Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. 27.12.2020, зареєстрований в реєстрі за №6976, за яким пропонується стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №010-29511-170512 від 17.05.2012 за період з 07.05.2020 по 30.11.2020 в сумі 15 452,56 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.12.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №6976, за яким пропонується стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №010-29511-170512 від 17.05.2012 за період з 07.05.2020 по 30.11.2020 в сумі 15 452,56 грн. 10.02.2021 приватним виконавем виконавчого округу міста Києва Павлюком Н.В. було відкрите виконавче провадження №64447344 на підставі вказаного виконавчого напису та згодом накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти, що належать позивачу. Вважає, що заміна кредитора за кредитним договором №010-29511-170512 від 17.05.2012 не відбулася, позивач не отримував кредитні кошти, не мав і не має заборгованості за вказаним договором. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було перевірено безспірність вимог стягувача, а сам виконавчий напис вчинений на договорі, який нотаріально не був посвідчений, а отже такий договір не входить, до переліку документів за якими нотаріус має право вчиняти виконавчий напис. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.03.2021 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки, за клопотанням сторони позивача витребувані докази у відповідача та третіх осіб. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідач отримав 15.04.2021, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павлюк Н.В. - 16.04.2021, позивач - 16.04.2021 шляхом ознайомлення з матеріалами справи. Третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., копію ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами, не отримав, а конверт повернувся до суду з поміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». 06.05.2021 до суду надійшла заява позивача про зміну підстав позову від 29 квітня 2021 року, яка ухвалою суду від 20.05.2021 в межах розгляду даної справи та учасникам справи роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Також, 06.05.2021 до суду надійшла заява позивача про розподіл судових витрат та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000 грн та судового збору в сумі 1 362 грн. 11.05.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач доводи позову не визнає та просить відмовити у його задоволенні. Обґрунтовуючи заперечення відповідач посилається на те, що приватним нотаріусом в межах повноважень та на підставі закону вчинено виконавчий напис 20.05.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач наполягає на задоволенні позову. 26.05.2021 до суду надійшли додаткові письмові пояснення відповідача на позовну заяву, у яких відповідач заявляє про не співмірність витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, не відповідністю критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру. 22.06.2021 від третьої особи, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. до суду, на виконання ухвали, надійшли документи, що містяться в матеріалах ВП 64447344. 15.07.2021 до суду позивачем подані додаткові пояснення у яких останній зазначає, що у відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України, докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після винесення рішення. Інших заяв по суті справи не надійшло. Відповідачем та третьою особою приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., не виконані вимоги ухвали суду від 31.03.2021 в частині витребування доказів. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, 17.05.2012 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір №010-29511-170512 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки. 27.12.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №6976, за яким пропонується стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість, що виникла по кредитному договору №010-29511-170512 від 17.05.2012 який укладений між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта-Банк» за вказаним кредитним договором є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору відступлення прав вимоги №2241/К від 07.05.2020. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 07.05.2020 по 30.11.2020, на загальну суму в сумі 15 452,56 грн. 10.02.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павлюком Н.В. було відкрите виконавче провадження №64447344, з примусового виконання виконавчого напису №6976 виданого 26.12.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., про стягнення на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість, що виникла по кредитному договору №010-29511-170512 від 17.05.2012 який укладений між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта-Банк» за вказаним кредитним договором є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору відступлення прав вимоги №2241/К від 07.05.2020. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 07.05.2020 по 30.11.2020, на загальну суму в сумі 15 452,56 грн. З наведеного вбачається наявність описки в постанові приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. про відкриття виконавче провадження від 10.02.2021 та відповідно в усіх інших процесуальних документах, в частині зазначення дата вчинення приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за №6976 - 26.12.2020, замість вірного - 27.12.2020. Як на підставу вчинення виконавчого напису, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., посилався на статті 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Таким чином, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року визнано незаконним та нечинним п. 2 Переліку, на який посилався приватний виконавець при вчиненні спірного виконавчого напису нотаріусу. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.12.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. За таких обставин, приватний нотаріус, не мав права вчиняти виконавчий напис на підставі пункту 2 Переліку, який визнано незаконним та нечинним на час вчинення нотаріальних дій. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такі висновки викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справа № 910/10374/17 Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином убачається, що в порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі Кредитного договору, який нотаріально не посвідчений. З огляду на викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Також, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58(sad) принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29). Таким чином, інші доводи сторін, які наведені у заявах по суті справи, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За вимог п.5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про: призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. За вказаних обставин, суд вважає за необхідне встановити позивачу строк на подання доказів щодо розміру понесених судових витрат. Враховуючи викладене та

Outcome: approved