Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить: встановити факт свого проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] в період з вересня 2012 року по травень 2019 року; припинити право власності [PERSON] на автомобіль марки «Шевроле Авео», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «Шевроле Авео», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (далі-спірний автомобіль, автомобіль). В обґрунтування позову зазначає, що з вересня 2012 по 2019 року проживав однією сім`єю з відповідачем. Під час спільного проживання мали спільний бюджет, вели спільне господарство, спільно купували майно, продукти, утримували квартири, які орендували в період спільного проживання. Під час спільного проживання сторін, мати позивача продала квартиру, яка належала їй та позивачу. Позивач мав усну домовленість зі своєю сестрою [PERSON] про те, що свою частку від продажу квартири він віддасть їй, а сестра передасть позивачу автомобіль «Шевроле Авео», 2007 року випуску, який вони оцінили в 9000 доларів США. Вказаний автомобіль належав чоловіку сестри позивача. На момент переоформлення Автомобіля у позивача було відсутнє зареєстроване місце проживання, що перешкоджало оформити довідку-рахунок на Автомобіль на позивача, а тому її оформили на відповідача. 20 листопада 2013 року Автомобіль був поставлений на облік в МРЕО смт Володимирець на відповідача [PERSON] . У грудні 2019 року сторони припинили сімейні відносини. Позивач користувався Автомобілем до травня 2020 року та зберігав його на стоянці поряд із будинком, в якому проживав. Відповідач, зловживаючи довірою позивача, без будь-яких погоджень за допомогою евакуатора заволоділа Автомобілем. Повертати Автомобіль відповідач відмовилась., у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду. Відповідач подала до суду відзив на позов в якому зазначила, що дійсно в середині літа 2012 року познайомилась з позивачем, з яким згодом вирішили тимчасово проживати разом, однак без будь-яких обов`язків, для чого орендували квартиру. Зазначила, що спільного господарства чи бюджету з позивачем не вела, планів на майбутнє спільне проживання не будували через відсутність взаєморозуміння. Вказує на те, що факт спільного проживання певний період з відповідачем не заперечує, однак стосунки, які склались між сторонами, не мали ознак, які притаманні сім`ї. Щодо спірного автомобіля зазначали, що купила його в березні 2014 року у чоловіка сестри позивача за 4000 доларів США, які були її власними коштами. Відповідач коштів на купівлю цього автомобіля не надавав, а лише домовлявся про вартість автомобіля та його транспортував з АР Крим до м. Вараш. Вказує на те, що дозволяла користуватись позивачу спірним втомобілем до січня 2020 року, оскільки у неї не було посвідчення водія. Після того як позивач пошкодив автомобіль за допомогою лафети автомобіль був відтранспортований до гаража, а в травні 2020 року передала на СТО для ремонту. Після ремонту позивач зберігає автомобіль у себе і постійно користується. Позивач подав до суду відповідь на відзив, доводи якої зводяться до того, що відповідач у відзиві не спростувала доводів позивача, які він навів у позовні заяві та наводить неправдиві доводи. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та пояснив, що почав спільно проживати з відповідачем та її дітьми у вересні 2012 року. Зазначив, що вів з [PERSON] спільний бюджет та господарство, разом відпочивали та жили як сім`я до 2019 року. Спірний автомобіль придбали в березні 2014 року. Вказав, що відповідач почала зраджувати, після чого він зібрав речі і переїхав, забравши автомобіль. Додав, що після припинення проживання автомобілем користувався 1 рік, після чого ним незаконно заволоділа відповідач, хоча спірний автомобіль був отриманий ним, як компенсація за частку у квартирі в м.Вараш, де він проживав і яка була продана після переїзду матері позивача в АР Крим у 2014 році. Крім того вказав, що відповідач автомобілем не їздила. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позові. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що з позивачем знайома з літа 2012 року. Вказала, що позивач періодично приходив до неї, ночував, але проживав у матері до 2013 року. Пізніше переїхали з дітьми в будинок [ADDRESS] . Позивач повідомив їй, що чоловік його сестри продає автомобіль. Автомобіль купила за власні кошти та сама їх передавала. Зазначила, що у квартирі за її місцем проживання були лише її речі, спільного господарства з позивачем не вела, кошти мали окремі. При придбанні автомобіля однією сім`єю не жили, лиш час від часу позивач проживав у квартирі, яку відповідач винаймала. Ключі і свідоцтво на автомобіль знаходились у позивача. Автомобілем позивач користувався до січня 2020 року. Додала, що у січні 2014 року передала кошти у сумі 4000 доларів США [PERSON] за автомобіль, який купила для власного користування та надавала час від часу його у користування позивачу. Вказала, що в квітні 2020 року позивач переїхав до іншої співмешканки. Крім того зазначила, що в січні 2020 року виявила автомобіль незамкненим, з ключами в салоні та вирішила його забрати. В той час автомобіль був не на ходу. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи та

Outcome: dismissed