Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

Позивач 14.06.2021 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 27 грудня 2011 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з [PERSON] про надання банківських послуг № б/н від 27.12.2011, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. Станом на 29.04.2021 по картці Універсальна Голд [NUMBER] була заборонність в сумі 9669 грн.79 коп. Станом на 15.05.2021року борг перед банком був повністю погашений. 29.04.2021 відповідачем було подано позовну заяву до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області до [PERSON] про стягнення заборгованості. Було зареєстровано справу N9183/2878/21 26.05. 2021 електронною поштою до суду надійшли заяви представника позивача про повернення позовної заяви та сплаченого судового збору посилаючись на п.З ч.4 ст.185 ЦПК України. 10.06. 2021 ухвалою у справі № 183/2878/21 суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Оладенко О.С. враховуючи, що строк для усунення недоліків позовної заяви сплив та банком недоліки не усунені, а тому позовна заява вважається неподаною та була повернена. 17.05.2021 року, [PERSON] рахуючи, що перед банком немає заборгованості, попросив провести переказ коштів на свій рахунок в сумі 700 грн. від сторонньої особи (додаток№5). 17.05.2021 Однак, зразу після переказу відбулося автоматичне списання цих коштів з відміткою, що це погашення простроченої заборгованості по карті [NUMBER] (додаток№6). Також мною 17.05.2021 було проведено дзвінок на гарячу лінію банку 3700. Представник юридичного відділу повідомив мене, що я маю сплатити 2700 грн. витрат на підготовку позовної заяви в суд стосовно моєї заборгованості. Враховуючи що позивач не підписував жодного договору з такими умова а лише підписав анкету заяву просив суд визнати недійсним пункт кредитного договору № бн від від 27.12.2011р в частині сплати майбутніх судових витрат за рахунок [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [ADDRESS] ). Також прибрати з кредитної справи [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [ADDRESS] ) заборгованість за судові витрати в сумі 2270 грн. Стягнути з АО КБ «ПриватБанк» незаконно утримані кошти в сумі 700 грн. на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [ADDRESS] ) шляхом зарахування коштів на картковий рахунок [NUMBER] . Позивач в судове засідання не з`явився, про що був належним чином повідомлений, надав заяву про розгляд справи без його участі на позовних вимог наполягав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про те до суду подав письмовий відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у позивача сплив строк позовної давності для звернення до суду для визнання договору недійсним, . Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2021 року відкрито провадження у справі. Враховуючи положення статей 19, 274,279 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. 27 грудня 2011 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з [PERSON] про надання банківських послуг № б/н від 27.12.2011р., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Із відповіді відповідача від 20.05.2021 вбачається що банк надавав позивачу один примірник договору від 27.12.2011, але ні відповідач, ні позивач даний договір до суду не надали. Відповідно до виписки від 15.04.2021 АТ КБ «ПриватБанк» вбачається рух коштів за банківською картою № [NUMBER] . Станом на 17.05.2021 року відповідач виписки не надав. 17.05.2021 [PERSON] було перераховано від [PERSON] переказ коштів у сумі 700 грн. на банківську карту № [NUMBER], що підтверджується дублікатом квитанції. Відповідач інформацію про даний переказ не спростував. З наданого позивачем скріншоту мобільного додатку «Приват24» вбачається зарахований переказ від [PERSON] у розмірі 700 грн. та наступна транзакція це автоматичне списання грошових коштів для погашення простроченої заборгованості по картці [NUMBER]. На дане твердження відповідач інформації не представив про існування у відповідача ще однієї банківської карти, також не представив кому саме належить карта за номером [NUMBER], тим самим не спростував що такого списання коштів не відбулося. Як вбачається із відзива то відповідач про таке списання взагалі нічого не вказує. Відповідно до скріншоту мобільного додатку «Приват24» наданого позивачем, де вказано номер його карти, станом на 15.05.2021 борг перед банком був повністю погашений з урахуванням відсотків нарахованих за користування кредитним лімітом. Частиною 1 статті 1067 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах , погоджених сторонами. Статтею 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Крім того, відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Суд вважає, що банком безпідставно були списані з позивача кошти в сумі 700 грн.00 коп., а тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому суд враховує, що відповідач не надав суду жодного доказу правомірності своїх дій. У відповіді відповідача від 20.05.2021 на звернення позивача від 26.04.2021 вказується, що у порушення зазначених норм закону та умов Договору позивач зобов`язання належним чином не виконував, в наслідок чого виникла прострочена заборгованість, що викликало певні витрати та збитки з боку Банку. З урахуванням вимог чинного законодавства України та умов Договору, просить здійснити погашення заборгованості, яка існує у позивача перед відповідачем. Про конкретні суми заборгованості відповідач не вказує. Тобто із наведеного вбачається що позивач не може документально підтвердити про існування заборгованості у розмірі 2270 грн. що занесена до кредитної історії відповідачем як заборгованість за судові витрати. Відповідач не підтверджує ані у відзиві на позовну заяву ані у відповіді від 20.05.2021 про існування такої суми. Враховуючи наведене суд вважає за потрібне в 6 частині вказаних позовних вимог відмовити. Суд встановив, що відповідач підписав анкету-заяву від 27.12.2011, отримувала платіжні картки (персональний ідентифікаційний номер для авторизації), користувалася кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту можна вважати що кредитний договір діяв. Для визнання недійсним пункт кредитного договору необхідним є встановлення, точного змісту даного пункту, а потім вже умови: чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду, у зв`язку з укладенням оспорюваного договору. У своїй відповіді відповідач наголошував на існуванні підписаного примірника договору від 27.12.2011 у позивача, сам же представив витяг із Правил надання банківських послуг. Позивач не представив примірника договору між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», та [PERSON] про надання банківських послуг № б/н від 27.12.2011. Враховуючи викладене суд вважає за можливе відмовити у п. 4 позовних вимог. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами регулюється ст. 141 ЦПК України. В позовній заяві позивач не просить стягнути на його користь судові витрати. Стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 985 грн.

Outcome: partial