Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] 01.09.2021 звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема, з квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадщину за заповітом, у складі якої перебувала зазначена квартира, прийняла відповідач [PERSON] . Оскільки [PERSON] проживала на той час в м. Миколаєві та не мала наміру використовувати вказану квартиру для власних потреб, вона прийняла рішення продати зазначену квартиру. Позивач запропонувала зазначену квартиру придбати своєму синові [PERSON] , на що той погодився. Після цього, позивачка з сином звернулися до [PERSON] та повідомили, що він має намір придбати зазначену квартиру. На вказану пропозицію [PERSON] погодилася. 07.05.2003 ними було узгоджено вартість зазначеної квартири у розмірі 500,00 доларів США та строк, до якого мають бути сплачені зазначені кошти - до кінця 2003 року. У свою чергу [PERSON] надала дозвіл [PERSON] вселитися до вказаної квартири та проводити там ремонтні роботи ще до сплати обумовленої суми. Також сторони домовилися, що витрати пов`язані з оформленням договору купівлі-продажу вони нестимуть порівну. Зазначену домовленість сторони, будучи юридично небізнаними, оформили у вигляді розписки, складеної 07.05.2003 власноручно [PERSON] та підписаної самою [PERSON] , покупцем [PERSON] , а також позивачкою [PERSON] та громадянами [PERSON] і [PERSON] у якості свідків відповідної домовленості. Представник позивача вказав, що син позивачки вселився до вказаної квартири та фактично з 07.05.2003 почав користуватися нею як власник, здійснюючи в ній ремонт та несучи усі витрати по утриманню вказаної квартири, сплаті комунальних послуг і т.і. Разом з тим, не зважаючи на те, що відповідач була фактично єдиним спадкоємцем [PERSON] , який прийняв спадщину після її смерті, у належний спосіб вона до кінця 2004 року свої права на квартиру не оформила, та не отримала свідоцтво про право власності на неї, у тому числі й через те, що за вказаною квартирою рахувалися борги по сплаті комінальних послуг. У свою чергу [PERSON] також не сплатив до кінця 2003 року обумовлену сторонами суму коштів за спірну квартиру. У зв`язку з цим, позивачка діючи від імені свого сина [PERSON] домовилася з відповідачкою про деякі зміни існуючих між ними домовленостей, а саме обумовили більш пізній строк сплати коштів, а також погодили те, що відповідачка погасить заборгованість по сплаті комунальних послуг, яка існувала станом до травня 2003 року, а всі інші витрати нестиме покупець квартири. Зазначені обставини підтверджуються зокрема власноручно написаним 21.01.2004 року [PERSON] листом, який було нею надіслано позивачці. Вказана домовленість була виконана, кошти у сумі 500 доларів США обумовлені сторонами було сплачено відповідачці у повному обсязі. При цьому, будучи юридично необізнаними особами, зазначений факт сторонами було оформлено у вигляді розписки, яка була складена власноручно позивачкою та підписана самою позивачкою, відповідачкою та її чоловіком [PERSON] , а також свідком [PERSON] . Зі свого боку відповідач передала [PERSON] усі наявні у неї документи, які мали стосунок до зазначеної квартири, зокрема, всі абонентські книжки по сплаті комунальних послуг, Ордер на вселення до вказаної квартири [PERSON] , Договори на надання комунальних послуг, технічний паспорт на квартиру, будинкову книгу та ін. Разом з тим, на той час документи на вказану квартиру так і не були ще оформлені на ім`я відповідачки, та нею не було отримано свідоцтво про право на спадщину на цю квартиру, що не надавало можливості оформити договір купівлі продажу у належний спосіб. Тому сторонами було прийнято рішення, що усіма діями щодо оформлення спадщини на ім`я відповідачки [PERSON] буде займатися позивачка, та в подальшому після оформлення права власності вона від імені відповідачки укладе договір купівлі продажу зі своїм сином [PERSON] . Для забезпечення реалізації досягнутої домовленості відповідач видала позивачці у 2007 році відповідні довіреності, якими уповноважила [PERSON] здійснювати дії щодо оформлення спадкових прав відповідачки, а також на продаж в подальшому цієї квартири. Після цього сторони вважали всі домовленості між собою щодо купівлі продажу квартири виконаними. В подальшому, позивачка на підставі виданої довіреності оформила спадкові права відповідачки на квартиру та отримала 05.03.2008 Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на її ім`я. Разом з тим, маючи намір оформити договір купівлі продажу на ім`я свого сина нотаріально, позивачка звернулася з приводу отримання консультації до нотаріуса, який їй повідомив, що у довіреності від 24.09.2007 було допущено помилку в написанні адреси квартири, та невірно вказано населений пункт - «смт. Побугське» замість «смт. Побузьке», що виключає можливість укладення відповідного договору. Позивачка після отримання консультації від нотаріуса намагалася вийти на зв`язок з відповідачкою, але на направлені на її адресу листи не приходили відповіді і фактично будь-який зв`язок з відповідачкою було втрачено. [INFO] [PERSON] помер. Таким чином фактично з 2003 року по день своєї смерті [PERSON] безперервно проживав у спірній квартирі здійснюючи догляд за нею та сплачуючи кошти за спожиті ним комунальні послуги. Факт безперервного проживання у вказаному житловому будинку [PERSON] підтверджується Актом обстеження на факт проживання від 23.09.2019. Після смерті\~ [PERSON] \~спадщину прийняла\~позивачка,\~що підтверджується\~ Свідоцтвом\~про право\~на спадщину\~за законом\~від 10.09.2019\~року. Будь-які інші спадкоємці спадщину після його смерті не приймали. Після смерті [PERSON] позивачка фактично продовжила користуватися спірною квартирою, використовуючи її як власну та несучи всі витрати по її утриманню. Отже, зважаючи на те, що покійний [PERSON] добросовісно заволодів 07.05.2003 спірною квартирою та продовжував відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном до дня своєї смерті ( [INFO] ), а в подальшому відкрите безперервне володіння спірною квартирою продовжила позивачка, яка є спадкоємцем [PERSON] , вважаю що існують передбачені чинним законодавством підстави для визнання за позивачкою права власності на цю квартиру за давністю володіння (набувальною давністю). У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 321, 344 ЦК України, представник позивача просить просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . 02.09.2021 ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до підготовчого судового засідання. 30.11.2021 за клопотанням представника позивача постановлено ухвалу суду про витребування у Голованівській районній державній нотаріальній конторі Кіровоградської області належним чином завірену копію спадкової справи, яка була відкрита після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у віці 71 рік в м. Миколаєві та у приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренка Вадима Володимировича належним чином завірену копію спадкової справи, яка була відкрита після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . На виконання якої, 10.12.2021 від державного нотаріуса до суду надійшли витребувані докази. Ухвалою суду від 17.12.2021 в даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 30.11.2021, 10.12.2021 від приватного нотаріуса до суду надійшли витребувані докази. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи представник позивача повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується довідкою про доставку 17.03.2021 SMS-повідомлення з текстом судової повістки (а.с. 150). Представник позивач подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України Голованівського районного суду Кіровоградської області, яке опубліковано 17.03.2022 (а.с. 149), заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив до суду не подала. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення представника відповідача про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилась в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подала до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] перебувала у приватній власності [PERSON] , що підтверджується копією технічного паспорту на квартиру (а.с. 14-15, ). [INFO] померла [PERSON] , що підтверодується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 15.07.2022 відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління с. Миколаєва, України (а.с.12). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого державним нотаріусом Голованівської державної нотаріальної контори 05.03.2008 в реєстрі за №473, спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] , спадкове майно складається з квартири [ADDRESS] (а.с. 16). З розписки від 07 травня 2003 року слідує, що [PERSON] дала дозвіл на поселення в квартирі [ADDRESS] , за умови виплати 500 доларів США до кінця року та дозвіл на ремонт (а.с.19) Згідно до листа [PERSON] від 21.01.2004, який було нею надіслано позивачці, позивачка діючи від імені свого сина [PERSON] домовилася з відповідачкою про деякі зміни існуючих між ними домовленостей, а саме обумовили більш пізній строк сплати коштів, а також погодили те, що відповідачка погасить заборгованість по сплаті комунальних послуг, яка існувала станом до травня 2003 року, а всі інші витрати нестиме покупець квартири (а.с.20). Як вбачається з домової книги для прописки громадян, які проживають в квартирі [ADDRESS] , в квартирі прописана [PERSON] , [INFO] (а.с. 23-24). Згідно копії договору найму житлового приміщення в будинку , який належить ЖКХ, копії ордару від 12.08.1968, [PERSON] отримала у найм квартиру [ADDRESS] (а.с.25-26) Відповідно до копії договору №1202-333 про користування електричною енергією від 30.07.2003 [PERSON] уклав договір з Голованівською філією ВАТ «Кіровоградобленерго» на постачання електроенергії у квартиру [ADDRESS] (а.с. 27-28). Згідно копії акту обстеження на факт проживання від 20.09.2019, [PERSON] дійсно проживав у квартирі [ADDRESS] з 2003 року по день смерті , тобто по [INFO] (а.с.29). Я вбачається з копії розписки, яка була складена власноручно позивачкою та підписана самою позивачкою, відповідачкою та її чоловіком [PERSON] , а також свідком [PERSON] відповідач [PERSON] отримала за квартиру [ADDRESS] кошти у розмірі 500 доларів США (а.с. 21). Відповідно до копії Витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи) №13439551 від 05.03.2008 спадкова справа після смерті [PERSON] відсутня (а.с.69). Згідно з копією заповіту, посвідченого 10.11.1993 секретарем Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області та зареєстрованого в реєстрі за №388, [PERSON] заповіла дочці [PERSON] належну їй на праві власності квартиру (а.с. 72). Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 319, 321\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. П. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року . Частина 1 статті 344 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або нерухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. За частиною 4 ст.\~344\~ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Набувальна давність є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, тобто не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, тобто наявність законного об`єкту володіння, добросовісності, відкритості, безперервності, визначених законом строків володіння. Згідно п.п. 9, 11, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344\~ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344\~ЦК України). Враховуючи положення статей 335 і 344\~ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~(далі-\~ЦПК України). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16\~ЦК України, а також частини четвертої статті 344\~ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. З наведеного можна зробити висновок, що встановлюючи, чи є володіння добросовісним, насамперед слід встановити, що володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, тобто обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Визначаючи умови набуття права власності за набувальною давністю, Верховний Суд у постанові від\~01.08.2018\~р.\~у справі\~№ 201/12550/16-ц вказав, що "лише за наявності таких умов можливе набуття права власності на чужі речі: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Для набуття права власності за набувальною давністю всі вказані умови повинні бути наявними у сукупності". Верховний Суд у постанові від\~14.05.2019\~р.\~у справі\~№ 910/17274/17 серед умов набуття права власності за набувальною давністю виокремив такі: "наявність суб`єкта, який здатний певний об`єкт набути у власність; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння; відкритість володіння чужим майном; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння". Заволодіння майном має бути правомірним. Тобто отримання нерухомого майна відбувається на підставах, не заборонених законом, коли набувач не знав і не міг знати, що таке набуття порушує права й інтереси інших осіб. "Добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності" (постанова Верховного Суду від 14.05.2019 р. у справі № 910/17274/17). Відповідно до п.\~9\~постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~"Про\~судову практику\~в справах\~про захист\~права власності\~та інших\~речових прав"\~від 07.02.2014\~р.\~№ 5 "володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна". Особа володіє об`єктом нерухомості протягом визначеного строку. Не перериває набувальну давність: втрата не зі своєї волі майна в разі його повернення протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування; пред`явлення позову правонаступником володільця, наприклад, спадкоємцем; передання його в тимчасове користування іншій особі. Зазначену правову позицію, зокрема, відображено в постанові Верховного Суду від 14.05.2019 р. у справі № 910/17274/17. Для об`єктів нерухомості сплив установлених строків володіння 10 років. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять років із часу спливу позовної давності. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 10.02.2020 р. у справі № 923/82/19, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних вище умов у сукупності. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Враховуючи те, що обставини, на які посилалась сторона позивача у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а стороною відповідача не надано жодних доказів на підтвердження підстав своїх заперечень, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Приймаючи до уваги, що вищевказана квартира набута позивачем правомірно, тобто вона добросовісно заволодла майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше десяти років і іншим шляхом визнати за нею право власності неможливо, суд вважає, за можливе задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції №9487 від 01.09.2021, позивачем за подачу до суду позову в даній справі сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. (а.с. 6), що підлягає відшкодуванню відповідачем. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved