Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права, як члену колективного сільськогосподарського підприємства, на виділені земельні паї на підставі протоколу загальних зборів членів КСП ім. Щорса Веселівської сільської ради Коростенського району. Житомирської області. [INFO] померла його мати [PERSON] . За життя його мати прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] спільною реєстрацією та проживанням на день його смерті, але не оформила за життя своїх прав. \~ \~ \~ \~Спадщину після смерті матері [PERSON] він прийняв. Звернувшись до приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу Неборачко І.В. з заявою, щодо надання роз`яснення по оформленню спадкових прав після смерті моїх батьків, отримав роз`яснення, що свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно належне спадкодавцю [PERSON] , не може бути видане з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земель цих часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). \~ \~ \~ \~ За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку ( пай ) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства , в тому числі пенсіонери , які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України ( 6 редакції 1990 року ) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку , що додаються до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачi цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай) . Якщо спадкодавець має право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений ) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодекс України, Указу Президента України вiд 08 серпня 1995 року N? 720/95 «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, особа набула права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. \~ \~ \~ \~Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (Розділ II, Глава 10 ), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє факт смерті спадкодавця, час i мiсце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства , якщо має мiсце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи , які підтверджують вказані факти. Згідно п.4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року N 295/5 . видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. На підтвердження права власності спадкодавця на спадкове майно нотаріусу має бути надано оригінал правовстановлюючого документу. Враховуючи вище наведене нотаріус рекомендував звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. \~ \~ \~ \~Приписами ст. 524 ЦК України (в ред.1963 р.) та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця ) до інших осіб (спадкоємців). Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективноi власності на землю, набуває права на земельну частку ( пай ) з дня видачі цього акта, i в разі його смерті успадкування права на земельний най здійснюються за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку коли у різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування " № 24-753/0/4-13 вiд 16.05.2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку ( пай ) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. \~ \~ \~ \~Просить визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), в землях КСП ім.. Щорса Веселівської сільської ради Коростенського району, Житомирської області, яка залишилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . \~ \~ \~ \~Сторони в судове засідання не прибули, надали заяви в яких зазначили про розгляд справи у їх відсутності, у зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] у віці 70 років в с.Іванівка Коростенського району, Житомирської області помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 5.11.1996 року Веселівською сільською радою Коростенського району Житомирської області. Позивач є сином померлого, що відносить його до кола спадкоємців першої черги за законом. Ступінь родинного зв`язку стверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , виданим 5.11.1954 року. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 525 та 526 ЦК Української РСР в ред.1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Оскільки строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 6.05.1997 року, тобто до набуття чинності Цивільним кодексом України в ред.2004 року, тому застосуванню для вирішення заявленого позову підлягають норми Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Статтею 524 ЦК Української РСР (в ред.1963 року) встановлено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом здійснюється у разі відсутності заповіту. Зі змісту статті 548 ЦК УРСР в ред.1963 року слідує, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Положеннями статті 549 ЦК УРСР ( в ред.1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. З довідки виданої Веселівським старостинським округом №370 від 13.05.2021 року слідує, що [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований та проживав на день смерті за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті за вищевказаною адресою була зареєстрована та проживала [PERSON] . З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] слідує, що [PERSON] померла [INFO] у віці 69 років в м.Коростень Житомирської області. З довідки Веселівського старостинського округу №371 від 13.05.2021 року слідує, що [PERSON] , була зареєстрована та постійно проживала одна на день смерті, тобто станом на [INFO] за адресою: [ADDRESS] . З листа приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Неборачко Ірини Віталіївни від 12.03.2021 року за №133/01-16, наявного у справі слідує, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа не заводилась. Отже, вищенаведене свідчить про те, що після смерті [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк спадщину прийняла його дружина [PERSON] , права якої позивачем не оспорюються. Докази про прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] у справі відсутні. З п.208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України слідує, що прийняття і відмова спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким що прийняв усю спадщину. Враховуючи те, що спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла [PERSON] , тому все майно, що належало спадкодавцеві на момент його смерті, вважається належним [PERSON] , незалежно від факту не отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на майно з приводу якого порушено спір. Відповідних вимог про прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивачем не заявлялось, тому підстав для задоволення позову не має.

Outcome: dismissed