Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

22.01.2021 [PERSON] подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить визнати автомобіль Nissan QASHQAI, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , поділити спільне сумісне майно подружжя та зобов`язати відповідача сплатити на користь позивача 1/2 вартості автомобіля, що становить 77417,67 грн. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 25.10.2019 вона зареєстровала шлюб з відповідачем. За час перебування у зареєстрованому шлюбі 02.01.2020 ними було придбано транспортний засіб, який був оформлений на відповідача. В листопаді 2020 відповідач без її відома відчужив цей автомобіль без її згоди, а тому вона має право на грошову компенсацію половини 1/2 вартості спірного транспортного засобу. Ухвалою суду від 22.01.2021 позовну заяву залишено без руху. 09.02.2021 позивач уснув вказані недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 01.03.2021\~відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 19.05.2021 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про призначення по справі експертизи провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 13.09.2021 провадження по справі поновлено. Ухвалою суду від 10.12.2021 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про призначення по справі експертизи провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 19.01.2022 провадження по справі поновлено. 08.02.2022 надійшла заява представника позивача про збільшення позовних вимог, в якій він просив стягнути з відповідача 1/2 вартості автомобіля Nissan QASHQAI, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] , що становить 117295 грн. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримав. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов визнав. З урахуванням заяв сторін у справі про розгляд справи без їх участі, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 25.10.2019 Виконавчим комітетом Жовтанецької сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії № [NUMBER] від 25.10.2019 (а.с. 8). Згідно з листом Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області територіального сервісного центру МВС №4641 від 15.05.2021 про надання інформації, відповідач [PERSON] був власником транспортного засобу Nissan QASHQAI, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] з 02.012020 по 20.10.2020 на підставі договору укладеного у СГ №80-12-19 від 28.12.2019 (а.с.45). Як видно з долученого до матеріалів справи договору купівлі-продажу №4647/2020/2256368 від 20.10.2020 укладеному в ТСЦ, автомобіль Nissan QASHQAI, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] перереєстровано на нового власника ( а.с. 57). Відповідно до висновку експерта №6210 від 12.01.2022, ринкова вартість автомобіля Nissan QASHQAI, 2009 року випуску, чорного кольору, тип палива дизель, 1,5 L, номерний знак [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] на дату оцінки може складати 234590,00 грн. ( а.с. 10-104). Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділу майна подружжя, які регулюються відповідними нормами СК України, які суд і застосовує при вирішенні цього спору між сторонами. Так, у ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як зазначив Верховний Суд у Постанові від 21.07.2021 у справі № 591/692/19, тлумачення ст. 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом з тим, така презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором ( ч. 1 ст. 70 СК України). Відповідно до ст. положень ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків ( ч. 2 ст. 76 ЦПК України). При цьому, згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У своїх позовних вимогах позивач вказує про те, що спірне майно було набуте за час шлюбу, а тому таке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, і підлягає поділу між сторонами в рівних частках. А оскільки спірний автомобіль був відчужений відповідачем без згоди позивача, тому відповідач повинен відшкодувати позивачу половину його вартості. Відповідно до роз`яснень, які викладені в абз. 2 п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за № 11, у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У ході судового розгляду справи суд встановив, і що не заперечили сторони по справі, що відповідач відчужив придбаний в шлюбі автомобіль. Відтак, спірний транспортний засіб, який придбаний сторонами під час шлюбу є об`єктом спільної власності подружжя, а враховуючи те, що цей транспортний засіб, був відчужений відповідачем без згоди позивача, як співвласника, то є всі підстави вирішувати питання щодо визначення його вартості при поділі. Відповідно до роз`яснень, які викладені в абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відступаючи від правової позиції, висловленої у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 201/14044/16-ц, провадження № 61-189ск17, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Отже, вартість спірного транспортного засобу майна за конкретних обставин цієї цивільної справи необхідно визначати, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, яка згідно зі висновком судового експерта становить 234590,00 грн, а тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає половина такої вартості, а саме 117295,00 грн. Відтак, встановивши фактичні обставини у справі, беручи до уваги визнання позову відповідачем, оцінивши доводи, аргументи та докази сторін у справі, надані ними на обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення повністю. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з таких мотивів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви.

Outcome: approved