Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить: - ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею, [PERSON] , [INFO] , уродженкою м.Житомира та [PERSON] , [INFO] , уродженцем с.Іванковичі, Червоноармійського району, Житомирської області, який зареєстровано 30 жовтня 2004 року виконкомом Івановицької сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, актовий запис №5; - ухвалити рішення, яким стягнути із [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Іванковичі, Червоноармійського району, Житомирської області, на користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від доходу (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи із дня подачі позову і до досягнення кожною дитиною повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що подружнє життя із відповідачем не склалося. Посилається на втрату почуття любові один до одного, не надання допомоги один одному. Враховуючи вищевикладене, збереження шлюбу є неможливим. Крім того, від шлюбу з відповідачем позивачка має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей належним чином не надає, при цьому, є працездатним, інших утриманців немає, та має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) на утримання двох дітей. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 14 вересня 2021 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 20 жовтня 2021 року у даній справі клопотання [PERSON] про надання строку для примирення задоволено та надано сторонам строк для примирення терміном на шість місяців, провадження у цивільній справі зупинено до 20 квітня 2022 року та поновлено з призначенням судового засідання на 21 квітня 2022 року. В судове засідання призначене на 21 квітня 2022 року о 09 годині 30 хвилин, сторони не прибули. Позивачкою до суду подано заяву, відповідно до змісту якої вона позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляд справи. У відповідності до положень ч.3 ст.211, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на основі наявних у суду матеріалів. Згідно зі ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 30 жовтня 2004 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Івановицької сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №5. У відповідності до наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 06.05.2008 та серії [NUMBER] від 27.01.2015 вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] , а [INFO] народився [PERSON] . Батьками дітей є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки, виданої ТОВ "Керуюча компанія" КомЕнерго-Житомир" від 14.07.2021 №811, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , та разом з нею зареєстровані діти: [PERSON] та [PERSON] . Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а також оскільки в ході розгляду справи сторони не примирились, а доказів зворотнього суду не надано, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне. Положеннями статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною першою статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями статті 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч.2 ст.183 СК України). Визначаючи розмір аліментів у частці від доходу батька, яка має стягуватись на утримання двох дітей, суд враховує те, що відповідач є особою працездатного віку, зобов`язаний разом із позивачкою утримувати дітей, а також те, що відомості про наявність обставин, які унеможливлюють стягнення з нього аліментів, в матеріалах справи відсутні. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність присудження на користь позивачки аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, у зв`язку з чим позов в частині стягнення алментів підлягає задоволенню. Положеннями статті 430 ЦПК України закріплено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Позивачка у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI, відтак, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 908,00 грн. Крім того, у зв`язку із задоволенням позовних вимог в частині розірвання шлюбу, понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved