Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

АТ «Альфа Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про звільнення майна з-під арешту. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є AT «Альфа-Банк». Правонаступниитво щодо майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» виникає у AT «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів AT «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк» , а саме з 15 жовтня 2019 року. Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (кредитор) та громадянин України [PERSON] (позичальник) уклали договір кредиту № 600/07-042. Також було укладено Іпотечний договір, відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартира. Загальна площа (кв.м): 52.5, житлова площа (кв.м): 41.9, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неможливістю виконання умов за Кредитним договором та значної заборгованості [PERSON] , Позивач був змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. 19.10.2021 року право власності на майно було зареєстроване за AT «Альфа-Банк», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, Позивачу стало відомо, що реалізувати заставне майно на даний час неможливо, оскільки постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 45400955, виданий 31.01.2015, видавник: Галицький відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції накладено арешт на нерухоме майно Відповідача та заборона на його відчуження. У зв`язку з цим просить суд задоволити позов та скасувати вказане обтяження. Ухвалою суду від 19 січня 2022 року провадження у справі відкрито та вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача надіслав до суду заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати без його участі. Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися. Належним чином повідомлені про час, дату та місце слухання справи. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є AT «Альфа-Банк» . Правонаступниитво щодо майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» виникає у AT «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів AT «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року. Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (Кредитор) та громадянин України [PERSON] (Позичальник) уклали договір кредиту № 600/07-042 (Кредитний договір) (а.с.7-12). Також укладено Іпотечний договір, відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартира. Загальна площа (кв.м): 52.5, житлова площа (кв.м): 41.9, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-18). У зв`язку з неможливістю виконання умов за Кредитним договором та значної заборгованості [PERSON] , Позивач був змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. 19.10.2021 року право власності на майно було зареєстроване за AT «Альфа - Банк», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.19-22). Однак, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 45400955, виданий 31.01.2015, видавник: Галицький відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, накладено арешт на нерухоме майно Відповідача із забороною на його відчуження. Позивач зазначає, що внаслідок винесення вищезазначеної постанови про арешт порушено права Позивача як власника відповідного майна. Відповідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦКУ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 1 ст. 317 ЦКУ зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також, відповідно до ч. 1,2 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Непорушність права власності регулюється ст. 321 Цивільного кодексу України та зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, відповідно до ч. 1,2 ст. 386 ЦКУ держава забезпечує рівний захист прав усі суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦКУ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інишх-фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Також ч. 1 ст. 59 цього закону визначає, що особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установ, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Аналогічний висновок міститься в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року. Таким чином, враховуючи характер, суть та підстави заявлених позивачем вимог, норми права, якими вони регулюються, оскільки є достатні правові підстави щодо усунення перешкод в здійсненні Позивачем права власності на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що накладене обтяження порушує права Позивача як власника відповідного майна. Відтак позовні вимоги є обґрунтованими, а тому суд вбачає підстави для їх задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2270 гривень.

Outcome: approved