Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

24.12.2021 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який було розірвано в 2005 р., з 2002 р. В шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03.10.2016 р. з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону до досягнення дітьми повноліття. Розмір визначених судовим рішенням аліментів є не достатнім для нормального забезпечення життєдіяльності та розвитку доньки, яка народилась в 2004 р., і не складає мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який з 01.12.2021 р. становить 1309 грн., що пов`язано з півищенням прожиткового мінімуму в Україні. Позивачу стало відомо, що відповідач офіційно працевлаштований, є працездатною особою, що надає йому можливість сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі, визначеному законодавством. За позовом [PERSON] , посилаючись на ст.ст.150, 192 СК України, просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03.10.2016 р. з [PERSON] , стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Ухвалою від 04.01.2022 р. відкрито провадження та призначено судове засідання на 03.03.2022 р. 03.03.2023 р. розгляд справи відкладено на 18.04.2022 р. на підставі ч.4 ст.224 ЦПК України. Позивач, разом з позовом, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив постановити рішення на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03.10.2016 р. у справі № 336/5402/16-ц, пр. № 2/336/2783/2016 збільшено розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 700 грн. щомісяця до повноліття дитини, з індексацією відповідно до закону (а.с.10-12). Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII. Вказаним Законом внесено зміни до ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто Сімейним Кодексом України прямо передбачено збільшення мінімального розміру аліментів з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що співвідноситься з положеннями ст. 192 даного Кодексу щодо інших випадків для зміни розміру аліментів. Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи позицію позивача, якою ставиться питання про зміну порядку стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, та ставиться питання про приведення у відповідність до вимог закону мінімального розміру аліментів, що стягуються за рішенням суду, з метою захисту майнових прав неповнолітньої дитини, направлених на забезпечення її гармонійного розвитку, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність заявлених вимог в цій частині, та стягненні аліментів в розмірі ј частини від заробітку (доходу) відповідача. Відповідна правова позиція зокрема викладена у п.п. 16-17 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 № 3 «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також у постанові ВСУ від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1798цс16. У СК України відсутні норми, що регулюють час з якого сплачуються аліменти у зміненому розмірі, у зв`язку з чим суд, на підставі ч.9 ст. 10 ЦПК України застосовує аналогію закону, зокрема положення ч.1 ст. 191 СК України. Так, відповідно до даної правової норми аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи те, що відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач при подачі до суду позову була звільнена від сплати судового збору, він в сумі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved