Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачів грошові кошти в сумі 17000 доларів США, що станом на дату подачі позову становить 459000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [PERSON] отримав у позивачів 08.09.2020 грошові кошти у розмірі 17000 доларів США із зобов`язанням повернути їх за першою вимогою. Однак, свого обовязку щодо сплати коштів, відповідач не виконав, за неодноразовими вимогами повернути гроші ухиляється та відмовляє у поверненні. Просять позов задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] грошові кошти, що є еквівалентом 17000 доларів США, та станом на дату подачі позову становить 459000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4590 грн. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 17.02.2022 відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачі у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає в повному обсязі та просить стягнути з нього 50% судового збору. Дослідивши матеріали справи, оригінал розписки, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.2 ст.509, ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що згідно розписки від 08.09.2020 [PERSON] позичив у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суму грошей у розмірі 17000 доларів США із зобов`язанням повернути їх за першою вимогою. Позивачі зверталися до відповідача з вимогою про повернення суми боргу, однак відповідач борг не повернув. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. У відповідності до ч.1 та ч.3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у Постанові від 16.01.2019 р. у справі №373/2054/16-ц, згідно якого Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач [PERSON] виконав свої зобов`язання за договором позики від 08.09.2020 та повернув грошові взяті у борг. Позивачі просили стягнути відповідача грошові кошти в сумі 17000 доларів США, що станом на дату подачі позову становить 459000 грн., згідно з офіційним курсом валют, встановленим НБУ на 02.12.2021 - 2700 грн. за 100 доларів США. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст.142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Зважаючи на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір. З відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути 50 відсотків судових витрат, понесених ним на сплату судового збору.

Outcome: approved