Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

[PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовною заявою,\~в якій\~просить визнати виконавчий напис нотаріуса №31006, виданий 30.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що на початку листопада 2021 року вона не змогла скористатись своєю пенсійною карткою. Звернувшись до «Ощадбанку», де в неї відкритий рахунок, позивачу стало відомо про арешт, який накладено на її кошти на підставі постанови приватного виконавця. Невдовзі [PERSON] отримала лист від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В., в якому містилась постанова від 07.10.2021 про відкриття виконавчого провадження №67076699. З тексту постанови про відкриття виконавчого провадження стало відомо, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса, виданого 30.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрований в реєстрі за №31006 про стягнення з неї заборгованості на користь АТ «Банк Форвард» у розмірі 47725 грн. 47 коп. Так, дійсно у лютому місяці 2020 року між нею та відповідачем укладено кредитний договір №2000252777, за яким їй відкрито рахунок, на який перераховано кредитором 30000 грн. 00 коп. Вона вчасно здійснила декілька платежів згідно з графіком погашення заборгованості, однак протягом декількох місяців у неї виникла заборгованість. АТ «Банк Форвард» 12.06.2020 під виглядом реструктуризації наявного у неї боргу, запропонував останній підписати тест оферти №200272334. Після підписання договору оферти вона здійснювала платежі в розмірі, визначених графіком погашення. Крім того, зазначила, що на момент вчинення виконавчого напсу строк дії кредитного договору не сплинув, а після вчинення оскаржуваного виконавчого напису вона у жовтні та листопаді 2021 року здійснювала погашення кредиту за офертою. Жодних вимог кредитора [PERSON] не отримувала, а тому вважає, що доказів безпірності заборгованості нотаріусу надано не було. З огляду на викладене звернулась до суду з позовною заявою для захисту своїх прав. Ухвалою суду від 29.11.2021 у провадженні №2-з/389/90/21 (ЄУН 389/3595/21) задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позовної заяви та зупинено стягнення у виконавчому провадженні №67076699, відкритому за виконавчим написом нотаріуса №30.09.2021, виданим 30.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. Ухвалою суду від 13.01.2022 задоволено клопотання представника позивача адвоката Перемот О.Г. та витребувано докази приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. На виконання\~ухвали суду\~від 13.01.2022приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. надіслано суду копії наступних документів: виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 30.09.2021 та зареєстрованого в реєстрі за №31006, договору оферти №200272334 від 12.06.2020, додаток до договору №200272334 від 12.06.2020, графік погашення кредиту, заяви про вчинення виконавчого напису, виписку з рахунку [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явилась, однак її представник адвокат Перемот О.Г. подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просив їх задовольнити, а справу слухати без її та позивача участі. Не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Крім того, просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн. 00 коп. Представник відповідача акціонерного товариства\~«Банк Форвард» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлий належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ухвали Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.04.2022, розгляд справи проводиться заочно. Відповідно до п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі, якщо відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда О.В. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив рогляд справи проводити без його участі. Третя особа\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~міста Києва\~Овсієнко А.В.у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 30.09.2021 вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №31006. З даного виконавчого напису вбачається, що нотаріус пропонує звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №200272334 від 19.06.2020, укладеним нею з ПАТ «Банк Форвард», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Строк платежу по кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за переід з 25.05.2021 по 23.08.2021. Сума повної заборгованості складає 46625 грн. 47 коп, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 31705 грн. 32 коп.; заборгованість за процентами становить 14920 грн. 15 коп.; плата за пропуск мінімальних платижів становить 00 грн. 00 коп. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати зі стягувача в розмірі 1100 грн. 00 коп., яка підлягає стягненю з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 47725 грн. 470 коп. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. з метою виконання вказаного виконавчого напису прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №67076699 від 07.10.2021. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документів згідно з Переліком, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З урахування приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості по спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержанням нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з наданих нотаріусом документів, виконавчий напис ним вчинено на підставі наступних документів: заяви про вчинення виконавчого напису, кредитного договору №200272334 від 19.06.2020 з додатками, виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, документів стягувача та представника стягувача за довіреністю, рішень Єдиного Акціонера від 19.08.2014 та 24.07.2018. В обґрунтування вчинення виконавчого напису нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 (далі - Постанова). Однак, вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яку в свою чергу Київським апеляційним адміністративним судом постановою від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною, зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів. Таким чином до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.2 Розділу. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 30.09.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 в редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем. Відтак зазначене свідчить про недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Однак приватному нотаріусу не було надано жодних доказів на підтвердження отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором №200272334 від 12.06.2021 з попередженням про вчинення виконавчого напису у випадку непогашення заборгованості. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №320/8269/15-ц та постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №357/12818/17, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. У випадку недотримання вищенаведеної процедури стягувачем або нотаріусом виконавчий напис визнається таким, що не підлягає виконанню. З матеріалів наданих нотаріусом на виконання ухвали суду від 13.01.2022, вбачається, що вказана вище вимога на ім`я позивача та докази її направлення та отримання позивачем, нотаріусу відповідачем не надано. З огляду на викладене та враховуючи, що кредитна заборгованість позивача перед відповідачем не є безспірною, виконавчий напис був вчинений на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений та жодним чином не підтверджує наявність заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором №200272334 від 12.06.2020, що є порушенням вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999, суд приходить до висновку про те, що нотаріус не переконався в безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, а тому вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., що сплачений у провадженні №2/389/774/21 (ЄУН 389/3595/21), 454 грн. 00 коп., що сплачений у провадженні №2-з/389/90/21 (ЄУН 389/3595/21), а всього 1362 грн. 00 коп. Крім того, згідно з ч.1 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Частиною 7 статті 158 ЦПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. За таких обставин, дійшовши до висновку про необхідність ухвалення рішення про задоволення позову, суд вважає, відповідно до ч.7 ст.158 ЦК України, що заходи забезпечення позову будуть продовжувати діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, у розмірі 10000 грн., суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат позивачем на правничу допомогу пов`язаних з розглядом даної справи, представником позивача надано наступні документи: угода про захист (представництво) та надання правничої допомоги від 24.11.2021, акт приймання виконаної роботи від 12.04.2022 та розрахункову квитанцію серії ББАЮ №687720 від 12.04.2022. Крім того, в матеріалах справи міститься ордер серії ВА №1016609 від 24.11.2021 на представництво адвокатом Перемот О.Г. інтересів [PERSON] . Відповідно до договору про надання правової допомоги від 24.11.2021 сторони погодили порядок обчислення гонорару, порядок оплати послуг адвоката та її форму. Вартість та обсяг робіт визначено у актах їх виконання. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення нею витрат на правничу допомогу. Дослідивши подані представником позивача докази та матеріали справи, суд вважає, що в даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 10000 грн. є співмірним зі складністю справи, з виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.18, 256, 257, 258, 261, 266, 267 ЦК України,

Outcome: approved