Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником домоволодіння [ADDRESS] . В належному їй будинку крім неї та її сина [PERSON] зареєстрована також колишня невістка [PERSON] з дітьми [PERSON] і [PERSON] . Рішенням суду від 05 квітня 2013 року шлюб між [PERSON] та відповідачкою розірвано, вони проживають окремо. [PERSON] з синами ще влітку 2012 року виїхала з належного їй (позивачці) будинку до своїх родичів. За таких обставин, на думку позивачки, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] втратили право на користування домоволодінням [ADDRESS] . Водночас в добровільному порядку знятись з реєстрації сама та виписати дітей відповідачка не бажає. Реєстрація відповідачів в належному їй житловому будинку створює незручності та труднощі, порушує її права, зокрема, вона не може оформити субсидії. З огляду на викладене, просить позов задовольнити. В судовому засіданні, яке відбувалось 30 березня 2022 року, позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. [PERSON] суду пояснила, що колишня невістка та онуки [PERSON] , [PERSON] з літа 2012 року не проживають в домоволодінні [ADDRESS] . Шлюб між її сином та відповідачкою розірвано в 2013 році. Їй відомо, що зараз [PERSON] працює в Польщі, в Україну приїжджає час від часу відвідати дітей, які проживають в [ADDRESS] з матір`ю відповідачки [PERSON] . Просила позов задовольнити. В судове засідання 15 квітня 2022 року позивачка та її представник не з`явились, адвокат Попович М. М. подав заяву про розгляд справи без його участі та за відсутності його довірительки, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи - служби у справах дітей Солотвинської селищної ради в судовому засіданні пояснила, що в інтересах неповнолітніх відповідачів [PERSON] та [PERSON] буде і надалі залишатись зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] . Просила врахувати, що доказів на підтвердження того, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] набули право власності або право постійного користування іншим житлом, позивачкою суду не надано. Зауважила, що в 2015 році належний позивачці житловий будинок згорів, фактично [PERSON] проживає в літній кухні, яка не газифікована, витрати на опалення не є значними, отже й субсидія на відшкодування також буде невеликою. Таким чином посилання позивачки на незручності через реєстрацію відповідачів у її домоволодінні, пов`язані з оформленням субсидії, не цілком об`єктивні. Просила відмовити в задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали, заяв чи клопотань щодо розгляду справи від них не надходило. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, це право закріплено в Конституції України та в ч. 1 ст. 321 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України з урахуванням ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що позивачка є власницею домоволодіння на [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 5). За вказаною адресою крім позивачки та її сина [PERSON] зареєстровані відповідачі [PERSON] (колишня невістка позивачки), [PERSON] , [PERSON] (онуки позивачки) (а.с. 7). Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2013 року, яке набрало законної сили 19 квітня 2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 10). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №173 від 29 грудня 2021 року, за адресою [ADDRESS] зареєстровані, однак не проживають, колишня невістка позивачки [PERSON] , внуки [PERSON] , [PERSON] . В акті вказано, що відповідачі не проживають у вказаному домоволодінні з 2013 року. Житловий будинок знищений внаслідок пожежі, [PERSON] проживає в незакінченій літній кухні (а.с. 8). На виконання ухвали суду від 10 березня 2022 року службою у справах дітей Солотвинської селищної ради надано висновок щодо розв`язання спору, в якому зазначено, що відповідачі [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], зареєстровані в [ADDRESS] , однак фактично проживають в будинку бабусі [PERSON] , що в [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] розлучені, проживають окремо. [PERSON] власного житла не має, зареєструватись в іншому помешканні не може, відповідно, її неповнолітні діти також не можуть зареєструватись за іншою адресою. Молодший син [PERSON] не досяг 14-річного віку, отже може бути виписаний і приписаний в помешканні тільки з матір`ю. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини вирішено, що в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] буде і надалі залишатись зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] . Службою у справах дітей Солотвинської селищної ради проведено обстеження умов проживання в будинку [ADDRESS] , де мешкають відповідачі, за результатами якого складено акт №27 від 24 березня 2022 року. Як зазначено в акті, умови проживання відповідають загальноприйнятним, в приміщенні чисто, затишно, тепло, діти проживають в окремій кімнаті, мають місце для навчання та відпочинку. [PERSON] працює за кордоном, догляд і нагляд за дітьми здійснює бабуся [PERSON] , матеріально сім`я забезпечена. Позивачка стверджує, що в належному їй домоволодінні відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] без поважних причин не проживають з 2012 року. Це підтверджується й показаннями свідків. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні 30 березня 2022 року пояснила, що позивачка у справі - рідна сестра її батька. Підтвердила, що [PERSON] з дітьми більше 10 років в належному [PERSON] домоволодінні не проживає. Аналогічні пояснення надав в судовому засіданні 30 березня 2022 року свідок [PERSON] , який є племінником позивачки. Він підтвердив, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] більше 10 років у належному [PERSON] будинку не проживають. Виходячи з положень статей 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Ухвалюючи рішення у справі, суд не погоджується з висновком служби у справах дітей Солотвинської селищної ради, що має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду, який оцінює всі надані докази в сукупності. На переконання суду, в ході судового розгляду справи не доведено, що визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, порушить їхні права. Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою [ADDRESS] відсутні з поважних причин. З огляду на те, що відповідачі не користуються належним на праві приватної власності [PERSON] житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами більше одного року, перебування останніх на реєстраційному обліку у вказаному домоволодінні порушує та обмежує права і охоронювані законом інтереси його власниці, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог позивачки, вважає, що відповідачі втратили право на користування домоволодінням [ADDRESS] , а тому позов слід задовольнити. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved