Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

[INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із трьох земельних ділянок по [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв позивач як спадкоємець першої черги за законом, але не може оформити спадкові права на вказані земельні ділянки, у зв`язку із відсутністю державної реєстрації права власності на земельні ділянки за спадкодавцем. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] 11 квітня 2022 року з відповідним позовом звернувся до суду. 11 квітня 2022 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче провадження (а.с. 61-62). Позивач у підготовче засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Солоненко Богдан Миколайович (а.с. 56-57) просив справу слухати без участі його та позивача (а.с. 69). Представник відповідача подав суду заяву про визнання позовних вимог та про слухання справи у відсутності представника селищної ради (а.с. 67). \~ \~ \~ \~З врахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: \~ \~ \~ \~Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18 червня 2016 року (а.с. 17), стверджується, що [PERSON] помер [INFO] в с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області. Як вбачається із довідки Лучинецької сільської ради № 196 від 06 липня 2017 року (а.с. 19), рішень №№ 27, 28 та 29 2 сесії 7 скликання Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області від 22 грудня 2015 року (а.с. 29, 35, 41), відповідних витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 30, 36, 42), технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (а.с. 47-54), спадкодавець за життя розпочав процедуру приватизації земельних ділянок за кадастровими номерами 0522883800:01:003:0027 (площа 0,5008 га), 0522883800:01:005:0009 (площа 0,5829 га), 0522883800:01:005:0008 (площа 0,2500 га) по [ADDRESS] . Однак, як слідує з цих документів, не зареєстрував право власності на земельні ділянки. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Право власності оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 ЗК України). Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру по заповітах № 45122373 від 19.09.2016, що міститься в матеріалах спадкової справи до майна померлого [PERSON] (а.с. 75) [PERSON] заповіт не складав. За таких обставин право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, і батьки (ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвом про народження (а.с. 18) позивач довів своє право спадкувати після смерті [PERSON] , як його син. Спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється шестимісячний строк. Із матеріалів спадкової справи, заведеної у приватного нотаріуса Мурованокуриловецького районного нотаріального округу Долі Тетяни Іванівни за № 129/2016 (витяг на а.с. 71-75), вбачається, що позивач у визначені законодавством строки подав відповідну заяву до нотаріуса (а.с. 72) і на підставі цієї заяви заведено спадкову справу до майна померлого [PERSON] . Крім того, інші спадкоємці за законом дружина та дочка спадкодавця, позивач у визначені законодавством строки подали заяви про відмову від прийняття спадщини (а.с. 73, 74). Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] . До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 331 ЦК України, ст. 125 та 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає в особи з моменту державної реєстрації цих прав. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває такого права у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Отже, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації. Така позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 20 березня 2019 року (справа № 350/67/15-ц) та від 17 квітня 2019 року (справа № 723/1061/17). Рішенням державного реєстратора про відмову в реєстрації права власності та роз`ясненням приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Долі Т.І. № 210/01-16 від 14.12.2021 (а.с. 55) позивач довів, що іншим чином, окрім як через суд, він не зможе захистити свої права спадкоємця. Враховуючи вищевикладене, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси, суд вважає за правильне визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , права на завершення приватизації земельних ділянок по [ADDRESS] .

Outcome: approved