Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

Комунальне некомерційне підприємство «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» звернулося до суду із заявою про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку відносно [PERSON] , [INFO], посилаючись на наступне: хворий, останній раз був госпіталізований в примусовому порядку на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09.04.2021р. Також рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08.10.2021 р. примусова госпіталізація продовжена. Однак, після проведеного лікування хворий потребує продовження стаціонарного лікування в зв`язку з нерозумінням своїх дій та загостренням симптомів психічного розладу. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду. Вислухавши представника КНП ООМЦПЗ, який підтримав внесену до суду заяву, прокурора який вважав, що [PERSON] слід продовжити госпіталізацію в умовах стаціонару, заслухавши [PERSON] , який в судовому засіданні висловлював маячні ідеї, опікуна [PERSON] - [PERSON] , яка просить продовжити госпіталізацію [PERSON] , вивчивши надані документи, історію хвороби, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підставах. Матеріли справи містять інформацію про те, що [PERSON] страждає психічним розладом з 1974р., є інвалідом ІІ групи за психічним захворюванням безстроково. В ході тривалого перебігу захворювання сформувався дефект особистості (параноїдний). Судом також встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Одеси від 23.07.1990р. [PERSON] , [INFO] було визнано недієздатним в зв`язку з виявленою психічною хворобою, та рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.07.2007 року [PERSON] було призначено опікуном над ним. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09.04.2021р. [PERSON] було госпіталізовано в примусовому порядку. Рішеннями Суворовського районного суду м. Одеси від 08.102021р. примусова госпіталізація була продовжена. На теперішній час [PERSON] за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08.10.2021р. проходить примусовий курс лікування в умовах стаціонару КУ «ООМЦПЗ», в зв`язку з продовженням госпіталізації. Згідно висновку комісії лікарів психіатрів ООМПЦЗ від 06.04.2022р., [PERSON] поставлений діагноз: «Шизофренія параноїдна форма, безперервний тип перебігу, дефект змішаного типу-параноїдний та астено-апатичний». Під час проведення огляду свідомість [PERSON] не запаморочена. В часі дезорієнтований. Настрій мінливий, емоційно напружений, злісний. Маячно трактує навколишнє. Мислення паралогічне, резонерське. На запитання відповідає вітіювато, не завжди по суті. На тлі виражених проявів дефекту особистості, відзначаються імпульсивні дії з руховим збудженням, гучними криками, заявами, що у нього «відбирають енергію, думки». Висловлює марення впливу, величі, переслідування. Називає себе «дворянином [PERSON] », допускає грубі висловлювання антисемітської спрямованості. Стверджує, що він «перебуває під контролем інопланетян». Раніше у відділенні замкнутий, за зовнішнім виглядом не стежить, практично втратив навички самообслуговування, гігієнічні процедури виконує під контролем персоналу, не утримує одяг, оголюється, часто вночі голосно кричить, в подальшому заявляючи, що «це кричав не він». Епізодично виявляв агресію до інших хворих. Критика до захворювання відсутня. Вирішуючи питання про продовження госпіталізації [PERSON] в умовах стаціонару, суд виходить з наступного. Так, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст.3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Частина 2. ст. 28 Конституції України визначає, що жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально - правовими обмеженнями. Частиною 2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, неспроможна самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Статтею 17 вказаного закону, визначено, що перебування особи в психiатричному закладi в примусовому порядку може здiйснюватися лише протягом часу наявностi пiдстав, за якими було проведено госпiталiзацiю. Особа, яку було госпiталiзовано до психiатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комiсiєю лiкарiв-психiатрiв не рiдше одного разу на мiсяць з метою встановлення наявностi пiдстав для продовження чи припинення такої госпiталiзацiї. У разi необхiдностi продовження госпiталiзацiї в примусовому порядку понад 6 мiсяцiв представник психiатричного закладу повинен направити до суду за мiсцем знаходження психiатричного закладу заяву про продовження такої госпiталiзацiї. До заяви, в якiй повиннi бути викладенi пiдстави госпiталiзацiї особи до психiатричного закладу в примусовому порядку, передбаченi статтею 14 цього Закону, додається висновок комiсiї лiкарiв-психiатрiв, який мiстить обгрунтування про необхiднiсть продовження такої госпiталiзацiї. В подальшому продовження госпiталiзацiї особи в психiатричному закладi проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 мiсяцiв. Отже, встановлені у судовому засіданні фактичні обставини, підтверджені належними та допустимими доказами, дають підстави стверджувати, що [PERSON] , в силу наявного у нього тяжкого психічного захворювання на теперішній час продовжує виявляти реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього самого та оточуючих. В зв`язку з чим, суд вважає, що йому необхідно продовжити госпіталізацію у примусовому порядку в умовах стаціонару для проходження курсу лікування, який не може перевищувати 6 місяців. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved