Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Тернопільська міська рада про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зняття їх з реєстрації за вказаною адресою, посилаючись на те, що він разом із сім`єю в складі трьох осіб, на підставі ордеру №15, виданого згідно графіку переселення (протокол №36 від 20.11.2001 року), проживав у квартирі [ADDRESS] . Дана квартира не приватизована та належить до державного житлового фонду. У 2010 році, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, шлюб між позивачем та [PERSON] - розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка [PERSON] разом із дочкою [PERSON] , переїхали в іншу квартиру для окремого проживання. 30 серпня 2012 року [PERSON] придбала собі квартиру за адресою: [ADDRESS] , однак разом із дочкою залишаються зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг не надають. У квартирі немає особистих речей відповідачів, спірним житлом вони не цікавляться. Реєстрація [PERSON] та [PERSON] за даною адресою зумовлює для [PERSON] додаткові матеріальні затрати, попри те, що він являється особою з інвалідністю і єдиним його доходом є пенсія в розмірі 1 854,00 грн. в місяць. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відзиву на позов не подали. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає та проти їх задоволення не заперечує. Представник Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився та про причину неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. 17 березня 2022 року у даній справі проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив 26 серпня 2003 року [PERSON] , на підставі графіку переселення (протокол №36 від 20.11.2001 року), видано ордер №15, на житлову площу в гуртожитку по [ADDRESS] , площею 18 кв.м. із сім`є в складі трьох осіб. Як вбачається із довідки №1384/07-2, виданої 25.10.2021 року ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», згідно обліку технічної інвентаризації, станом на 29.12.2012 року, кімната [ADDRESS] в бюро не зареєстрована. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.10.2021 року, [PERSON] , на праві приватної власності належить трикімнатна квартира, по [ADDRESS] , загальною площею 84,8 кв.м., житловою 45,7 кв.м. Згідно довідки №35 від 21 жовтня 2021 р., виданої ОСББ «Обрій Тернопіль» у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до актів обстеження 06.09.2021 року та 10.10.2021 року, складених членами комісії ОСББ «Обрій Тернопіль 1» у квартирі за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] проживає один. Згідно акту №1 обстеження квартири від 18.02.2019 року, складеного комісією ОСББ «Лучаківського, 6» у квартирі за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , проживає без реєстрації її дочка - [PERSON] . Як вбачається із, наявних при матерілах справи, копій квитанцій, оплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , проводить [PERSON] . Згідно довідки про доходи №3102 1611 4954 0144, виданої 12.10.2021 року Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, [PERSON] отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1 854,00 грн. в місяць. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони є сусідами позивача у даній справі, а тому можуть ствердити, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але тривалий час не проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] , вже більше двадцяти років. Відповідачам у даній справі ніхто не чинив жодних перешкод у користуванні спірним житловим приміщенням. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Відповідно із частинами четвертою, п`ятою статті 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно вимог ст. 64 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК УРСР). Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява № 30856/03) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Суд оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, вважає, що [PERSON] та [PERSON] без поважних причин, не проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] , оскільки тривалий час не користуються ним, заяв у ОСББ «Обрій Тернопіль 1» про їх тимчасову відсутність та збереження за ними права користування спірним житлом - не подавали. [PERSON] та [PERSON] відсутні за місцем своєї реєстрації понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, що підтверджено наведеними та дослідженими судом доказами, а саме поясненнями свідків та складеними актами обстеження від 06.09.2021 року та 10.10.2021 року, а їх відсутність не пов`язана з поважними причинами, передбаченими вказаною статтею. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України. Таким чином, аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, шляхом визнання відповідачів що [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Місцем проживання особи визнається житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За вимог статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, у тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття зазначеної особи з реєстраційного обліку, а тому у задоволенні позовної вимоги про зняття [PERSON] та [PERSON] з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS] , слід відповити. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial