Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

У листопаді 2021 року АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить стягнути з останнього заборгованість за договором про споживчий кредит №50874405 від 13.04.2018 р. у розмірі 27 332,35 грн.. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 13 квітня 2018 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір по надання споживчого кредиту за №50874405 На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 26 000 грн. строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 12 квітня 2023 року, якщо інший строк не буде встановлений умовами договором зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування отриманим кредитом в розмірі 56% річних та виконання всіх інших зобов`язань згідно умов договору. Однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, як наслідок, станом на 03.11.2021 року виникла заборгованість у розмірі 27332,35 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності. Також вказав, що у випадку неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Про місце і час розгляду повідомлений належним чином. З огляду на вказане, суд з урахуванням положень ч. 1\~ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено,\~що 13 квітня 2018 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №50874405, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в національній валюті в сумі 26 000 грн, строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 12 квітня 2023 року, якщо інший строк не буде встановлений умовами договором та сплачувати за користування кредитом проценти у розмірі 56,00% річних. (а.с. 20-14) Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов`язання здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 433,33 грн. та сплату процентів нарахованих банком на залишок основної суми заборгованості за кредитом, щомісячно до 12 числа місяця наступного за звітнім, починаючи з травня 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п.3.9 договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати всіх платежів, вимагати від позичальника відшкодувати всіх витрат, в тому числі процентів, штрафів, пені та сплати заборгованості відповідно до умов договору. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.\~\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем були порушені умови договору в частині повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом та комісії, що підтверджується розрахунком заборгованості, у зв`язку з чим станом на 03.11.2021 року виникла заборгованість у розмірі 27332,35 грн., яка складається з 17 566,72 грн заборгованості за основним боргом; 2 559,22 грн заборгованості по сплаті процентів; 2 548,77 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу; 452,38 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 1 141,46 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 184,91 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 2 497,28 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 381,61 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. (а.с.5,6) Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо позовних вимог з боку відповідаа, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Також наявні підстави згідно ст. 141 ЦПК України для стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат у розмірі 2 270,00 грн.

Outcome: approved