Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, відповідно до вимог якого прохає суд винести рішення, яким зобов`язати [PERSON] вибачитись перед нею у приміщенні юридичної консультації, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на її користь в рахунок відшкодування заподіяної їй моральної шкоди 5 000,00 грн; судові витрати у справі покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначено, що 03.11.2020 у денний час позивач прийшла до будинку [ADDRESS] , в якому розташована юридична консультація для зустрічі з адвокатом Шамшуриним Ю.В. з метою отримання консультації. При підході до входу у приміщення юридичної консультації, вона побачила на ґанку невідому їй раніше жінку, яка тримала у руці стакан, мабуть з кавою. Позивач, враховуючи вік почала обережно підніматися на ганок, щоб зайти до приміщення консультації, але жінка у грубій формі запитала її до кого саме вона йде. Вона ввічливо відповіла, що у справах, але її відповідь не влаштувала цю жінку, яка не враховуючи вік позивача та стан здоров`я, безпідставно, без будь-якого поводу з боку позивача, висловилась у її бік нецензурною лайкою. Позивач не ображаючи цю жінку, не повторюючи нецензурну лайку, відповіла, що їй самій треба піти туди, куди вона позивача послала. Після цього жінка голосно кілька разів повторила на адресу позивача нецензурну лайку, посилаючи її на чоловічий статевий орган. Все це відбувалось у громадському місці, у присутності значеної кількості людей, а саме працівників та відвідувачів юридичної консультації, інші адвокати навіть повиходили зі своїх кабінетів. Свідками такої зухвалої поведінки цієї жінки були інші адвокати [PERSON] , Шамшурин Ю.В. та одна адвокат на ім`я [PERSON] (прізвище не пам`ятає). В подальшому позивач з`ясувала, що жінка є адвокатом Лисенко Ж.О., яка орендує частину приміщення юридичної консультації. Внаслідок неправомірної поведінки відповідачки, позивач відчула глибокі моральні страждання, значний психологічний стрес від того, що її, жінку похилого віку, пенсіонерку, особу з інвалідністю 2 групи, невідома їй на той час жінка, образила у нецензурній формі без будь-якого поводу з її боку, вона перехвилювалась, у неї погіршився стан здоров`я. Позивач тривалий час відчуває негативні наслідки образ з боку відповідача, в неї погіршився сон, вона постійно переживає цю образливу для неї ситуацію, не може зрозуміти чому молода жінка, з вищою гуманітарною освітою, адвокат, так зневажливо віднеслась до неї, особи, яку вона раніше не знала, зараз позивач постійно перебуває в тривозі в очікуванні подібного негативного відношення до неї від інших осіб. З метою захисту свого порушеного права вона змушена була замість відпочинку та зайняття своїми справами, змінювати свої плани та витрачати час на відвідування адвоката, поліції, звертатися до органу самоуправління адвокатів, що також негативно відобразилось на її настрої. Саме з урахуванням негативних наслідків, що настали для позивача внаслідок протиправної поведінки відповідача, позивач визначає грошовий еквівалент заподіяної їй моральної шкоди в розмірі 5\~000 грн. Вважає, що така сума буде мати виховний ефект для відповідачки і дозволить позивачу відчути позитивні емоції від захисту свого права на недоторканість честі та гідності. З метою вирішення питання щодо отримання вибачень від відповідача вона звернулась до Ради адвокатів Полтавської області зі скаргою і їй повідомили, що відповідач була притягнута до дисциплінарної відповідальності за порушення Правил етики адвоката в вигляді призупинення її права на адвокатську діяльність. Але навіть після цього відповідач не вибачилась перед позивачем, що також спричиняє їй моральні страждання, переживання. Саме тому позивач звернулась до суду з вимогою щодо захисту честі та гідності з вимогою про відшкодування відповідачкою їй моральної шкоди. Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.04.2021 дана позовна заява, відповідно до ст. 31 ЦПК України, передана за підсудністю на розгляд до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області, яка надійшла до суду 06.05.2021. 11.05.2021 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.05.2021 відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.06.2021 відкладено підготовче судове засідання, з метою належного повідомлення відповідача. 05.07.2021 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області продовжено строк підготовчого провадження. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.07.2021 відкладено підготовче судове засідання за клопотанням представника відповідача. 02.08.2021 відповідач [PERSON] надала відзив на позов, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову повністю. В обґрунтування відзиву зазначено, що позивач не надала жодних доказів в підтвердження значних моральних страждань та протиправних дій відповідача, причинно-наслідкового зв`язку між її діями та наслідками. Стосовно рішення КДКА Полтавської області про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, вважає за необхідне зазначити таке: вона не приймала участі в засіданні КДКА Полтавської області, і обставини нібито вчинення нею протиправних дій у даній справі повинні встановлюватись судом у загальному порядку. Жодних доказів вчинення нею протиправних дій та спричинення моральної шкоди, причинного зв`язку між її діями і моральною шкодою позивачем не надано. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Доля Г.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позов просили задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Пшеничний О.Л. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення судового засідання не надали. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно з ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до ст.\~270\~ЦК України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності і честі. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27 лютого 2009 року №1 роз`яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Під гідністю розуміється визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Згідно з ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Положеннями ст. 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №1\~від 27\~лютого 2009\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про захист\~гідності та\~честі фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної та\~юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Поширенням інформації є: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною є інформація, яка не відповідає дійсності, містить в собі неправдиві дані, викладена із перекрученням фактів. Негативна інформація поширена про особу вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Також вказаною постановою передбачено, що образа це умисне приниження честі й гідності особи, виражене в непристойній формі, зневажливе висловлювання, що спрямоване проти кого-небудь і викликають у нього почуття гіркоти, душевного болю. Це вживання інвективної (різкої, лайливої) лексики, застосування непристойних жестів, міміки, тощо. Судом встановлено, що 09.11.2020 позивач [PERSON] звернулась до кваліфікаційної-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області (далі КДКА Полтавської області) відносно відповідача [PERSON] , яка є адвокатом, у зв`язку з порушенням останньою вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правил адвокатської етики. 08.02.2021 рішенням про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення, що винесене КДКА Полтавської області, притягнено [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк 3 місяці з 08.02.2021 по 08.05.2021. Так з вищезазначеного рішення КДКА Полтавської області вбачається, що [PERSON] 23.10.2020 у власних справах прийшла на прийом до адвоката у юридичну консультацію по [ADDRESS] , біля вхідних дверей її перестріла адвокат Лисенко Ж.О., яка запитала: «Ви до кого?». Почувши відповідь, що до адвоката, сказала: «Зрозуміло, що не до кравчині, ще раз питаю до кого саме?!». Перепитала адвоката про те, чи в юридичній консультації діє пропускний режим. У відповідь адвокат [PERSON] у брутальній формі, без будь-якої на те причини, використовуючи нецензурну лексику почала зухвало, зневажливо кричати. З десяток разів послала її «кудись подалі». Окрім того, як вбачається зі змісту скарги позивача, поданої до кваліфікаційної-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області, позивач вказує на те, що відповідач [PERSON] висловлювалась на її адресу у брутальній формі в присутності сторонніх осіб. Дані обставини відповідачем не спростовані, будь-яких доказів на їх спростування суду не надано. У відзиві відповідач для з`ясування обставин справи просить викликати свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою від 02.08.2021 викликано зазначених відповідачем свідків, однак останні за викликом не з`явились, причини неявки суду не повідомили, відповідач не забезпечила їх явку в судові засідання, що були призначені на 02.09.2021, 08.11.2021, 04.03.2022 та 07.04.2022. Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що висловлювання відповідача [PERSON] на адресу позивачки у присутності сторонніх осіб було вчинено у брутальній та принизливій для неї формі, а тому вказані висловлювання слід визнати як образливі, та такі, що принижують честь та гідність позивачки [PERSON] . Згідно зі ст.\~19\~Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу ч. 1 ст.\~34\~Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у ст. 16, 277\~ЦК України (п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Тобто з наведеного вбачається, що примусове вибачення, як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації не передбачено ст. 16, 277 ЦК України, в зв`язку з чим позов в частині зобов`язання відповідача вибачитись перед позивачем задоволенню не підлягає. Що стосується позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то суд дійшов таких висновків. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини Згідно з положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано роз`яснення, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що згідно довідки МСЕК серії АВ №0015499 позивач [PERSON] є інвалідом 2 групи. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 11.02.2021 [PERSON] зверталась до невролога, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) від 23.04.2021 [PERSON] перебуває на обліку у сімейного лікаря КНМП «ЦПМСД №3». Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності докази, що надані сторонами, похилий вік та стан здоров`я позивача, суд дійшов висновку, що дії відповідача [PERSON] , які виразились у висловлюванні на адресу позивачки [PERSON] у брутальній та принизливій для неї формі, в присутності сторонніх осіб, негативно вплинули на життя позивача, в результаті чого останній завдано моральну шкоду. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує в сукупності негативні наслідки, які настали для позивачки, характер та обсяг її страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнала позивачка, ступінь вини відповідача, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, який зазнав змін внаслідок дій відповідача, що принижують честь та гідність позивача, які є предметом судового розгляду, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 2 000 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial