Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-06 00:00:00

28 квітня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2675 від 11.01.2022 року про стягнення з нього на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в розмірі 10766,06 грн., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що виконавчий напис нотаріусом було вчинено за відсутності усіх передбачених законом документів та з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». У судове засідання сторони не прибули. Позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не прибув, правом на подачу відзиву не скористались. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Поштові відправлення повернулись до суду з позначкою про відсутність адресата. Треті особи також не прибули та не надіслали до суду заяв по суті справи. За таких обставин суд дійшов висновку про розгляд справи без участі сторін, з ухваленням заочного рішення. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. видано виконавчий напис № 2675 від 11.01.2022 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в сумі 10766,06 грн. (а.с. 10) На підставі вищезазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. було відкрито виконавче провадження ВП №68739328. (а.с. 9) Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку - для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Суду не надано доказів, що сторонами укладено нотаріально посвідчений договір, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Аналогічні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц , від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 11.01.2022 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. До позовної заяви додано копію договору про надання правничої допомоги від 22.02.2022 між позивачем [PERSON] та адвокатським об`єднанням "РЯБІНН, ПЕРЕВЕРЗЄВ та ПАРТНЕРИ" (а.с. 8) Розділом 3 наданого Договору визначено вартість послуг в сумі 5000 грн. (п. 3.1). До позовної заяви також додано копію акту прийняття-передачі наданих послуг за договором на зазначену суму (а.с. 7) Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Предметом спору в дані справі є правомірність видачі виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості в розмірі 10 766,06 грн. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Враховуючи фактично надані послуги, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь позивача відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved