Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

05 лютого 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав по відношенню до доньки - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з відповідачем [PERSON] без реєстрації шлюбу вона перебувала у відносинах, в результаті яких, [INFO] у них народилась спільна донька [PERSON] . В зв`язку з тим, що попередній шлюб позивачки з [PERSON] було розірвано 25.06.2014 року, у відповідності до ч. 2 ст. 122 СК України їх з відповідачем донька була зареєстрована як [PERSON] , хоча насправді її біологічним батьком являється відповідач [PERSON] . Згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17.11.2016 року у справі № 686/19299/16-ц, яке набрало законної сили 29.11.2016 року, [PERSON] було визнано батьком [PERSON] , [INFO] , виключено із актового запису про народження доньки, відомості про [PERSON] , як її батька та змінено прізвище доньки з « [PERSON] » на « [PERSON] », а по-батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В зв`язку з тим, що відповідач з моменту народження дитини і до лютого 2019 року відбував покарання у вигляді позбавлення волі у Шепетівській виправній колонії № 98, а одразу після звільнення - був депортований у Республіку Молдова, дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 17.01.2020 року, довідками ДНЗ № 24 від 12.11.2019 року та 21.01.2020 року, довідкою про розмір отримуваної державної соціальної допомоги від 24.12.2019 року, відомостями з ДРФОПП ДПС України про суми виплачених доходів від 27.12.2019 року. З моменту народження дитини, відповідач жодним чином не допомагав [PERSON] в матеріальному утриманні дитини, тому вона була вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] . Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 03.08.2018 року у справі № 688/2297/18, яке набрало законної сили 18.09.2018 року, з відповідача на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] були присуджені аліменти в розмірі 1/4 частки його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 17 жовтня 2018 року постановою державного виконавця Шепетівського МРВ ДВС Дзядзін Н. було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Шепетівського міськрайонного суду № 688/2297/18 за № 57433541. Відповідно до довідки № 11828 від 18.01.2020 року заборгованість відповідача з аліментів за ВП №57433541 станом на 01.01.2020 року становить 16 164,00 грн. Згідно із довідкою ДУ «Шепетівська виправна колонія (№ 98)» № 5/4542 від 12.10.2018 року кінцевою датою строку відбування покарання відповідачем [PERSON] було 12 лютого 2019 року. В цей день, відповідача, як особливо небезпечного злочинця, було депортовано на його батьківщину у Республіку Молдову. З моменту народження доньки до свого звільнення з місць позбавлення волі, а також з моменту депортації на батьківщину і до сьогоднішнього дня, відповідач [PERSON] в силу свого характеру та способу життя, взагалі не цікавився донькою, не приймав та не приймає участі у її вихованні, матеріальному утриманні, що і стало підставою для звернення [PERSON] до суду. У зв`язку з наведеним, позивачка просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року по справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою суду від 27 травня 2021 року провадження у справі було зупинено до надходження відповіді на судове доручення про вручення судових документів та відібрання пояснень у [PERSON] від компетентних органів Республіки Молдова. Ухвалою суду від 05 листопада 2021 року провадження у справі було поновлено. Ухвалою суду від 01 грудня 2021 року до участі у справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки і піклування Хмельницької міської ради та зобов`язано його надати до суду висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . 24 березня 2022 року представник органу опіки і піклування Хмельницької міської ради надав до суду висновок від 23.03.2022 року № 673/01-31 щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно доньки - [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином згідно вимог чинного законодавства, у відповідності до вимог ст. 280 ч.1, 2 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, доказів поважності причин неявки в судове засідання не подав, як і не подав відзиву на позов. Тому суд відповідно до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, за згодою позивача, вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Представник третьої особи органу опіки і піклування Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явились, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наданні докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що [INFO] у позивачки [PERSON] народилась донька [PERSON] . В зв`язку з тим, що її попередній шлюб з [PERSON] було розірвано 25.06.2014 року, у відповідності до ч. 2 ст. 122 СК України - дитина, яка народжена до спливу 10 місяців після припинення шлюбу, походить від подружжя, донька позивачки була зареєстрована як [PERSON] , хоча насправді її біологічним батьком являється відповідач [PERSON] . У відповідності до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17.11.2016 року у справі № 686/19299/15-ц, яке набрало законної сили 29.11.2016 року, визнано [PERSON] батьком дитини [PERSON] [INFO] ; виключено з актового запису № 81 від 13 січня 2015 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому відомості про [PERSON] , як по батька [PERSON] [INFO] ; змінено прізвище дитини « [PERSON] » на « [PERSON] », та змінено по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] » в актовому записі про народження № 81 від 13.01.2015 року на [PERSON] та внесено відомості про батька дитини - [PERSON] [INFO] . На підставі вказаного судового рішення Ріянні 21 грудня 2016 року було видано повторне свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] , із зазначенням позивачки з відповідачем, як її батьків, у відповідності до актового запису № 81 від 13.01.2015 року, вчиненим Хмельницьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області. У зв`язку з тим, що відповідач з моменту народження дитини і до лютого 2019 року відбував покарання у вигляді позбавлення волі у Шепетівській виправній колонії № 98, а одразу після звільнення з колонії був депортований у Республіку Молдова, донька [PERSON] увесь час проживає виключно з матір`ю та перебуває на її повному утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 17.01.2020 року, довідками ДНЗ №24 від 12.11.2019 року та 21.01.2020 року, довідкою про розмір отримуваної державної соціальної допомоги від 24.12.2019 року, відомостями з ДРФОПП ДПС України про суми виплачених доходів від 27.12.2019 року. З моменту народження дитини, відповідач жодним чином не допомагав [PERSON] в матеріальному утриманні дитини, у зв`язку з чим, заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 03.08.2018 року у справі № 688/2297/18, яке набрало законної сили 18.09.2018 року, ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки: [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 липня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. 17 жовтня 2018 року постановою державного виконавця Шепетівського МРВ ДВС Дзядзін Н. було відкрито виконавче провадження № 57433541по виконанню виконавчого листа Шепетівського міськрайонного суду № 688/2297/18. Згідно довідки №11828 від 18.01.2020 року заборгованість відповідача [PERSON] зі сплати аліментів за ВП № 57433541 станом на 01.01.2020 року становить 16 164,00 грн. Згідно із довідкою ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» №5/4542 від 12.10.2018 року кінцевою датою строку відбування покарання відповідачем [PERSON] було 12 лютого 2019 року. У цей же день, відповідача, як особливо небезпечного злочинця, було депортовано на його батьківщину у Республіку Молдову. У відповідності до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Суд враховує висновок органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно доньки - [PERSON] , [INFO] , від 23.03.2022 року № 673/01-31, згідно якого, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю, яка створила належні умови для її утримання і виховання; батько, [PERSON] , відбував покарання у державній установі «Шепетівська виправна колонія (№ 98)». Кінець строку - 12.02.2019 року, є громадянином Республіки Молдова, на даний час місце його перебування невідоме. За таких обставин, суд приходить до переконання, що нехтування відповідачем [PERSON] своїми батьківськими обов`язками щодо доньки [PERSON] є наслідком свідомої та винної поведінки відповідача, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 247 Сімейного кодексу України - встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved