Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

26 листопада 2021 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник- адвокат Касьян М.С., звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказав, що квартира [ADDRESS] не є приватизованою, він та відповідач зареєстровані у спірній квартирі. Відповідач [PERSON] у 2010 році залишила спірне житлове приміщення, забравши свої речі, та виїхала на проживання до Російської Федерації де отримала громадянство, і повертатися жити в Україну не планує, спірним житлом не цікавиться та в ньому не з`являється. Позивач самостійно сплачує вартість всіх комунальних послуг, тому вимушений звернутися з даним позовом до суду. 15 грудня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 10 січня 2022 року, яке в подальшому було неодноразово відкладено. Позивач [PERSON] , представник позивача- адвокат Касьян М.С. в судове засідання не з`явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав викладених в ньому, в разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, заяв про відкладення розгляду справи суду не надала, в зв`язку з чим за згодою представника позивача судом розглянуто справу в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріли справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 54,72 кв.м., житловою площею 41,91 кв.м., є неприватизованою, особовий рахунок за вказаною квартирою відкрито на [PERSON] , що підтверджується копією особового рахунку (а.с.14). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 03 вересня 2021 року (а.с.10). Позивач [PERSON] є сином відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 29 квітня 1982 року (а.с.9). Як вбачається з довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної у місті ради за №14879 від 17.09.2021, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відсутність відповідача у спірному житлі підтверджується Актом, складеним мешканцями будинку [ADDRESS] , та затвердженому директором ТОВ «Житлокомцентр», згідно якого встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 2010 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Згідно довіреності від 23.10.2020 відповідач [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником і компетентних органах міста Кривий Ріг, зокрема щодо зняття її з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] (а.с.47). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до статті 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до статті 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Таким чином право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку. Статтею 9 ЖК Української РСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи. Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Із урахуванням положень ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 64, 65, 71, 72 ЖК Української РСР, враховуючи те, що особа, яка на законних підставах вселилися в жиле приміщення як член сім`ї наймача та зареєстрована у ньому, набула рівного права із наймачем на користування жилим приміщенням, несе тягар його утримання, така особа має право на звернення до суду захистом своїх прав, зокрема і з позовом про визнання іншої особи (зокрема й наймача) такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, який викладений у постанові від 20 вересня 2021 року, прийнятої у справі №200/17337/17. Таким чином, враховуючи факт, що позивач правомірно вселився в спірне житлове приміщення, як член сім`ї наймача, зареєстрований у ньому, самостійно несе тягар йог утримання, під час розгляду справи підтверджений факт відсутності відповідача у спірному житлі понад шість місяців без поважних причин, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування цим житлом, та право позивача, як порушене, підлягає захисту в судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 908 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved