Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що він перебуває у шлюбі з відповідачкою, який зареєстрований 19 липня 1989 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . У шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Діти на даний час уже є повнолітніми та проживають із своїми сім`ями. Відповідачка добровільної згоди на розірвання шлюбу в органах ДРАЦС не надала, тому він змушений звертатися з даною позовом. Майновий спір між ними відсутній. З відповідачкою не живуть нормальним сімейним життям та взагалі не спілкуються вже близько 3 років. Сімейне життя у них не склалось, головною причиною розірвання шлюбу є подружня зрада. Кожен із них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідачка нехтувала сімейними цінностями, з її ініціативи виникали сварки. Він глибоко переконаний, що сенсу і можливості підтримувати сімейні відносини не має. За наведених обставин їх з відповідачкою шлюб носить лише формальний характер, примирення та збереження нашої сім`ї є неможливим. Враховуючи викладене, просить шлюб укладений між ними розірвати. 11 лютого 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. В судове засідання позивач не з`явився, згідно позовної заяви, просив справу розглядати без його участі, у зв`язку з постійними виїздами за межі країни, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідачка також не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, за таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи у її відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 19 липня 1989 року у с. Діброва Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом № 80 (а.с.7). Від даного шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які на даний час вже є повнолітніми (а.с.8-9). Згідно ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать про те, що сімейне життя у сторін не склалося, між ними втрачено взаєморозуміння, а розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, оскільки разом не проживають вже тривалий час. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Таким чином, аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved