Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

покликаючись на незаконність наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 26 липня 2017 року №242-к "Про припинення трудового договору та звільнення з посади [PERSON] " та незаконність його звільнення, позивач у поданій до суду 28 липня 2017 року позовній заяві, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 02 жовтня 2017 року, просить визнати зазначений наказ неправомірним, скасувати даний наказ та поновити його на посаді директора ДП "Клеванське лісове господарство", стягнути з ДП "Клеванське лісове господарство" на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. У поданих до суду запереченнях на позовну заяву відповідач 1 заперечує проти позовних вимог, вважає їх такими, що не підлягають до задоволення, просить відмовити\~позивачу у\~задоволенні позовних\~вимог повністю. Вважає оскаржуваний наказ законним та обґрунтованим, винесений на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стверджує, що при укладанні контракту закон надає право сторонам установлювати підвищену відповідальність особи й додаткові підстави для розірвання контракту. Покликається на акт перевірки ДП "Клеванське лісове господарство" щодо дотримання чинного законодавства з питань заготівлі, обліку, переміщення, реалізації деревини і виробів з неї та окремих питань фінансово-господарської діяльності від 24 червня 2017 року, в якому відображено ряд як фінансових, так і нефінансових порушень та недоліків, які виникли в результаті недостатнього рівня контролю зі сторони позивача. Вважає, що позивач в порушення положень контракту не забезпечив розроблення і здійснення заходів з належної організації роботи підприємства стосовно запобігання порушення лісового законодавства, чим одноразово грубо порушив свої трудові обов`язки, що стало підставою для припинення трудового договору, а умови укладеного сторонами контракту не передбачають застосування до позивача будь яких заходів дисциплінарного чи громадського стягнення перед його розірванням. Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву стверджує, що позовні вимоги є повністю безпідставними, просить відмовити у їх задоволенні. Стверджує, що трудова книжка позивача знаходилася на підприємстві, відтак сам позивач як директор підприємства був відповідальним за вчасне проведення розрахунків та видачу трудової книжки. Заперечує доводи позивача про ненаведення формулювання причин звільнення. Зазначає, що факт заподіяння збитків підприємству підтверджується долученим до матеріалів справи актом перевірки та поясненнями самого позивача. Вважає, що має місце факт відсутності контролю позивача за процесами на підприємстві протягом тривалого часу. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рівненське обласне управління лісового та мисливського господарства у поданому до суду клопотанні заперечує проти заявлених позовних вимог. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 27 березня 2020 року позов задоволено частково, визнано незаконним та скасовано наказ №242-к від 26.07.2017 р. "Про припинення трудового договору та звільнення з посади [PERSON] ", відмовлено в задоволенні позовних вимог про поновлення на посаді директора Державного підприємства "Клеванське лісове господарство", вирішено вважати [PERSON] звільненим із займаної посади з підстав, передбачених п.2 ч. 1\~ст.36 КЗпП України\~у зв`язку із закінченням строку дії контракту з 29 жовтня 2019 р., стягнуто з Державного підприємства "Клеванське лісове господарство" на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 липня 2017 року по 29 жовтня 2019 року в розмірі 569\~415,42 грн., стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., в решті позовних вимог\~відмовлено. Постановою Рівненського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 березня 2020 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 14 квітня 2021 року рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 березня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 07 травня 2021 року справа надійшла до Рівненського районного суду Рівненської області на новий розгляд. Представник третьої особи Дзюбук Д.В. у поданому до суду клопотанні просить розгляд справи проводити без його участі. Зважаючи на те, що учасників справи відповідно до ст.ст.128-130\~ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, їх явку не визнано обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у відсутність представника третьої сторони. Представник позивача адвокат Лук`янова М.Л. у судовому засіданні позов підтримує в повному обсязі. Зазначає, що в кінці кожного розділу акту вказані конкретні особи, які винні за виявлені порушення, у жодному порушенні не вказано, що винен директор, порушення носять систематичний характер, акт перевірки до відома позивача доведений не був, йому надали лише перелік питань, на які [PERSON] мав надати пояснення по переліку недоліків, що ним і було зроблено. Стверджує, що позивача звільнили за одноразове грубе порушення, чого не встановлено актом перевірки, а встановлена систематичність, при цьому Рівненська райдержадміністрація не дала згоди на звільнення позивача. Вважає, що позивач як керівник виконав всі вимоги для продовження контракту, акт свідчить, що підприємство працює ефективно, 17 працівників допустили порушення і всі вони притягнуті до відповідальності, ніхто з них цього не оскаржував, наказ про звільнення не відповідає акту, на підставі якого він був виданий. Висновок про вину директора є необґрунтованим, а твердження про вину позивача базується на припущеннях, які можуть настати чи не настати. Висновки в наказі №290 від 18 липня 2017 року невмотивовані, наказ не містить мотивів, внаслідок яких відповідач дійшов висновків про вину саме позивача, крім того наказ №290 не відповідає висновкам комісії у складі 13 осіб, які підписали акт, а тому цей наказ також є незаконним. У суді представник відповідача 1 адвокат Гладка О.В. позов не визнає. Зазначає, що позивач погодився з умовами контракту про свою підвищену відповідальність, всі накази підписує керівник, тому саме він за все і відповідає, директор несе повну відповідальність, а виявлених порушень так багато, що були підстави для порушення кримінальної справи. Стверджує, що для звільнення позивача за контрактом не потрібно встановлення вини, як це передбачено Кодексом законів про працю України, не є обов`язковим і погодження звільнення від Рівненської райдержадміністрації, раніше позивач до відповідальності не притягувався, тому і звільнений за одноразове грубе порушення. Представник відповідача 2 Білоус В.В. зазначив, що позивач допустив величезну кількість порушень, згідно рішення суду позивачу сплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, а він знову подав позов. Просить відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши їх пояснення, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою. Як встановлено судом, 30 жовтня 2014 року між Державним агентством лісових ресурсів України та [PERSON] укладено контракт на термін з 30 жовтня 2014 року по 29 жовтня 2019 року. Згідно з п.6 контракту керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань, передбачених законодавством, статутом чи положенням про об`єднання, підприємство, установу, організацію та цим контрактом. До обов`язків керівника входить, зокрема, забезпечення виконання показників ефективності використання державного майна і прибутку, надання своєчасної і достовірної звітності підприємства у встановленому порядку, забезпечення ефективного використання та збереження лісосировинних ресурсів, основних фондів, майна, коштів, інших матеріальних цінностей, що перебувають у повному господарському віданні підприємства, дотримання режиму економії ресурсів. В ДП "Клеванське лісове господарство" комісією проведена перевірка щодо дотримання чинного законодавства з питань заготівлі, обліку, переміщення, реалізації деревини і виробів з неї та окремих питань фінансово-господарської діяльності за період діяльності з 01 січня 2016 року по 01 червня 2017 року, що підтверджується актом перевірки від 24 червня 2017 року. Згідно даного акту перевірки відповідальними особами за діяльність підприємства у періоді, який перевірявся, були: директор (позивач), головний лісничий, головний інженер, головний бухгалтер, головний економіст, головний механік. Серед порушень та недоліків, виявлених в результаті перевірки, в акті зафіксовано, що ДП "Клеванське лісове господарство" не видає наказ для проведення оглядів місць заготівлі деревини, порушення огляду місця заготівлі деревини на рубках формування і оздоровлення лісів, нескладення зведених даних за результатами такого огляду, порушення маркування сортиментів продукції, порушення формування штатного розпису підприємства, переплату коштів працівникам за надання відпусток, заборгованість з основних відпусток, безпідставна виплата коштів працівникам, несвоєчасне погашення заборгованості перед робітниками, порушення в оформленні наказів підприємства з основної діяльності та наказів з особового складу, встановлено візування юрисконсультом не всіх проектів наказів та договорів. При цьому, актом перевірки встановлено, що: - порушення та недоліки у сфері дотримання підприємством чинних нормативно-правових актів при веденні лісового господарства, охороні і захисту лісів виникли в результаті недостатнього рівня контролю зі сторони головного лісничого; - порушення та недоліки у сфері дотримання підприємством чинних нормативно-правових актів з питань використання деревних лісових ресурсів виникли в результаті недостатнього рівня контролю зі сторони головного інженера; - порушення при наданні відпусток виникли в результаті недостатнього контролю зі сторони старшого інспектора з кадрів; - невірно нарахована зарплата є результатом недостатнього контролю провідного економіста та бухгалтерської служби; - порушення, що полягали у відсутності візування окремих проектів наказів та договорів, відсутності на підприємстві власної номенклатури справ та інструкції з діловодства виникли в результаті недостатнього рівня контролю зі сторони юрисконсульта. За результатами перевірки державних підприємств, у тому числі ДП "Клеванський лісгосп", Державним агентством лісових ресурсів України прийнято наказ від 18 липня 2017 року № 290, який зазначений однією з підстав прийняття оскаржуваного наказу про звільнення позивача. У наказі Держлісагенства від 18 липня 2017 року № 290 "Про результати перевірки державних підприємств, які координуються Рівненським обласним управлінням лісового та мисливського господарства" вказано, що сума фінансових порушень, виявлених під час проведення перевірки у ДП "Клеванський лісгосп" складає 118,6 тис. грн., встановлено 7 випадків безпідставного нарахування та виплати заробітної плати, відпускних, премій на суму 24,8 тис. грн., виявлено 5 випадків нестач лісопродукції та готової продукції переробки деревини на суму 29,9 тис. грн., 19 випадків порушень нормативно-правових актів з питань відведення лісосічного фонду, заготівлі, обліку, переміщення, реалізації деревини і виробів з неї, ДП "Клеванський лісгосп" проводило лісокористування в обсягах, що перевищують щорічну зміну запасу, відмічено випадки заниження діаметрів сортиментів, у 109 працівників підприємства станом на 01 червня 2017 року є заборгованість із використання щорічних відпусток. За змістом наказу Держлісагенства від 18 липня 2017 року № 290 позивач не виконує обов`язки, визначені ч.6, 17 п.10 контракту. Водночас даним наказом встановлено, що позивачем видано наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності 17 посадових осіб ДП "Клеванський лісгосп", винних у допушенні недоліків та порушень та наказано підготувати проект наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності шляхом розірвання контракту відповідно до п.п."б" п.26 контракту. Листом від 24 липня 2017 року №вих-2859/01-56/17 Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області надіслала Державному агентству лісових ресурсів України картку про вмотивовану відмову щодо звільнення [PERSON] з посади директора ДП "Клеванське лісове господарство" Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства. Згідно з наказом заступника голови Державного агентства лісових ресурсів України №242-к від 26 липня 2017 року припинено трудовий договір з позивачем та звільнено його з посади директора ДП "Клеванське лісове господарство", яке координується Рівненським обласним управлінням лісового та мисливського господарства 26 липня 2017 року з підстав передбачених підпунктом "б" пункту 26 контракту за одноразове грубе порушення керівником законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом за п.8 ч.1 ст.36 КЗпП. Підставою для звільнення [PERSON] за п.8 ч.1 ст.36 КЗпП зазначено п.п."б" п.26 контракту, а саме одноразове грубе порушення керівником законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом. Умовами п.п."б" п.26 контракту передбачено: керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії: у разі одноразового грубого порушення Керівником законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачено штрафи тощо). Права та обов`язки керівника визначені в розділі 2 контракту. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (ч.1, ч.6 ст.43 Конституції України). Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Ст.4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (ч.3 ст.21 КЗпП України). Згідно з п.8 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема підстави, що передбачені контрактом. Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року №203 "Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності" оплата праці та матеріальне забезпечення керівника підприємства визначаються у контракті, провадяться за рахунок коштів підприємства і встановлюються у прямій залежності від результатів виробничо-господарської діяльності підприємства. Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу розраховується, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків. Скасовуючи рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 березня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року у даній справі, Верховний Суд зазначив, що при частковому задоволенні позовних вимог суди: не врахували висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права; не звернули увагу, що слід розмежовувати звільнення на підставі п.8 ч.1 ст.36 КЗпП та п.1 ч.1 ст.41 КЗпП; не встановили, чи належно виконувались позивачем обов`язки, які передбачені контрактом та чи існують підстави для застосування п.8 ч.1 ст.36 КЗпП. Як вбачається із змісту оскаржуваного наказу трудовий договір з позивачем припинено за одноразове грубе порушення керівником законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом за п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України. При цьому, згідно акту перевірки відповідальними особами за діяльність підприємства у періоді, який перевірявся, окрім позивача, також були: головний лісничий, головний інженер, головний бухгалтер, головний економіст, головний механік. Актом перевірки встановлено, що зазначені у розділі 1 акту порушення та недоліки виникли в результаті недостатнього рівня контролю зі сторони головного лісничого, у розділі 3 - зі сторони головного інженера, порушення при наданні відпусток виникли в результаті недостатнього контролю зі сторони старшого інспектора з кадрів, невірно нарахована зарплата - в результаті недостатнього контролю провідного економіста та бухгалтерської служби, порушення, що полягали у відсутності візування окремих проектів наказів та договорів, відсутності на підприємстві власної номенклатури справ та інструкції з діловодства виникли в результаті недостатнього рівня контролю зі сторони юрисконсульта. Відтак, за результатами дослідження акту перевірки судом встановлено, що діяльність вищевказаних посадових осіб перевірялась одночасно із діяльністю позивача та за результатами перевірки встановлено, якими саме конкретно посадовими особами було допущено порушення та недоліки, що виникли в результаті недостатнього рівня контролю. При цьому, акт перевірки не містить жодних відомостей про порушення та недоліки, які виникли саме результаті неналежного виконання обов`язків безпосередньо позивачем. Зазначені обставини вказують на невідповідність оскаржуваного наказу акту перевірки, який не містить належних доказів одноразового грубого порушення позивачем законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом. Наказ Держлісагенства № 290 від 18 липня 2017 року, прийнятий за результатами перевірки, яким встанолено вину позивача, також не відповідає висновкам, наведеним в акті перевірки, яким такої вини позивача не встановлено. Таким чином, неналежне виконання позивачем обов`язків, які передбачені контрактом, не підверджуються матеріалами цивільної справи, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав відповідачем 1 для застосування відносно позивача п.8 ч.1 ст.36 КЗпП. Оскільки підстав припиняти трудові відносини з позивачем за п.8 ч.1 ст.36 КЗпП у відповідача 1 не існувало, оскаржуваний наказ від 26 липня 2017 року №242-к "Про припинення трудового договору та звільнення з посади [PERSON] " є незаконним та підлягає скасуванню. Враховуючи те, що наявними у справі доказами не доведено наявність підстав для припинення трудового договору з позивачем, а відтак встановлено безпідставність звільнення позивача, суд не враховує висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №170/226/16-ц, від 08 жовтня 2018 року у справі №591/1256/17 та від 17 квітня 2019 року у справі №235/774/18, оскільки фактичні обставини у зазначених справах та у даній справі, що розглядається судом, є різними. Щодо позовної\~вимоги про\~поновлення позивача\~на посаді\~директора ДП\~"Клеванське\~лісове господарство"\~суд зазначає,\~що у зв`язку із закінченням контракту відповідача 1 з позивачем 29 жовтня 2019 року останній не підлягає поновленню на посаді, а тому у задоволенні вказаної позовної вимоги належить відмовити. При цьому, суд зазначає, що незаконне дострокове розірвання контракту з позивачем з ініціативи роботодавця та закінчення контракту на момент розгляду даної справи судом, дає підстави вважати [PERSON] таким, що звільнений з посади директора Державного підприємства "Клеванське лісове господарство" з підстав, передбачених п.2 ч. 1 ст.36 КЗпП України, у зв`язку із закінченням терміну дії контракту з 29 жовтня 2019 року. Щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, суд вважає її такою, що підлягає задоволенню, оскільки позивача звільнено із займаної посади незаконно. Оскільки нарахування і виплата заробітної плати позивачу здійснювалось відповідачем 2, то з ДП "Клеванське лісове господарство" належить стягнути на користь позивача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення і до закінчення строку дії контракту, тобто до 29 жовтня 2019 року. Судом встановлено, що позивача звільнено з роботи з 26 липня 2017 року, а тому періодом для розрахунку середнього заробітку є період з дня звільнення - 26 липня 2017 року до дня закінчення контракту - 29 жовтня 2019 року. Останні два календарні місяці\~роботи: травень та червень 2017 року. При визначенні розміру середнього заробітку позивача суд враховує довідку № 99 від 14 вересня 2017 року (а.с.190 т.1), видану ДП "Клеванський лісгосп", згідно якої встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача із розрахунку за травень-червень 2017 року становить 1 004 грн. 26 коп. Оскільки робочих днів у 2017 році\~\~-\~\~111, робочих днів у 2018 році -\~\~250, робочих днів у 2019 році 206, відтак час затримки виплати заробітної плати становить 567 днів, а тому середній заробіток, який належить стягнути на користь позивача за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 липня 2017 року по 29 жовтня 2019 року складає 569\~415 грн. 42 коп. (1004,26 х 567). З огляду на зазначене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи те, що у матеріалах даної справи наявна постанова про закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №570/3141/17, виданого Рівненським районним судом Рівненської області 17 вересня 2020 року про стягнення 640 грн. судового збору у зв`язку з фактичним виконанням рішення у повному обсязі, суд не стягує вказану суму судового збору з ДП "Клеванський лісгосп" на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved