Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

26.10.2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Соник В.В. звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом про поновлення на роботі, зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, позовні вимоги якого в подальшому були змінені, та в яких просив визнати протиправним та скасувати наказ № 211-ос від 28.09.2021 року Державного агенства лісових ресурсів України Чернівецьке обласне лісового та мисливського господарства ДП «Хотинський лісгосп» «Про звільнення [PERSON] » яким звільнено [PERSON] лісника обходу № 12 Рухотинського лісгоспу у зв`язку з прогулом без поважних причин на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити [PERSON] на рівнозначній посаді лісника Рухотинського лісопункту Державного агенства лісових ресурсів України Чернівецьке обласне управління лісового та мисливського господарства ДП «Сокирянський лісгосп»; стягнути з Державного агенства лісових ресурсів України Чернівецьке обласне управління лісового та мисливського господарства ДП «Сокирянський лісгосп» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 вересня 2021 року по день постановлення рішення суду про поновлення його на роботі виходячи з розміру його середньоденної заробітної плати; стягнути з Державного агенства лісових ресурсів України Чернівецьке обласне управління лісового та мисливського господарства ДП «Сокирянський лісгосп» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10000,00 гривень заподіяну внаслідок його незаконного звільнення. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що наказом від 10.09.2014 року № 86-ос [PERSON] було прийнято на посаду лісника обходу Рухотинського лісництва на неповний робочий день (6 годин щоденно) з оплатою згідно штатного розпису пропорційно відпрацьованого часу з 11 вересня 2014 року на підставі заяви [PERSON] . Наказом Державного агенства лісових ресурсів України Чернівецьке обласне управління лісового та мисливського господарства ДП «Хотинський лісгосп» № 211-ос від 28 вересня 2021 року було звільнено 28.09.2021 року лісника обходу № 12 Рухотинського лісництва у зв`язку з прогулом без поважних причин на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою для звільнення слугував наказ від 28.09.2021 року № 212 «Про накладення дисциплінарного стягнення», протокол ППО ДП «Хотинський лісгосп» від 24.09.2021 року № 14, акт відмови від надання письмових пояснень від 21.09.2021 року та акт відмови від підпису від 21.09.2021 року. Вважають вказаний наказ безпідставним, винесеним з порушенням норм матеріального та процессуального права та таким, що порушує права та свободи [PERSON] , посилаючись на те, що прогулу 14.07.2021 року (з 13:00год. по 17:00год.) та 15.07.2021 року з (08:30год. по 17:00год.) [PERSON] не допускав у вказані дні та за весь час працевлаштування на посаді лісника обходу № 12 - у вказаний день він був присутнім на роботі, а насправді його звільнення з роботи є результатом конфлікту з лісничим Рухотинського лісництва [PERSON] , при цьому відповідачем не встановлено, які саме конкретно посадові обов`язки чи норми закону порушив [PERSON] , не було враховано характер проступку, обставини за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, попередню поведінку лісничого, його ставлення до роботи, так як вказаний наказ був винесений на підставі однієї доповідної записки від 16.07.2021 року написаної [PERSON] , який перебуває з [PERSON] у неприязних та конфліктних відносинах. Зазначив, що вказані неприязні конфліктні відносини виникли тому, що 25.04.2021 року близько 19:00 год. в с. Корнешти, Дністровського району, на березі ставка [PERSON] вчинив сварку з [PERSON] , в ході якої наніс декілька ударів кулаками рук по його обличчю, спричинивши при цьому [PERSON] тілесні ушкодження. 26.04.2021 року за вищевказаним фактом п`ятим слідчим відділом (з дислокацією в м. Чернівці) Територіального управління ДБР розташованого у місті Хмельницькому до ЄРДР внесені відповідні відомості за ч. 1 ст. 121 КК України, кримінальне провадження № 12021263160000058 від 26.04.2021 року, а тому зазначає, що написання доповідної записки [PERSON] відносно [PERSON] є помстою та особистою неприязню, тому вважає, що дану доповідну записку від 16.06.2021 року не слід брати до уваги. Крім того, зазначив, що відповідно до наказу від 10.09.2014 року [PERSON] прийнятий на посаду лісника обходу Рухотинського лісництва на неповний робочий день (6 годин щоденно) з оплатою згідно штатного розпису пропорційно відпрацьованого часу з 10 вересня 2014 року. Згідно доповідної записки «14.07.2021 року було проведено прийом-передачу обходу № 12. З 13:00 години до 17:00 години старший майстер лісу [PERSON] та лісник обходу № 11 [PERSON] чекали [PERSON] для складання акту прийому-передачі обходу, але він так і не з`явився в конторі лісництва. Крім того, зазначає, що у цей день о 08:00 годині ранку [PERSON] прибув до контори Рухотинського лісництва ДП «Хотинський лісгосп», а надалі протягом робочого дня [PERSON] перебував на робочому місці, а саме в лісі на обході № 12 Рухотинського лісництва, та після закінчення робочого дня до контори лісництва не заходив, оскільки пішов додому. Також вказав, що [PERSON] 15.07.2021 року все ж таки був на робочому місці. Зазначив, що йому нічого не було відомо про акти, які складені про відсутність працівника на робочому місці від 14.07.2021 року та від 15.07.2021 року і тому акт про відмову працівника ознайомлюватися з актом про відсутність на робочому місці складений безпідствно, оскільки [PERSON] не відмовлявся від підписів, бо він і не був ознайомлений. Також вказав, що керівництвом ДП «Хотинський лісгосп» не дотримано процедури звільнення, оскільки відсутність працівника має бути зафіксована при веденні щоденного (щозмінного) обліку використання робочого часу. Крім того, вважає, що відповідачем грубо проігноровані вимоги ст. 149 КЗпП України, де зазначено, щодо застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, однак відповідачем не було дотримано вимог даної форми. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосоване лише одне дисциплінарне стягнення. Разом з цим, відповідачем під час збирання доказів щодо порушення позивачем трудової дисципліни було складено акт про відсутність працівника на роботі від 15.07.2021 року, який за своїм змістом суперечить тим фактам, які в ньому викладені, а саме в акті вказано, що [PERSON] був відсутній на робочому місці 15.07.2021 року впродовж 7 годин без поважних на те причин, однак в змісті самого акту одночасно вказується, що [PERSON] відмовився надати пояснення про свою відсутність, що прямо вказує на фальсифікацію відомостей, які містяться в даному акті, крім того, в акті про відмову працівника ознайомлюватися з актом про відсутність на робочому місці від 15.07.2021 року також вказані відомості, які за своїм змістом не відповідають дійсності, так як даний акт мав би складатися після акту від 15.07.2021 року про відсутність працівника на робочому місці, тобто в акті про відсутність на роботі вже містилася інформація якої ще нікому не було відомо про те, що [PERSON] відмовляється від дачі пояснень. У разі, якщо працівник не з`являється на роботі декілька днів поспіль необхідно відвідати працівника вдома, результат відвідування оформлюється актом, усі документи щодо прогулу працівником роботи надаються на розгляд до органу, який має право накладати дисциплінарні стягнення. Для отримання такої згоди роботодавець має подати на ім`я голови виборного профспілкового органу обгрунтоване подання про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця розглядається у присутності працівника. Розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою згодою. Якщо працівник або його представник не з`являється на засідання, розгляд подання відкладається до наступного засідання у межах строку. Тому, зазначають, що працівника не можна звільнити за прогул у період його відсутності, до моменту встановлення всіх обставин та підтвердження прогулу. А тому, керівництво ДП «Хотинський лісгосп» порушив вказану процедуру, оскільки згідно відповіді на запит представника позивача адвоката Соника В.В. від 07.10.2021 року № 855 не було надано копії матеріалів службового розслідування (перевірки) за фактом звільнення [PERSON] та інформацію про наявність чи відсутність у [PERSON] дисциплінарних стягнень за весь період роботи у лісництві та на момент звільнення. Тому, у позивача є всі підстави вважати, що службове розслідування проведено не було, що є порушенням процедури звільнення. Вказав, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарних місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації. Вказали, що відповідно до довідки № 856 від 07.10.2021 року середньоденний заробіток [PERSON] становить 380,53 гривень. Таким чином, допущений вимушений прогул [PERSON] з 28 вересня 2021 року по 25 жовтня 2021 року складає 28 днів. Середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 10654,84 гривень (28 днів *380,53). Також зазначив, що незаконним звільненням [PERSON] було завдано і моральної шкоди у зв`язку з психологічним напруженням, розчаруванням та незручностями, що виникли внаслідок порушення ДП «Хотинський лісгосп» прав людини, навіть якщо вони не призвели до тяжких наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння моральної шкоди. Відшкодування перенесених [PERSON] за цей період моральних, психічних, фізичних і душевних переживань та страждань, непомірно великих витрат немайнового характеру внаслідок психічного впливу неправомірних дій з боку ДП «Хотинський лісгосп» [PERSON] вбачає у матеріальному еквіваленті розміру заподіяної йому моральної шкоди. Тому, враховуючи вищезазначене, вказав, що розмір заподіяної [PERSON] моральної шкоди завданої відповідачем внаслідок винесення незаконного наказу від 28.09.2021 року № 211-ос «Про звільнення [PERSON] » він оцінює в 10000,00 гривень, це сума яка є необхідною для того, щоб хоч якимось чином загоїти отримані душевні страждання та моральні переживання, які [PERSON] отримав, а також відновити свій психічний та психологічний стан, який був в нього порушений через звільнення. Також наголосив на тому, що сім`я [PERSON] на період його звільнення втратила джерело доходу, цим самим почала перебувати у скрутному матеріальному становищі. Вказав, що відповідно до акту відмови від підпису від 28.09.2021 року, він відмовився від підпису про отримання наказу та трудової книжки. Підтримуючи вищевикладене, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 03.12.2021 року від представника відповідача директора ДП «Хотинський лісгосп» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що всі обставини, які викладені позивачем та його представником про незаконне звільнення [PERSON] є надуманими і такими, що не відповідають дійсності, так як при звільненні [PERSON] норми чинного законодавства чітко витримані і ніяких порушень при звільненні не допущено, що підтверджується Актом Управління держпраці Чернівецької області за № ЧВ-2582/21/184/АВ від 15.11.2021 року, в якому зазначено, що перевіркою не виявлено порушення процедури звільнення [PERSON] за прогули - п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. 17.12.2021 року представник позивача Соник В.В. надав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що представником відповідача у відзиві на позовну заяву жодним чином не зазначено та не доведено належних фактів, які б доводили законність звільнення [PERSON] із займаної посади. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 22 грудня 2021 року замінено в даній цивільній справі неналежного відповідача Державне агентство лісових ресурсів України Чернівецьке обласне управління лісового та мисливського господарства ДП «Хотинський лісгосп» на його правонаступника Державне підприємство "Сокирянське лісове господарство" (ДП "Сокирянський лісгосп") (місце реєстрації місце знаходження: Чернівецька обл., Дністровський р-н, село Шишківці, станція Васкауци, вул. Залізнична, будинок 5-В). 19.01.2022 року на адресу суду представником позивача було подано клопотання про зміну позовних вимог, в якому він просив змінити позовну вимогу із «поновити [PERSON] на посаді лісника Рухотинського лісництва Державного агентства лісових ресурсів України Чернівецьке обласне управління лісового та мисливського господарства ДП «Хотинський лісгосп» на позовну вимогу: «поновити [PERSON] на рівнозначну посаду лісника Рухотинського лісопункту Державного агентства лісових ресурсів України Чернівецьке обласне управління лісового та мисливського господарства ДП «Сокирянський лісгосп». Представник позивача Соник В.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача та просив задовольнити їх в повному обсязі, проти відзиву на позовну заяву заперечував, заяву на відзив підтримав. Представник відповідача Петришен С.М. в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, відзив на позовну заяву підримав, також пояснив, що згідно акту Управління Держпраці чітко і ясно сказано, що наказ № 211-ос і наказ № 212 є два різні документи пов`язані між собою, але різного змісту. Також вказав, що в документах які надані суду чітко вказано, що працівник [PERSON] не належним чином виконував свої посадові обов`язки та всіма способами ухилявся від їх виконання та відмовлявся від підпису всіх документів, що підтверджено доповідними записками і поясненнями керівника. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, статтею 43 Конституції України гарантовано громадянам захист від незаконного звільнення. Положеннями статті 3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 47 КЗпП України у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Відповідно до положень статті 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Тому при звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, підприємство повинне навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. Таким чином, у пункті 4 статті 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника. Судом встановлено, що згідно наказу від 10.09.2014 року № 86-ос [PERSON] прийнято на посаду лісника обходу № 5 Рухотинського лісництва на неповний робочий день (6 годин щоденно) з оплатою згідно штатного розпису пропорційно відпрацьованого часу з 11.09.2014 року (а.с13). Пунктом 3 даного наказу [PERSON] дозволено виконання лісогосподарських та лісокультурних робіт у вільний від виконання основних посадових обов`язків час (підпис [PERSON] в наказі свідчить про те, що останній з наказом ознайомлений та погоджується на виконання таких робіт). Згідно наказу від 28.09.2021 року № 211-ос лісника обходу № 12 Рухотинського лісництва [PERSON] звільнено у зв`язку з прогулом без поважних причин на підставі п. 4 ч. 1 статті 40 КЗпП України з 28.09.2021 року (а.с. 16). Як встановлено судом, підставою для звільнення слугував Наказ від 28.09.2021 року № 212 «Про накладення дисциплінарного стягнення», протокол первинної профсоюзної організації ДП «Хотинський лісгосп» від 24.09.2021 року № 14, акт відмови від надання письмових пояснень від 21.09.2021 року та акт відмови від підпису від 21.09.2021 року [PERSON] 28.09.2021 року даний акт складено головним лісничим Врублевським В.В. начальником ВЛГ Яковлєвим П.Ю. та провідним інспектором з кадрів Ткач І.В . Згідно акту відмови від підпису від 28.09.2021 року - в пункті 1 акту зазначено «Був ознайомлений з текстом наказу від 28.09.2021 року № 212 «Про накладення дисциплінарного стягнення». Від підпису про ознайомлення [PERSON] відмовився». Як вбачається з матеріалів справи, в п. 2 вказаного акту зазначено: «Отримав копію наказу про звільнення від 28.09.2021 року № 211-ос «Про звільнення [PERSON] » та свою трудову книжку. Від підпису про отримання наказу та трудової книжки [PERSON] відмовився». В пункті 3 вказаного акту зазначено: «Від підпису в особовій картці відмовився» (а.с.16). Матеріали справи містять акт про відсутність працівника на робочому місці від 14.07.2021 року лісничого Рухотинського лісництва [PERSON]. складеного у присутності старшого майстра лісу [PERSON] , лісника обходу № 11 - [PERSON] , бухгалтера [PERSON] , а саме те, що працівник [PERSON] був відсутній на робочому місці 14.07.2021 року впродовж чотирьох годин без поважних причин. Працівник відмовився пояснювати свою відсутність на робочому місці (а.с 18). Також, в матеріалах справи наявний і акт від 15.07.2021 року, який складений у присутності старшого майстра лісу [PERSON] , лісника [PERSON] , бухгалтера [PERSON] , про те, що [PERSON] відмовився ознайомлюватися з актом про відсутність на робочому місці: 14.07.2021 року з 13:00 год. до 17:00 год. та 15.07.2021 року з 08:30 год. до 17:00 год., в чому і вказані вище особи розписались (а.с.19). Відповідно до Наказу ДП «Хотинський лісгосп» № 204 від 21.09.2021 року лісничому Рухотинського лісництва [PERSON]. затребувати письмове пояснення [PERSON] щодо причини відсутності на роботі в період з 14.07. по 15.07.2021 року, одразу після виходу на роботу. У разі відмови від надання пояснень скласти відповідний акт про відмову (підстава: акти про відсутність на робочому місці від 14.07.2021 року та 15.07.2021 року) (а.с. 21). Згідно Акту ДП «Хотинське лісове господарство» від 21.09.2021 року, 21 вересня 2021 року ліснику обходу № 12 Рухотинського лісництва [PERSON] був зачитаний текст наказу від 21.09.2021 року № 204 «Про затребування письмового пояснення». Від підпису про ознайомлення [PERSON] відмовився (а.с.22). Згідно Акту від 21.09.2021 року, 21 вересня 2021 року лісник обходу № 12 Рухотинського лісництва [PERSON] відмовився також надавати і письмове пояснення щодо причини відсутності на роботі протягом робочих днів: 14.07.2021 року (з 13:00 год. по 17:00 год.) та 15.07.2021 року (з 08:30 год. по 17:00 год.) (а.с.23). Так, згідно наказу № 205 від 21.09.2021 року встановлено відсутність на роботі лісника обходу № 12 Рухотинського лісництва [PERSON] 14.07.2021 року та 15.07.2021 року - вважати прогулом. Провідному інспектору з кадрів Ткач І.В. підготувати подання на розгляд ППО ДП «Хотинський лісгосп» про отримання згоди на звільнення працівника за прогул п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (підстава: акти про відсутність на робочому місці від 14.07.2021 року та 15.07.2021 року) (а.с.24). Відсутність [PERSON] у вказаний вище період на робочому місці також встановлена згідно табелю обліку відпрацьованого робочого часу за липень 2021 року, відповідно до якого позивач [PERSON] 12.07.2021 року відпрацював 6 годин (прийнятий на неповний робочий день), 13.07.2021 - ІН (інше), 14.07.2021року -15.07.2021 року - ПР (прогул), з 16.07.2021 по 31.07.2021 року - ТН (тимчасова непрацездатність) (а.с.57). Відповідно до Акту ДП «Хотинське лісове господарство» від 22.09.2021 року, 22 вересня 2021 року ліснику обходу № 12 Рухотинського лісництва [PERSON] був зачитаний текст наказу від 21.09.2021 року № 205 «Про подання документів на розгляд ППО ДП «Хотинський лісгосп». Від підпису про ознайомлення [PERSON] відмовився (а.с.25). В матеріалах справи міститься подання профспілкового комітету ДП «Хотинський лісгосп» від 21.09.2021 року, що з метою недопущення повторних порушень трудової дисципліни, просять надати згоду на звільнення працівника за прогул на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.26) та протокол № 14 профспілкового комітету ДП «Хотинський лісгосп», яким надано адміністрації лісгоспу згоду на звільнення лісника Рухотинського лісництва [PERSON] за прогул на підставі п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин. Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня (постанова Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 761/30967/15-ц). Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів для застосування ч. 3 ст. 81 ЦПК України у даній справі немає. Проте, як встановлено судом, доказів того, що позивач [PERSON] був присутнім на робочому місці, а саме: протягом робочих днів 14.07.2021 року (з 13:00 до кінця робочого часу) та 15.07.2021 року (з 08:30 до кінця робочого часу) на роботі або на своєму обході в лісі суду не надано і такі відсутні в матеріалах справи, а самих лише пояснень позивача є недостатніми для встановлення вказаних обставин. Також, суд критично ставиться і до пояснень позивача з приводу того факту, що він не підписував акт, оскільки в той час перебував в лісі на своїй ділянці обходу та виконував свої прямі функціональні обов`язки, оскільки дані пояснення спростовуються доказами поданими відповідачем у справі. Виходячи з вищевикладеного, твердження позивача та його представника про присутність на робочому місці [PERSON] протягом робочих днів 14.07.2021 року (з 13:00 до кінця робочого часу) та 15.07.2021 року (з 08:30 до кінця робочого часу) є недоведеними в судовому засіданні. Крім того, позивач та його представник в обґрунтування позовних вимог посилаються також на те, що згідно Витягу з ЄРДР номер кримінального провадження 12021263160000058, дата реєстрації 26.04.2021 року щодо внесення відомостей про заяву повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або вчинення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що 25.04.2021 року близько 19:00 години в с. Корнешти Дністровського району на березі ставка [PERSON] , 1970 року народження, житель с. Корнешти вчинив сварку із [PERSON] , 1972 року народження, в ході якої наніс декілька ударів кулаками рук по його обличчю, спричинивши при цьому [PERSON] тілесні ушкодження (а.с.29), та вказаний факт і став причиною звільнення [PERSON] . Проте, суд не вважає доведеним доказами, Витягом з ЄРДР з приводу вчинення [PERSON] кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України в сукупності з іншими доказами, факт що вказане звільнення позивача відбулось на грунті помсти та особистої неприязні [PERSON] . Вказаний факт також спростовується і проведеним службовим розслідуванням по інциденту, що стався між лісничим Рухотинського лісництва [PERSON] та лісником [PERSON] , про що складено акт про нещасний випадок невиробничого характеру від 04.05.2021 року. Також, як встановлено судом, згідно Акту Управління держпраці Чернівецької області за № ЧВ-2582/21/184/Ав від 15.11.2021 року встановлено, що проведеною перевіркою не виявлено порушень процедури звільнення [PERSON] за прогули на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.85-99). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. В силу ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За змістом ч. 1 ст. 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. За таких обставин, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що підстав для визнання протиправним та скасування наказу № 211-ос від 28.09.2021 року Державного агенства лісових ресурсів України Чернівецьке обласне лісового та мисливського господарства ДП «Хотинський лісгосп» «Про звільнення [PERSON] » у зв`язку з прогулом без поважних причин на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та поновлення його на рівнозначній посаді лісника Рухотинського лісопункту Державного агенства лісових ресурсів України Чернівецьке обласне управління лісового та мисливського господарства ДП «Сокирянський лісгосп» у суду немає. На підтвердження своїх вимог позивач та його представник не надали суду належних та допустимих доказів того, що спірний наказ № 211-ос від 28.09.2021 року Державного агенства лісових ресурсів України Чернівецьке обласне лісового та мисливського господарства ДП «Хотинський лісгосп» «Про звільнення [PERSON] » є неправомірним та таким, що суперечить нормам трудового законодавства. На підставі вищезазначеного, судом вбачається, що відповідачем повністю дотримано вимоги трудового законодавства відносно прийняття наказу № 211-ос від 28.09.2021 року, яким позивача [PERSON] звільнено із займаної посади відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. При цьому, суду не заявлялась вимога про скасування наказу ДП «Хотинський лісгосп» № 212 від 28.09.2021 року «Про накладення дисциплінарного стягнення» на [PERSON] . Суд враховуючи той факт, що відповідачем була дотримана встановлена трудовим законодавством України процедура звільнення працівника, а тому відсутні підстави для поновлення останнього на роботі. У зв`язку із цим відсутня і підстава для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, які є похідними від вимог про поновлення на роботі. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що звільнення позивача на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України було застосоване правомірно, відповідачем доведено факт порушення неналежного виконання посадових обов`язків [PERSON] у зв`язку з прогулами в зазначений період. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed