Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Приватного підприємства\~«Бюро проектування\~та експертизи»про припинення трудових відносин, в якому просив припинити трудові відносини між [PERSON] та ПП «Бюро проектування\~та експертизи»на підставі ст. 38 КЗпП України. Виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про [PERSON] , як про керівника ПП «Бюро проектування та експертизи». Позов обґрунтований наступними обставинами. Згідно протоколу № 3 Зборів учасників ПП «Бюро проектування та експертизи» від 09.12.2011 року [PERSON] було призначено на посаду директора вказаного підприємства. Згідно пункту 6.1 Статуту ПП «Бюро проектування та експертизи» управління здійснюється засновником підприємства, яким є громадянин РФ [PERSON] , [INFO] , який [INFO] помер. Після цього фактично підприємство припинило здійснювати господарську діяльність, доходів не отримує, кошти на виплату заробітної плати відсутні. Позивачем було прийнято рішення про звільнення з посади директора за власним бажанням. 09 червня 2015 року позивачем через нотаріуса було направлено [PERSON] заяву про звільнення відповідно до ст. 38 КЗпП України. Однак в зв`язку із смертю засновника позивач позбавлений можливості реалізувати право розірвання трудового договору. Представник позивача подав до канцелярії суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи проводи за відсутності позивача та його представника. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місцезнаходження, представник відповідача про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подавав. Від третьої особи поступила заява про розгляд справи за відсутності її представника. У зв`язку з неявкою представника відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, за відсутності заперечення представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності представника відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Правовідносини між сторонами виникли внаслідок припиненнятрудових відносин та регулюються Главою ІІІ КЗпП України. Судом встановлено, що протоколом Зборів учасників ПП «Бюро проектування\~та експертизи»\~за №3\~від 09.12.2011\~року та\~наказом за\~№ 1/12\~ [PERSON] був призначений на посаду директора з 12 грудня 2011 року (а. с. 9-10). Факт перебування [PERSON] на посаді директора ПП «Бюро проектування\~та експертизи»також підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 24). Пунктом 6.1 Статуту ПП «Бюро проектування та експертизи» передбачено, що управління здійснюється Засновником Підприємства: йому належить право остаточного рішення за всіма питаннями діяльності Підприємства і розпорядження його власністю (а. с. 18). Засновником ПП «Бюро проектування та експертизи» є громадянин Російської федерації [PERSON] , який помер. Вказані обставини стороною відповідача не спростовані. Відповідно до ст.\~38\~КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Встановлено, що 09.06.2015 року позивач звернувся до [PERSON] із заявою про прийняття рішення про залишення займаної посади директора ПП «Бюро проектування та експертизи», що відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП зобов`язує власника або уповноважений орган роботодавця розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Судом встановлено, що на даний час, відповіді від уповноваженого на звільнення позивача органу ПП «Бюро проектування\~та експертизи»не надходило. Не вирішення засновником підприємства питання про звільнення позивача з посади директора є порушенням його права на звільнення за власним бажанням, яке гарантоване ст. 38 КЗпП. У ч. ч. 1, 2\~ст. 43 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Відповідно до вимог\~ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~нікого не можна тримати в рабстві або в підневільному стані. Ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю. Згідно із приписами ч. 1\~ст. 3 КЗпП України\~законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. У ч. 2\~ст. 22 КЗпП України\~встановлено, що відповідно до\~Конституції України\~будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Підстави припинення трудового договору встановлені у\~ст. 36 КЗпП України. Однією із визначених\~ст. 36 КЗпП України\~підстав припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст. ст.\~38,\~39 КЗпП України). Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позивач належним чином, у визначеному законом порядку повідомив відповідача\~ про намір припинити трудові відносини та звільнитися з роботи за власним бажанням, про що 09.06.2015 року направив відповідачу відповідну заяву. За таких обставин позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved