Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), через свого представника, звернувся з позовом до Липовецької міської ради (далі - відповідач) з вимогою: - визнати за позивачем в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] право на земельну частку (пай) в розмірі 3,44 умовних кадастрових гектари на території Липовецької міської ради, яка перебувала у КСП "Нива" і згідно сертифіката ВН №0217693, зареєстрованого за №93 від 25.08.1997, належного [PERSON] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла [PERSON] , а після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) орієнтовним розміром 3,44 умовних кадастрових гектари на території тодішньої Іваньківської сільської ради, яке перебувало у КСП "Нива". Після смерті [PERSON] її спадщину прийняла дочка [PERSON] , оскільки фактично протягом шести місяців після відкриття спадщини вступила в управління і володіння спадковим майном, однак прийнявши спадщину не змогла її оформити за життя. Надалі після смерті [INFO] [PERSON] її спадщину прийняв позивач, оскільки як син звернувся з відповідною заявою до нотаріуса, проте нотаріус усно відмовив у оформленні такої спадщини, оскільки в [PERSON] був відсутній правовстановлюючий документ на майно [PERSON] , а позивач позбавлений можливості оформити спадщину. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 04.02.2022 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також на задоволення клопотання представника позивача, було витребувано від нотаріальних контор та архіву матеріали спадкових справ на майно [PERSON] та [PERSON] . Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник у своїй заяві від 21.03.2022 позовну вимогу визнав та просив про розгляд справи без його участі. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак останній у ще у позовній заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. З огляду на те, що в підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається зі свідоцтва про смерть [PERSON] вона померла [INFO] . За життя [PERSON] 06.08.1997 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) орієнтовним розміром 3,44 умовних кадастрових гектари на території тодішньої Іваньківської сільської ради, яке перебувало у КСП "Нива". Згідно з довідкою, виданою виконкомом Іваньківської сільської ради від 06.02.2020 після смерті [PERSON] її спадщину фактично прийняла дочка [PERSON] , оскільки протягом шести місяців після її відкриття вступила в управління і володіння спадковим майном. [PERSON] померла [INFO] . Позивач, який згідно зі своїм свідоцтвом про народження є сином [PERSON] , стверджує, що остання за життя не встигла оформити спадщину своєї матері, а тому при його зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини, яка складається із майна [PERSON] , за відсутності правовстановлюючого документу, позбавлений можливості оформити право на земельну частку (пай) в розмірі 3,44 умовних кадастрових гектари, яка перебувала у КСП "Нива". Разом з тим, представник відповідача визнав позов. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено у ст. 1 Конституції України - Україна є правова держава, а в силу її ст. 8 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України). Суддя є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України). Разом з тим, в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках. Суд зауважує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Отже, з огляду на особливість предмету спору, позивачу, в даному судовому процесі необхідно було довести чи дійсно його матір успадкувала від його бабусі право на земельну частку пай, а також чи є підстави для успадкування ним такого права від матері, яка за життя не встигла оформити спадкових прав на майно бабусі. Так, зі змісту аргументів позивача, вбачалось про те, що після смерті бабусі [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) розміром 3,44 умовних кадастрових гектари на території тодішньої Іваньківської сільської ради, яке перебувало у КСП "Нива". Зазначену спадщину прийняла дочка покійної, а також матір позивача [PERSON] , оскільки фактично протягом шести місяців після відкриття спадщини вступила в управління і володіння спадковим майном, але прийнявши таку спадщину не змогла її оформити за життя. Позивач прийняв спадщину після смерті матері, проте не може її оформити через відсутність правовстановлюючих документів на майно бабусі. Як визначено в ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Суд встановив, що позивач не може в нотаріальному порядку оформити спадщину після смерті матері, на майно успадковане від бабусі, а тому обґрунтовано звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Судом встановлено, що за життя [PERSON] , яка померла [INFO] , отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) орієнтовним розміром 3,44 умовних кадастрових гектари на території тодішньої Іваньківської сільської ради, яке перебувало у КСП "Нива". Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не складала заповіт, однак її дочка [PERSON] вступила в управління майном після смерті матері. В силу вимог ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в даній цивільній справі суд здійснюватиме відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Суд зауважує, що до дня набрання чинності ЦК України - 01.01.2004, за ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР передбачалася можливість для спадкоємців прийняти спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, якщо зазначені дії були вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] її спадщину прийняла дочка [PERSON] , у порядку ст. 549 ЦК УРСР, оскільки вона протягом шести місяців після відкриття спадщини вступила в управління і володіння майном. Крім того, [PERSON] померла [INFO] , але не встигла оформити спадщину на майно своєї матері [PERSON] , а позивач будучи сином при його зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини, яке складається із майна [PERSON] , за відсутності правовстановлюючого документу, позбавлений можливості оформити право на земельну частку (пай). Оскільки [PERSON] померла [INFO] , а тому вирішуючи питання про наявність підстав для успадкування позивачем майна померлої матері суд застосовує також ЦК України №435-IV від 16.01.2003. Як визначено у ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що позивач будучи сином померлої [PERSON] і спадкоємцем першої черги за законом, прийняв її спадщину до складу якої, входило й право на земельну частку (пай), що успадкована від [PERSON] , однак звернувшись до нотаріуса отримав усну відмову через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, а тому звернувся із захистом своїх прав до суду з вимогою визнати право на таке майно. Суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. Також представником відповідача було подано заяву від 21.03.2022 про визнання позову. У відповідності до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону й порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, оцінюючи надані позивачем докази вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду в ході судового розгляду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] право на земельну частку (пай) в розмірі 3,44 умовних кадастрових гектари на території Липовецької міської ради, яка перебувала у КСП "Нива" і за сертифікатом ВН №0217693, №93 від 25.08.1997, належного [PERSON] , є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved