Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

у січні 2022 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 35220 грн 29 коп., посилаючись на те, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20.09.2019 з відповідача на її користь було стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] та аліменти на утримання дружини [PERSON] до досягнення сина трирічного віку. Однак з 02.07.2019 відповідач свої зобов`язання по сплаті аліментів не виконує. Згідно до довідкам розрахунків заборгованості державного виконавця Солом`янського РУЮ у м. Києві від 23.12.2021 та від 17.12.2021 загальна сума заборгованості [PERSON] по аліментах станом на грудень 2021 р. становила 35220 грн 29 коп. Пеня зі сплати аліментів за вказаний період позивачем не розраховувалась. Ухвалою судді від 20.01.2022 відкрито провадження у даній справі, та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до зворотного повідомлення 15.02.2022 відповідачем особисто отримано ухвалу суду та позовні вимоги. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі рішення у відповідності до вимог п. 5 ст. 279 ЦПК України та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії». Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, сторони мають неповнолітніх синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.02.2020 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20.09.2019 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 02.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття, та стягнуто з [PERSON] аліментів на утримання дружини [PERSON] до досягнення їх сином [PERSON] трирічного віку у розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 02.07.2019 і до 13.04.2021. Позивачем надано довідки розрахунки заборгованості державного виконавця Солом`янського РУЮ у м. Києві від 23.12.2021 загальна сума заборгованості [PERSON] по аліментах станом на 01.12.2021 становила 19598 грн 71 коп. та від 17.12.2021 загальна сума заборгованості [PERSON] по аліментах станом на 13.04.2021 становила 15621 грн 58 коп., а загалом становила 35220 грн 29 коп. Однак, позивачем пеня зі сплати аліментів за вказаний період не розраховувалась, а тому судом докази в цій частині не досліджувались. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 182 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі 333/6020/16 відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 у справі № 6-2589цс15, від 0.022016 у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 у справі № 6-300цс16 і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та один відсоток. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішення вказаного спору суд виходить із встановлених обставин справи та враховує правововий висновок Великої Палати Верховного Суду. Обчислюючи розмір неустойки, суд виходить із розміру заборгованості, який був визначений державним виконавцем у розрахунках від 23.12.2021 та від 17.12.2021 і які не спростовані відповідачем. Згідно із вказаним правовим висновком Великої Палати Верховного Суду розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Державним виконавцем надано розрахунки зі встановленням суми заборгованості, а не сумою пені, тому, на переконання суду, саме ця сума може бути стягнута, як пеня зі сплати аліментів за зазначений період, як така, що розрахована не більше 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів. Загальний розмір пені становить суму розмірів боргу, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Таким чином, виходячи розрахунку пені та з урахуванням обмеження, встановленого ч. 1 ст. 196 СК України з відповідача на користь позивачки у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів підлягає стягненню пеня за період з 02.07.2019 по 02.11.2021 у розмірі 100% заборгованості за цей період, а саме 19598 грн 71 коп. та пеня за період з 02.07.2019 по 13.04.2021 у розмірі 100% заборгованості за цей період, а саме 15621 грн 58 коп., а загалом 35220 грн 29 коп. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору під час подання позову, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved