Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

Позивач 27.07.2020 року звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO] . В обґрунтування вимог вказала, що в період з 2003 року по 2007 рік позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , з донькою не спілкується, ніколи не відвідує її, не телефонує їй, не цікавиться її життям, утриманням та вихованням дитини не займається. Дитина проживає разоз із позивачем та вона особисто утримує її, піклується про дочку, забезпечуючи її матеріально. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира відкрито провадження провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В останнє судове засідання позивач не зявилася, представник позивача - адвокат Янчук М.О., надіслав на адресу суду заяву від 03.02.2022 року в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем його проживання, проте судові повістки повернулись на адресу суду не врученими адресату, з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», причини неявки суду невідомі. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач систематично уникає від отримання судових повісток, його виклик в судові засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до норм ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] , підтвердженням чому є копія свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції від 10.01.2007 року /а.с. 17/. 16.12.2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який згідно свідоцтва відділу РАЦСу від 19.12.2007 року розірвано /а.с. 11-12,16/. В подальшому позивач 17.01.2019 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на [PERSON] /а.с. 14-15/. Згідно довідки Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира від 26.12.2019 року, що згідно з матеріалів виконавчого провадження №5126525, відкритого з примусового виконання виконавчого листа №2-П-2250 виданого 07.06.2007 року Богунським районним судом міста Житомира про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO] , станом на 26.12.2019 року наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі - 148104,86 грн. /а.с. 18/. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , надали показання про те, що відповідач вже багато років не бачив та не цікавиться життям дитини, він пішова з сім`ї ще в 2007 році. З того часу дитину не відвідує, не бере участь у вихованні дитини, ніякої допомоги на утримання дитини не надає та не цікавиться нею. Утриманням та вихованям дитини займається її мати та дідусь з бабусею. Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав відповідача від 01.12.2021 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 01.12.2021 року № 1393, [PERSON] з 2007 року фактично з сім`єю не проживає, не піклується про її фізичний, духовний розвиток дитини, її навчання, не здійснює виховання щодо підготовки до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування [PERSON] . Батько дитини не цікавиться життям та здоров`ям дочки, ніколи її не відвідує, не телефонує, не проводить з нею час. Виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] . Підстави позбавлення батьківських прав визначені статтею 164 СК України, до яких віднесено, зокрема, ухилення батьками від виконання своїх обов`язків від виховання дитини. Тобто, таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері. З огляду на досліджені судом докази встановлено, що відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, матеріально її не забезпечує. Тому, враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав відповідача. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати зі сплати судового збору, підтверджені документально.

Outcome: approved