сумі 500,00 грн. Разом із заявою представника відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог у цій справі, надано суду копію кредитного договору, копію заяви нотаріусу про вчинення виконавчого напису та виписку з рахунку [PERSON] із зазначенням станом на 23 грудня 2019 року заборгованості у розмірі 23 071,19 грн. На виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса, 08 жовтня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманського В. Ю. відкрито виконавче провадження №67091153 з примусового виконання виконавчого напису №4820 від 24 квітня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І. В. про стягнення із [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості у сумі 23 571,19 грн. Окрім того, 08 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським В. Ю. винесено постанову у ВП №67091153 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису ? це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено «Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», відповідно до пункту 1 якого, стягнення провадиться на підставі нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, право звернення стягнення на заставлене майно, а також на підставі Іпотечних договорів, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Пункт 2 вказаної Постанови «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» втратив чинність на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. При цьому, суд ураховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 про те, що оскільки у судовому порядку постанову №662 визнано незаконною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Із матеріалів справи убачається, що укладений між АТ «ПУМБ» та [PERSON] кредитний договір №200867166401 від 04 вересня 2017 року, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Таким чином, всупереч вище зазначеним нормам законодавства, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І. В. протиправно вчинив виконавчий напис про стягнення заборгованості з позивача у загальній сумі 23 571,19 грн, посилаючись на норму пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка втратила чинність з 22.02.2017 року, у зв`язку із чим наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, через недотримання порядку вчинення виконавчого напису. Разом з тим, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та встановити факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості. Крім того, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та такими, що безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Відповідно до статті 12 та статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, на підставі досліджених доказів, та ураховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що зазначені вище обставини дають підстави для задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконанню. Відповідно до вимог частини 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до вимог частини 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 454,00 грн.

Outcome: approved