Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 10 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ТЕПЛОЕНЕРГО» ДНПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ про захист прав споживачів, в якому просив суд: зобов`язати КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТЕПЛОЕНЕРГО» ДНПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ виключити з обліку по особовому рахунку [NUMBER] [PERSON] за квартирою [ADDRESS] заборгованість за послуги теплопостачання попередніх власників квартири за період до 16 серпня 2021 року; стягнути моральну шкоду в розмір 1\~500 грн. та понесені судові витрати по справі. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідно до свідоцтва від 16 серпня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заверухою Н.І., зареєстрованого в реєстрі за номером № 839, йому належить квартира [ADDRESS] . Право власності на зазначену квартиру також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності № 270870229 від 17 серпня 2021 року. В жовтні з роздруківки ТОВ «ЄРЦ КП» про заборгованість споживачів за надані комунальні послуги, що розповсюджуються по під`їздах багатоповерхових будинків міста, йому стало відомо, що станом на 01 серпня 2021 рік заборгованість по квартирі [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ) перед КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» за надані послуги з постачання теплової енергії становить 64\~745,12 грн. 08 жовтня 2021 року він звернувся з письмовою заявою на адресу КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» про виключення з обліку по його особовому рахунку [NUMBER] заборгованості за послуги теплопостачання попередніх власників квартири. Листом від 28 жовтня 2021 рок відповідач відмовив у задоволенні його заяви повідомивши що відкритий особовий рахунок є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства виконавця та списання з цього документа будь-яких сум та відкриття нового особового рахунку з нульовим балансом є правом підприємства виконавця. Оскільки він не брав на себе жодних зобов`язань стосовно погашення зазначеної заборгованості попереднього власника, а став новим власником лише 16 серпня 2021 року тому просив суд виключити з обліку дану заборгованість. Дані дії відповідача призвели до спричинення моральних страждань з його боку, втрати нормальних життєвих зв`язків. Спричинену моральну шкоду він оцінює в 1\~500 грн. та просить суд стягнути на його користь з відповідача (а.с.1-9) 21\~квітня 2022\~року на\~адресу суду\~надійшов відзив\~ представника\~відповідача в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачем не доведено факту порушення його прав, а позовні вимоги є фактично запереченням проти неіснуючих позовних вимог відповідача до нього про стягнення заборгованості(а.с.32-36). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 10 грудня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. ( а.с. 23). Ухвалою судді від 14 грудня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ТЕПЛОЕНЕРГО» ДНПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ про захист прав споживачів (а.с.24-25). Фактичні обставини встановленні судом Відповідно до протоколу № 547649 проведення електронних торгів по лоту № 484804 які відбулися 23 липня 2021 року, [PERSON] визнано переможцем торгів з продажу чотирикімнатної квартири загальною площею 83,2 кв.м, що розташована за адресою [ADDRESS] (а.с.10-11) 16 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заверухою Н.І видано свідоцтво, яке зареєстроване в реєстрі за № 839 про належність [PERSON] квартири [ADDRESS] . Право власності на зазначену квартиру також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності № 270870229 від 17 серпня 2021 року(а.с.12-13). В жовтні з роздруківки ТОВ «ЄРЦ КП» про заборгованість споживачів за надані комунальні послуги, що розповсюджуються по під`їздах багатоповерхових будинків міста, позивачу стало відомо, що станом на 01 серпня 2021 рік заборгованість по квартирі [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ) перед КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» за надані послуги з постачання теплової енергії становить 64\~745,12 грн. (а.с. 14) 08 жовтня 2021 року він звернувся з письмовою заявою на адресу КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» про виключення з обліку по його особовому рахунку [NUMBER] заборгованості за послуги теплопостачання попередніх власників квартири (а.с. 15). Листом від 28 жовтня 2021 рок відповідач відмовив у задоволенні його заяви повідомивши що відкритий особовий рахунок є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства виконавця та списання з цього документа будь-яких сум та відкриття нового особового рахунку з нульовим балансом є правом підприємства виконавця(а.с.16). Оскільки він не брав на себе жодних зобов`язань стосовно погашення зазначеної заборгованості попереднього власника, а став новим власником лише 16 серпня 2021 року тому просив суд виключити з обліку дану заборгованість. Дані дії відповідача призвели до спричинення моральних страждань з його боку, тому просив суд стягнути з відповідача спричинену моральну шкоду в розмірі в 1\~500 грн. Мотивована оцінка\~кожного аргументу,\~наведеного позивачем,\~щодо наявності\~чи відсутності\~підстав для\~задоволення позову.\~Норми права,\~які застосував\~суд,\~та мотиви\~їх застосування. \~ Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Згідно із статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Хоч у частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів та відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Проте, вищевказані норми закону не містять обов`язку виробника або виконавця житлово-комунальних послуг щодо списання поточної заборгованості зі сплати за надані комунальні послуги на вимогу споживача. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Також, як зазначалося вище, позивач він є власниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яку набув у власність 16 серпня 2021 року, шляхом придбання на електроних торгах. Так, відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний платити за борги попереднього власника, якщо він не брав на себе обов`язку про сплату таких боргів. Відповідачі у справі не заявляють вимог про стягнення з позивача боргів за комунальні послуги 64\~745,12, який утворився до серпня 2021 року Щодо вимоги позивача про скасування заборгованості за опалення суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку; може виділяти на окремий баланс філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які зобов`язані вести бухгалтерський облік, з наступним включенням їх показників до фінансової звітності підприємства; визначає доцільність застосування міжнародних стандартів (крім випадків, коли обов`язковість застосування міжнародних стандартів визначена законодавством). Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Враховуючи вимоги Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 р. № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я позивача в КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідачів і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідачів. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина друга статті 16 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Однак, скасування заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості. Що узгоджується з висновком колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №6-3986св14. Також, відповідно в листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 17 травня 2007 року № 12/1-64, зазначено, що списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено. Згідно з ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач посилається на порушення відповідачем його прав щодо існування на особовому рахунку заборгованості в розмір 64\~754,12 грн. Так, п.7 ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо ціну продукції визначено неналежним чином. В даному випадку позивачем не оспорюється ціна (вартість, тарифи) комунальних послуг, які надаються відповідачем, а не визнається заборгованість, що рахується на особовому рахунку, який переоформлений на його ім`я, однак сам по собі факт зазначення заборгованості по комунальним послугам, який утворився з вини попередніх споживачів, не свідчить про порушення відповідачем його прав, як споживача послуг. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про виключнення з обліку по особовому рахунку [NUMBER] заборгованості за послуги теплопостачання попередніх власників квартири [ADDRESS] за період до 16 серпня 2021 року не підлягають задоволенню. Оскільки позовна вимога про стягнення моральною шкоди є похідною від виключення заборгованості, в задоволенні якої судом відмовлено, суд вважає за необхідне позовну вимоги про стягнення моральної шкоди залишити без задоволення. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовом, що пов`язані з порушенням їх прав. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати відносяться за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed