Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-28 00:00:00

У березні 2022 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 09 серпня 2018 року, яка утворилась станом на 14 лютого 2022 року в сумі 11 517 грн 35 коп, з яких: 8838 грн 09 коп -\~заборгованість за тілом кредиту, 2679 грн 26 коп - заборгованість за відсотками. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ В обґрунтування заявлених позовних вимог АТ «А-Банк» посилається на те, що [PERSON] , яка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, не виконує взятих на себе зобов`язань із повернення коштів, внаслідок чого станом на 14 лютого 2022 року утворилась заборгованість на загальну суму 11 517 грн 35 коп. У судове зсідання представник позивача Мальованний В. В. не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що 09 серпня 2018 року сторони уклали договір про надання банківських послуг б/н, за умовами якого АТ «А-Банк» надало [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Цей договір укладений сторонами шляхом підписання [PERSON] і представником банку анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, за змістом якої відповідач визнала, що ця заява разом Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. [PERSON] ознайомилася із договором про надання банківських послуг до його укладення і погодилася із його умовами, примірник договору погодилася отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що на підставі Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку [PERSON] надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. І через порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, а саме: непогашення кредитної заборгованості, у позивача виникло право дострокової вимоги до останньої щодо повернення всієї суми кредиту, яка станом на 14 лютого 2022 року становить 11 517 грн 35 коп, з яких: 8838 грн 09 коп -\~заборгованість за тілом кредиту, 2679 грн 26 коп -\~заборгованість за відсотками. Так, положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умови та Правила надання банківських послуг АТ «А-БАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Зазначений висновок узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Як вбачається із позовної заяви, АТ «А-БАНК», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема відсотки за користування кредитом. АТ «А-Банк» обґрунтувало свій позов у частині стягнення процентів тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак остання не виконала зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість. На підтвердження вказаних обставин АТ «А-Банк» надало анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку від 09 серпня 2018 року; паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 09 серпня 2018 року, витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, розрахунок заборгованості за договором кредиту станом на 14 лютого 2022 року. Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 09 серпня 2018 року не містить умов щодо розміру та підстав для нарахування процентів. Витяг із Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку та витяг з Тарифів обслуговування кредитною карткою «Універсальна», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інші умови. Названі документи не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з тарифів та умов розуміла відповідач, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд вважає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Враховуючи вищевикладене, оцінивши у відповідності із вимогами ст. 89 ЦПК України надані позивачем докази, суд прийшов до висновку про відсутність законних підстав для стягнення із відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, оскільки такі умови договору є неузгодженими. Посилання позивача на те, що відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. Так, термін «паспорт споживчого кредиту» вживається у Законі України «Про споживче кредитування» (Закон № 1734-VIII) лише в розділі II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» і у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Приписи про умови договору про споживчий кредит, його форму, порядок укладення та розірвання визначені у розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 9 Закону № 1734-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний ознайомити позичальника для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору. І паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон № 1734-VIII включає до форми договору про споживчий кредит (ст. 13). З огляду на викладене, паспорт споживчого кредиту не може бути визнаний належним і достатнім доказом на підтвердження обставин погодження сторонами умов кредитування, в тому числі щодо сплати процентів за користування кредитом. Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то надані АТ «А-Банк» розрахунки заборгованості достовірно не вказують на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом. Отже, факт невиконання [PERSON] зобов`язання за кредитним договором від 09 серпня 2018 року у частині сплати процентів не доведений, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також вимоги ч. 2\~ст. 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Тому у суду наявні підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 8838 грн 09 коп. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 11 517,35 грн, а задоволено на суму 8838,09 грн, тобто на 76,74% (8838,09 х 100 : 11 517,35). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 1903 грн 92 коп судового збору (2481 х 76,74%). На підставі викладеного,

Outcome: partial