Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] та просить суд змінити розмір аліментів, які щомісячно стягуються з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] в розмірі 5000 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В Шевченківському районному суді м.Львова перебуває на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08.09.2017 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1000 грн.(одна тисяча грн.) до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з дня подачі позову - з 03 травня 2017 р. На даний час її матеріальний стан погіршився. Вказала, що син проживає із нею, тому фактично, її вихованням і утриманням займається вона. Оскільки витрати на утримання дитини збільшились не тільки на харчування та купівлю самого необхідного, але і для розумового та фізичного розвитку дитини, вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Відповідач не скористався правом подання письмового відзиву на позовну заяву. Ухвалою від 21.02.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не прибула, однак 08.04.2022 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить збільшити розмір аліментів до 2500 гривень щомісячно. Відповідач в судове засідання не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, заяв про відкладення не подавав. Оскільки, в сторонами подано докази на підставі яких ґрунтуються позовні вимоги на заперечення, сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів та скористалися правом подачі відзиву на позовну заяву, суд дійшов переконання про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов такого. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Відповідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що сторони по справі подружжя, шлюб між ними зареєстрований 29.01.2013 року Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис 14 /арк.спр.6/. У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] /арк.спр.7/. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 08.09.2017 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1000 грн. (одна тисяча грн.) до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з дня подачі позову - з 03 травня 2017 р. У відповідності до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів з врахуванням положень ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що суд враховує при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Таким чином, при визначенні в новому розмірі аліментів, суд враховує законодавчо визначені положення закону, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а матеріальне становище позивача - син проживає разом з матір`ю та перебуває на утриманні матері, матеріальне становище платника аліментів, який працездатний, обов`язок батьків рівною мірою утримувати дитину, а відтак суд прийшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти у твердому грошовому виді у розмірі 2500 гривень, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки суд прийшов переконання, щодо збільшення розміру аліментів, то стягнення аліментів [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1000 грн.(одна тисяча грн.), до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з дня подачі позову - з 03 травня 2017 р., справа №466/3057/17 припинити. Разом з тим, суд роз`яснює, що у відповідності до ст.193 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в доход держави в сумі 992,40 гривень.

Outcome: approved