Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

27.10.2021р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який обґрунтував тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . В зазначеній квартирі зареєстровані його сестра [PERSON] , його племінники [PERSON] та [PERSON] , його колишня дружина [PERSON] . Однак з 2019р. вказані особи в квартирі не проживають, станом квартири не цікавляться, комунальні послуги не сплачують, їх майна в квартирі немає. Перешкод у користуванні житлом їм не чинилось. Реєстрація відповідачів в його квартирі носить формальний характер і тягне надмірні для нього витрати з утримання квартири та оплати житлово-комунальних послуг, чим йому чиняться перешкоди в здійсненні права власності. Просить усунути йому перешкоди в користуванні зазначеною квартирою та визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірним житлом. Ухвалою суду від 01.11.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. 17.11.2021р. до суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи - органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району Дитяткової А.Г., в яких вона зазначила, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24.01.2020р. неповнолітні [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], були відібрані у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, після чого дітям надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, їх було влаштовано до навчальних закладів на повне державне утримання і за розпорядженнями голови РА ЗМР по Хортицькому району було збережено право користування житлом - квартирою [ADDRESS] . Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.06.2021р. [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] . На даний час [PERSON] навчається в ДНЗ «Запорізький професійний ліцей сервісу». Вказаний навчальний заклад відповідно до ст.66 ЦК України є піклувальником дитини і відповідно повинен представляти його інтереси в суді. У зв`язку з тим, що [PERSON] є неповнолітнім, є чинним розпорядження голови РА ЗМР по Хортицькому району про збереження його право користування спірною квартирою, підстав для визнання його таким, що втратив право користування вказаною квартирою немає. Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. 16.12.2021р. до суду надійшли додаткові письмові пояснення представника третьої особи - органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району Дитяткової А.Г., в яких вона зазначила, що відповідач [PERSON] , [INFO], на даний час є студентом ВСП «Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національного університету» та проживає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітній відповідач [PERSON] , [INFO], навчається в ДНЗ «Запорізький професійний ліцей сервісу» та мешкає в гуртожитку закладу за адресою: [ADDRESS] , перебуває на повному державному забезпеченні. Ухвалою суду від 13.01.2022р. залучено до участі у цій справі ДНЗ «Запорізький професійний ліцей сервісу» як законного представника неповнолітнього відповідача [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , неповнолітній [PERSON] , його законний представник [PERSON] в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, відзиву на позов чи зустрічного позову не подали. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, в т.ч. у відсутність відповідачів в заочному порядку відповідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Суд встановив, що позивач [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 30.10.2015р. приватним нотаріусом ЗМНО Корнієнко Я.С., реєстровий №1843, є власником квартири [ADDRESS] . В зазначеній квартирі, крім позивача, зареєстровані його сестра [PERSON] , [INFO] , племінники [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] . Згідно Акту, складеного 20.09.2021р. мешканцями будинку [ADDRESS] , підписи яких посвідчено головою ЖБК «Трансформаторщик-10», відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в зазначеній квартирі фактично не проживає з 2019р. по т.ч. Також встановлено, що заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.02.2022р. (справа №2/337/734/2022, ЄУН 337/183/22), яке набрало законної сили 17.03.2022р., шлюб між [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідачка) розірваний. Вказаним рішенням встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2019р. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24.01.2020р. (справа №2/337/77/2020, ЄУН 337/2929/19), яке набрало законної сили 06.03.2020р., неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , були відібрані у матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав (арк..51-55). Рішенням виконкому Запорізької міської ради №116/8 від 24.03.2020р. неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (арк..56). Рішенням виконкому Запорізької міської ради №167/24 від 30.04.2020р. неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , влаштовано на повне державне утримання до КЗ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» ЗОР терміном на один календарний рік (арк..57). Рішенням виконкому Запорізької міської ради №167/25 від 30.04.2020р. неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , влаштовано на повне державне утримання до КЗ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» ЗОР терміном на один календарний рік (арк..34). Розпорядженням голови РА ЗМР по Хортицькому району №124р від 06.04.2020р. за неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , збережено право користування житлом - квартирою [ADDRESS] (арк..35). Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.06.2021р. (справа №2/337/1303/2021, ЄУН 337/2044/21), яке набрало законної сили 15.07.2021р., [PERSON] , [INFO] , була позбавлена батьківських прав відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (арк..59-60). За наявною інформацією неповнолітній [PERSON] , [INFO] , з 08.05.2020р. до 31.08.2021р. навчався та проживав в КЗ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» ЗОР, з 01.09.2021р. навчається в ДНЗ «Запорізький професійний ліцей сервісу», термін закінчення навчання 08.02.2023р., перебуває на повному державному утриманні, мешкає в гуртожитку закладу за адресою: [ADDRESS] , (арк..36,37,63). Згідно листа ВСП «Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національного університету» від 26.11.2021р. [PERSON] , [INFO] , з 21.09.2021р. є студентом 3 курсу відділення економіки та інформаційних технологій спеціальності «Облік та оподаткування», термін закінчення навчання 30.06.2022р., знаходиться на повному державному утриманні, проживає без реєстрації в гуртожитку коледжу за адресою: [ADDRESS] (арк..62). Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Ст.41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Аналогічні положення закріплені в ст. 319,321 ЦК України. Крім того, відповідно до ст.319,321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст.47 Конституції України та ст.1,9 ЖК України гарантує громадянам право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч.4,5 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст.379,383 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч.2 ст.29 ЦК України). Згідно з п.3 ч.1 ст.247 СК України дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону. Ч.1,3 ст.25 Закону України «Про охорону дитинства», ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», також визначено, що діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. У разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи членами сім`ї власника - позивача [PERSON] , не проживають в спірній квартирі без поважних причин понад один рік (з 2019р.), їх майна в квартирі немає, житлово-комунальні послуги не сплачують, що підтверджується актом житлового органу. Жодних обставин, які б свідчили про те, що позивач чинив відповідачам перешкоди в користуванні житлом, судом не встановлено. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибули, відзиву на позов або зустрічного позову не подали, і жодним чином доводи позивача, якими він обґрунтував свій позов, не спростували. При цьому, суд враховує, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] на підставі розпорядження органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району 05.09.2018р. були відібрані у матері [PERSON] та влаштовані на повне державне забезпечення у відповідний навчальний заклад як діти, позбавлені батьківського піклування. В подальшому судом було прийнято рішення про відібрання їх у матері без позбавлення батьківських прав та потім про позбавлення матері [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] . Отже, відповідачі [PERSON] та [PERSON] фактично вибули із спірної квартири в вересні 2018р. у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків їх матір`ю [PERSON] .. Однак 26.03.2021р. відповідач [PERSON] досяг повноліття, продовжує навчатися в державному навчальному закладі та проживає в його гуртожитку. Разом з тим, жодних відомостей про те, що після досягнення свого повноліття та набуття повної цивільної дієздатності, маючи право вільно обирати місце свого проживання, відповідач [PERSON] звертався до позивача чи інших будь-яких уповноважених органів з приводу реалізації права користування спірним житлом, що йому чинились перешкоди в цьому, у суду немає. Доказів поважності причин непроживання відповідача [PERSON] після досягнення повноліття в спірному житлі суду не надано. Таким чином, суд вважає, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] чинять позивачу [PERSON] перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні належною йому на праві власністю квартирою, оскільки не проживають в спірній квартирі без поважних причин понад встановлений законом строк, однак добровільно з реєстраційного обліку не знялися, оплату за комунальні послуги не здійснюють, у зв`язку з чим позивач вимушений нести додаткові витрати зі сплати житлово-комунальних послуг за зареєстрованих осіб. За таких обставин суд вважає необхідним захистити порушене право власності позивача [PERSON] шляхом визнання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням. У зв`язку з цим позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. Щодо вимог до відповідача [PERSON] , то суд враховує, що останній на даний час є ще неповнолітнім, навчається в державному навчальному закладі, який здійснює функції його піклувальника, дитина перебуває на повному державному забезпеченні та проживає в гуртожитку цього закладу. При цьому, за рішенням органу опіки та піклування за неповнолітнім [PERSON] відповідно до положень ст.247 СК України збережено право користування спірною квартирою, де він проживав до відібрання та позбавлення батьківських прав його матері [PERSON] . Таке рішення не скасовано і є чинним. Незважаючи на те, що неповнолітня особа після досягнення 14 років має право самостійно вільно обирати місце свого проживання, але враховуючи, що неповнолітній [PERSON] є дитиною, яка позбавлена батьківського піклування і перебуває під піклуванням державного навчального закладу, лише після досягнення повноліття зможе остаточно визначитись із реалізацією своїх житлових прав, суд вважає, що причини його не проживання в спірній квартирі, на даний час є поважними, що виключає визнання його таким, що втратив право користування житлом. В даному випадку суд розцінює збереження за неповнолітнім [PERSON] права користування спірним житлом як законне, обґрунтоване, справедливе обмеження позивача [PERSON] у вільному користуванні та розпорядженні належною йому на праві власності квартирою. У зв`язку з цим в задоволенні позовних вимог до неповнолітнього відповідача [PERSON] слід відмовити. На підставі вищевикладеного, позов [PERSON] слід задовольнити частково.

Outcome: partial