Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

24 січня 2022 року АТ «Кредобанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду 09 березня 2022 року відкрито провадження по справі. Представник позивача - АТ «Кредобанк» звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про отримання судової повістки, причину неявки відповідач суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 08 квітня 2022 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що 06.12.2018 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено договір № CL-153853, згідно якого Банк зобов`язався надати позивачу кредит на поточні потреби в сумі 100000 грн. строком до 05 грудня 2023 р., а позичальник зобов`язався повністю повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами та інші платежі в строк та на умовах, вказаних цим Кредитними договором. Згідно розрахунку АТ «Кредобанк» прострочена сума заборгованості [PERSON] станом на 22.11.2021 р. становить 120521,28 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 82681,69 грн.; заборгованості за відсотками - 37839,59 грн. Згідно з ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язання по кредитному договору, за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права АТ «Кредобанк», тому позов слід задовольнити в межах заявлених позовних вимог. Розглядаючи позовні вимоги в частині понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідно до п. 4.4.1 та п.4.4.2 договору про надання правової допомоги від 1 вересня 2021 року клієнт має сплатити гонорар у фіксованих сумах за наступні дії, зокрема за представництво в судовому засіданні суду першої інстанції за весь процес - 500 грн, за отримання рішення суду - 500 грн та інше. Поміж тим, представник банку, зокрема адвокат, не брав участі в розгляді справи, судове засідання проведено без участі сторін. Також відповідно до ч.5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, не були присутніми в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. За ч.11 названої статті у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення. За наведених обставин суд не вбачає правових підстав для стягнення гонорару за представництво в суді першої інстанції та отримання рішення суду, оскільки останнє вданому випадку направляється судом на адресу позивача та відповідача. Відповідно до п.3 ч.2, ч.13 ст.141 ЦПК України суд вирішує розподіл судових витрат. Позовні вимоги задоволені на 99,27% (із заявлених 137098,74 грн. стягнуто 136098,74 грн.), отже витрати на судовий збір мають бути стягнуті з відповідача у розмірі 99,27% від суми сплаченого судового збору в розмірі 2270 грн., що становить 2253,43 грн.

Outcome: partial