Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

07.10.2021 позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , який був зареєстрований 12.06.1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану м.Слов`янська, та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с. 2-6). Позов обґрунтований тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей. В останні час сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до припинення шлюбних відносин, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Сторони проживають окремо, збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Вказує, що діти проживають з позивачем та находяться на її утриманні, відповідач не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей. Ухвалою від 27 жовтня 2021 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.29). У судове засідання позивач не з`явився, подала письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а також не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, за зареєстрованим місце проживання, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань не направив. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.06.1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану м.Слов`янська, про що зроблено актовий запис №252, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії [NUMBER] (а.с. 15). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.19, 18).\\ Малолітні діти проживають разом з позивачем за вказаною в позовній заяві адресою по [ADDRESS] , підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16.01.2016 №3249-2164 та від 06.05.2021 №3249-5000356940 та №3249-5000356933 (а.с.21,22,23). Відповідачем дана обставина, а також той факт, що діти перебувають на утриманні позивача не оспорюється. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом ч.4 цієї статті сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття шлюбу визначено ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, за змістом якого шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом ч. 9,10 ст.7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Так, за змістом п.3 ч.2 ст.18 Сімейного кодексу України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як стверджує позивач, сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Заперечень щодо зазначених позивачем обставин відповідачем подано не було. Внаслідок зазначених у позові обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При цьому суд враховує вимоги ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.2 вказаної статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання малолітніх дітей, суду надано не було. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач є особою працездатного віку, а також, що вказаний позивачем розмір аліментів не перевищує визначений чинним законодавством розмір аліментів (ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України) , який може бути стягнутий судом у безспірному порядку, суд дійшов висновку, що зазначений позивачем розмір аліментів є обґрунтованим, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.. За змістом ст.191 Сімейного кодексу України суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 гривень за позовом про розірвання шлюбу підлягають стягненню з відповідача на її користь. Крім того, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовом про стягнення аліментів, належний до сплати судовий в сумі 908 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved