Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 28.04.2018 Бориславським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, актовий запис №44. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище [PERSON] . Ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі - в розмірі 4000 грн щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини такого віку, до досягнення дочкою повноліття. Судові витрати у вигляді сплаченого нею судового збору покласти на відповідача. В обґрунтування позову посилається на те, що в шлюбі не проживають давно, сім`я між ними фактично розпалась, вони стали чужими людьми, миритися не бажають і обоє прийшли до висновку, що їм необхідно розлучитись. Причиною розпаду сім`ї стало те, що відповідач з самого початку їхнього сімейного життя погано до неї ставився, не цікавився вихованням дитини, не поважав її як свою дружину, сім`ю матеріально не забезпечував. Часто влаштовував сварки. Така поведінка відповідача привела до того, що вона перестала його любити і поважати. Вже тривалий час вони не підтримують стосунків. Крім цього, в частині обґрунтування позову щодо стягнення аліментів позивач зазначила, що малолітня дитина сторін проживає з нею, та перебуває на її утриманні. Відповідач дитиною не цікавиться, матеріально допомагає, але сумою недостатньою для утримання дитини до 2000 гривень в місяць. Ця домовленість є усною, а отже цю виплату слід вважати як добру волю самого відповідача. Окрім того, позивачка вважає, що дана сума є недостатньою для утримання їхньої дочки. Вона доглядає за дочкою сама, не має змоги самостійно в достатній мірі отримувати кошти на утримання дитини. Враховуючи вартість такого утримання, вартість продуктів харчування для дітей, вартість одягу та взуття для дітей, а також необхідність нести додаткові витрати на освіту та розвиток дитини, вважає, що достатнім та розумним розміром аліментів буде 4000 гривень. Позивачка працює касиром в магазині ТзОВ «Рітейл Україна», її заробіток невеликий, тому важко одній утримувати дитину, яка підростає і відповідно, потребує ще більших витрат. У зв`язку з розглядом справи позивач понесла витрати у вигляді сплати судового збору, який просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 07 квітня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, дала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов про розірвння шлюбу визнав повністю. Щодо позовних вимог про стягнення коштів на утримання дитини (аліментів) зазначив, що позовні вимоги визнає частково, пояснив, що від надає матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно, погоджується на стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 2500 грн щомісячно. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та\~особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.\~56\~СК України). Як встановлено\~судом,\~шлюб між\~сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 28 квітня 2018 року Бориславським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №44, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.04.2018. Подружжя має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка на цей час проживає з позивачкою. Суд установив, що перебування сторін у шлюбі є формальним, примирення не можливе. Сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, остаточно припинили шлюбно-сімейні стосунки. Причиною розпаду сім`ї стало те, що відповідач з самого початку сімейного життя погано ставився до позивачки, не поважав її як свою дружину. Сторони фактично перестали бути сім`єю. На даний час між ними немає взаємної любові та поваги. Суд враховує ту обставину, що в сторін є малолітня дитина, проте з огляду на вищенаведені обставини справи, розцінює як таку, що не перешкоджає прийняттю рішення про розірвання шлюбу. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно, та її збереження за таких обставин суперечило б інтересам сторін та їхньої малолітньої дитини. Відповідно до ч.4 ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] позову про розірвання шлюбу не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позовних вимог і доходить висновку про задоволення позову в цій частині. Суд,\~вирішуючи питання\~про розірвання\~шлюбу,\~вважає за\~необхідне на\~підставі ст.113Сімейного\~кодексу України з`ясувати прізвище позивачки після розірвання шлюбу. Позивач заявила клопотання про залишення їй прізвища, яке вона отримала після реєстрації шлюбу. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів суд зазначає таке. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей регулюються ст. ст. 180, 181 ч. 3, 182 ч.1, ч.2 Сімейного кодексу України, відповідно до яких: батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд установив, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Малолітня дитина сторін проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Отже, обов`язок батьків з утримання дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати дітей є безумовним. Згідно з ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з положеннями Конвенції про права дитини, ч.7, ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Суд також\~враховує висновок\~Верховного Суду,\~викладений у\~постанові від\~25\~вересня 2019\~року у\~справі №\~755/14148/18,\~провадження 61-11325св19:\~факт відсутності\~у батька\~або матері\~можливості надавати\~дитині відповідного\~розміру утримання\~не фігурує\~в переліку\~обставин,\~які враховуються\~судом при\~визначенні розмірів\~аліментів.\~Ця обставина\~не звільняє\~батьків від\~обов`язку\~по утриманню дитини. Враховуючи вимоги\~розумності та\~справедливості,\~суд дійшов\~висновку,\~що розмір\~аліментів по\~2500\~грн на\~дитину щомісячно,\~є таким,\~що дозволить\~на цей\~час забезпечити\~матеріальне утримання\~дитини,оскільки такий розмір є більшим від половини визначеного законом прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку. При цьому, враховуючи положення Сімейного кодексу України, беручи до уваги також обов`язок позивачки утримувати дитину, суд вважає, що кожен з батьків повинен брати участь в утриманні дитини в рівних частинах. Позивач не змогла довести свої вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача саме в розмірі по 4000 грн на дитину щомісячно, не подала суду достатніх доказів про обсяг коштів, які витрачаються щомісячно на утримання дитини, та про можливість відповідача здійснювати сплату аліментів у такому розмірі. Суд вважає, що розмір аліментів, про стягнення яких просить позивач, є завищеним. Крім цього, позивач [PERSON] , погоджується на стягнення з відповідача у судовому порядку аліментів в розмірі 2500 грн щомісячно. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі по 2500 грн на дитину щомісячно, що відповідатиме інтересам дитини, починаючи з дня звернення позивачки з позовом до суду (21.02.2022) і до повноліття дитини. Також суд\~зазначає,\~що розмір\~аліментів не є сталою величиною та може бути змінений відповідно до ч.1 ст.192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо вирішення питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. При зверненні до суду з позовом позивачем було оплачено судовий збір у частині позовної вимоги про розірвання шлюбу в розмірі 992,40 грн. На підставі ч.1 ст.142\~ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, що підлягав сплаті при поданні позову, що становить 496,20 грн, а решта судового збору в розмірі 496,20 грн, сплаченого згідно з квитанцією №71 від 21.02.2022 (сплачено у Львівському РУ ТВБВ 10013/080), підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Крім цього, згідно з пунктом 3 частини першої статті 5\~Закону України\~ «Про\~судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів. Таким чином, згідно зі ст. 141 ЦПК України,\~оскільки суд\~дійшов висновку\~про часткове\~задоволення позову\~в частині\~стягнення аліментів,\~ на\~відповідача покладаються судові витрати за подання позовної заяви щодо стягнення аліментів у сумі 992,40 грн, що підлягають стягненню в дохід державного бюджету України.

Outcome: partial