Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 05 лютого 2015 року звернулась з клопотанням до виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо надання дозволу на отримання у власність на безоплатній основі земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,10 га за адресою : [ADDRESS] . Вважає, що виконавчий комітет не опрацював належним чином її клопотання, оскільки в листі від 16.02.2015 № 262/13 про переадресування його за належністю до управління регулювання земельних відносин міської ради відсутні висновки щодо долучених до клопотання від 05 лютого 2015 року викопіювання з кадасторової карти з визначенням місця розташування земельної ділянки, яку бажає отримати у власність, фотознімки вулиці, де розташована вказана земельна ділянка та акт обстеження Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області від 30.04.2013 № 04027 земельної ділянки по [ADDRESS] (а.с. 8-10). Крім того, на її думку, виконавчий комітет не опрацював належним чином лист начальника управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища від 16.02.2015 № 262/13, адресований виконавчому комітету Житомирської міської ради, з приводу її клопотання від 05 лютого 2015 року, оскільки на цьому листі наявний напис « [PERSON] . Прошу опрацювати», засвідчений підписом керівника, а також через те, що висновки, зазначені у цьому листі щодо розташування земельної ділянки по [ADDRESS] , в межах «червоних ліній» вул. Малікова та віднесення її до території багатоповерхової житлової забудови є незаконними, і так само відображені у витягу із списку громадян міста, яким відмовлено у наданні дозволу на складання проєктів землеустрою щодо відведених земельних ділянок, як додатку до рішення 50 сесії міської ради від 20.08.2015 № 978 (а.с.23, на звороті). Також вважає, що виконавчий комітет незаконно відмовив у підготовці проєкту рішення щодо виділення їй земельної ділянки та винесення його на розгляд Житомирської міської ради, порушив строки розгляду її клопотання від 05 лютого 2015 року та незаконно склав списки громадян, яким передано земельні ділянки у приватну власність та яким відмовлено у їх передачі. При вирішені виконавчим комітетом клопотання про отримання у власність земельної ділянки допущено порушення її конституційних прав, внаслідок чого спричинено моральну шкоду, яка полягає у погіршенні здоров`я та душевних стражданнях, що позбавило можливостей реалізації звичок, бажань, сприяло погіршенню відносин з оточуючими та настання інших наслідків негативного характеру. Призвело до порушення життєвих зав`язків, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Заподіяну відповідачем моральну шкоду оцінює у розмірі 42500 грн. Ухвалою судді від 07.04.2022 визначено вказану справу розглядати у загальному позовному провадженні. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що останній вимоги позову не визнає, оскільки позивачем жодним чином не підтверджено свої вимоги. Крім того, вважає, що виконавчий комітет Житомирської міської ради є неналежним відповідачем, оскільки жодного рішення щодо розгляду клопотання [PERSON] не приймав, а також позивачем порушено строки давності звернення з позовом. Просить у задоволені позову відмовити. Позивач надала відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої вважає, що відзив на позовну заяву представником відповідача поданий з порушенням процесуальних строків, встановлених в ухвалі судді від 07.04.2022, а також не спростовує незаконні дії відповідача щодо неналежного розгляду її клопотання від 05 лютого 2015 року. Суд, вивчивши доводи позивача, відзив відповідача, відповідь позивача на відзив, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із такого. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, вважає, що у представника відповідача відсутні відповідні повноваження. Представник виконавчого комітету Житомирської міської ради Григорчук Н.І. у судовому засіданні на підтвердження повноважень представника відповідача надала довіреність № 66/47 від 17.01.2022 та виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Заперечила щодо задоволення позовних вимог [PERSON] , посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши думку осіб, що беруть участь по справі, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 05.02.2015 [PERSON] звернулась до голови Житомирської міської ради із клопотанням щодо надання дозволу на отримання у власність на безоплатній основі земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,10 га за адресою : [ADDRESS] ( а.с.7). До клопотання долучила викопіювання з кадасторової карти з визначенням місця розташування земельної ділянки, яку бажає отримати у власність, фотознімки вулиці, де розташована вказана земельна ділянка та акт обстеження Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області від 30.04.2013 № 04027 земельної ділянки по [ADDRESS] (а.с. 8-10). Відповідно до листа начальника управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища від 16.02.2015 № 262/13, клопотання [PERSON] від 05 лютого 2015 року направлено виконавчому комітету Житомирської міської ради для переадресування за належністю до управління регулювання земельних відносин міської ради. Пунктом 4 рішення Житомирської міської ради від 20.08.2015 № 978 відмовлено громадянам у наданні дозволу на складання проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, згідно з додатком. Зокрема, у п. 31 списку громадян міста, яким відмовлено у наданні дозволу на складання проєктів землеустрою щодо відведених земельних ділянок, як додатку до рішення 50 сесії міської ради від 20.08.2015 № 978, зазначено, що [PERSON] відмовлено у відведені земельної ділянки, згідно її заяви від 05.02.2015 (а.с.23 на звороті). \~Відповідно до ч. 1 ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній\~або\~юридичній особі\~незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або\~органу місцевого самоврядування\~при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно з п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що на підтвердження того, що внаслідок дій чи бездіяльності виконавчого комітету Житомирської міської ради завдано моральної шкоди, належних та допустимих доказів позивачкою не надано. Сам по собі факт розгляду виконавчим комітетом Житомирської міської ради зазначеного клопотання позивачки не може свідчити про заподіяння їй моральної шкоди та про існування підстав для її відшкодування, оскільки для настання зобов`язання щодо відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1173 ЦК України необхідна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності відповідача, настання шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями (бездіяльністю) та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача. Тобто позивач повинна надати докази, як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, так і докази спричинення їй моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Проте належних\~та допустимих\~доказів,\~зокрема, відповідних судових рішень щодо встановлення факту незаконних дій (бездіяльності) виконавчого комітету Житомирської міської ради при розгляді клопотання від 05 лютого 2015 року, [PERSON] не надано, тобто вину відповідача щодо порушення конституційних прав та в спричиненні моральної шкоди не доведено, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Крім того, суд не погоджується з думкою позивача про відсутність у представника відповідача відповідних повноважень, оскільки вони були підтверджені в судовому засіданні довіреністю № 66/47 від 17.01.2022 та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Доводи позивача\~щодо порушення\~представником відповідача\~процесуальних строків, встановлених\~в ухвалі\~судді від\~07.04.2022, при наданні відзиву на позовну заяву, у ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження. Представником відповідача в судовому засіданні надана копія ухвали судді від 07.04.2022, на якій наявний штамп вхідної кореспонденції виконавчого комітету Житомирської міської ради, згідно якого вказана ухвала надійшла до відповідача 13.04.2022 та зареєстрована за вх.№1898/16. Відзив на позовну заяву [PERSON] представником відповідача направлено рекомендованим листом, що підтверджується квитанцією АТ «УКРПОШТА» від 27.04.2022. Тобто представником відповідача дотримано встановлений ухвалою судді від 07 квітня 2022 року 15-денний строк надання відзиву на позовну заяву з дня вручення копії цієї ухвали. При вирішенні питання щодо порушення позивачем строків позовної давності, на що звернула увагу суду представник відповідача, суд враховує правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, згідно яких суд застосовує позовну давність лише коли є підстави для задоволення позовних вимог. У інших випадках необхідно відмовляти у задоволенні позову по суті. Також доводи\~представника відповідача\~про те,\~що виконавчий\~комітет Житомирської\~міської ради\~є неналежним\~відповідачем,\~оскільки не\~приймав жодного\~рішення щодо\~розгляду клопотання\~ [PERSON] ,\~суд відхиляє,\~оскільки згідно\~позовних вимог\~ [PERSON] \~вважає,\~що саме\~внаслідок неналежного\~опрацювання виконавчим комітетом її клопотання від 05 лютого 2015 року про отримання у власність земельної ділянки допущено порушення її конституційних прав та заподіяно моральну шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом та у задоволенні її позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд доходить висновку, що судові витрати по сплаті судового збору необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed