Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

28.09.2021 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] право власності на 1/10 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/10 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] належала 1/5 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , за життя заповіт не залишила. Позивач та [PERSON] прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкали із спадкодавцем. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке він прийняв але не встиг оформити після смерті [PERSON] , за життя заповіту не залишив. Позивач як спадкоємець за законом прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Письмовою відповіддю приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Арнаут О.В. №413/02-14 від 14.08.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку із тим, що в поданих документах, що підтверджують право власності на нерухоме майно наявна помилка в імені набувача і відсутні застережні підписи посадової особи, яка видала документ. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення та просить розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала 1/5 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено договором дарування від 17.05.1994 року, посвідченим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Веліковою М.Д. за №4/1857, та зареєстрованим в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №29-134 від 03.06.1994 року, що також підтверджено довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» № 1133 від 04.11.2021 року. Відповідно розпорядження №57-р Ізмаїльського міського голови від 19.02.2016 року, вулиця Червонофлотська в м. Ізмаїлі перейменована на вулицю Пароходну. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про серії [NUMBER] від 20.05.2000 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/5 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 67781547 від 14.12.2021 року, наданої Ренійською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] - відсутня. Згідно ч. 1. ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являються: - чоловік [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 29.06.1970 року, виданим Ізмаїльським міським бюро ЗАГС; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.01.1980 року, виданим Ізмаїльським відділом ЗАГС. Інших спадкоємців, які заявили про свої права не має. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. В судовому засіданні, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини були зареєстровані разом зі спадкодавцем, матір`ю, - [PERSON] по [ADDRESS] , що підтверджено відповідними записами про реєстрацію в будинковій книзі на будинок [ADDRESS] та правовстановлюючі документи на вищевказану 1/5 частку житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] знаходяться у [PERSON] , у зв`язку із чим, вони фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/10 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50575425 від 17.01.2018 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Арнаут О.В., інформація про заповіт, складений [PERSON] , відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являться син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.01.1980 року, виданим Ізмаїльським відділом ЗАГС. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч.1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджено заявою від 03.12.2014 року, посвідченою приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Арнаут О.В., тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Арнаут О.В. №413/02-14 від 14.08.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку із тим, що в поданих документах, що підтверджують право власності на нерухоме майно наявна помилка в імені набувача і відсутні застережні підписи посадової особи, яка видала документ. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved