Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій, просив суд: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4120 від 23 січня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, яким стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованість в розмірі 11580, 68 грн.; - стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь позивача судові витрати; - зупинити виконавче провадження та зобов`язати повернути пенсію примусово утриману з пенсійного рахунку позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що між нею та ТОВ «ТАСКОМБАНК» було укладено кредитний договір, відповідно до якого Банк зобов`язався надати позивачу кредитні кошти в розмірі 4428 грн., які позивачем були виплачені у термін кредитного договору. Однак, взятий позивачем кредит в ТОВ «ТАСКОМБАНК» був проданий іншій фінансовій установі ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про що позивач повідомлена не була. Згідно Постанови про відкриття виконавчого провадження позивач є боржником на підставі виконавчого напису, згідно якого виконавцем відкрито Виконавче провадження № 4120 від 23 серпня 2020 року. З виконавчим написом, вчиненим нотаріусом, позивач не згодна, вважає його таким, який прийнято з порушенням передбаченої законом процедури, та без достатніх підстав, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом. В дане судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за їх відсутності суду, не надали. Судом відповідно до ч.4 ст.223, ст.ст.280,281 ЦПК України ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.10.2014 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитним договір № 690619001, відповідно до якого позичальник отримала кредит у сумі 4428 грн. на строк 48 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом (арк.с.29,30,31). 04.06.2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» звернулося до Чечелівського ВДВС у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про примусове виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гуревічова О.М. про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 10282, 38 грн. (арк.с.28). 23 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Гуревічовим Олегом\~Миколайовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4120, про стягнення з [PERSON] , невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», на підставі Договору відступлення прав вимоги № 20170714 від 14 липня 2017 року, відступлено право вимоги за кредитним договором №690619001 від 06.10.2014 року, укладеного між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» стягнути з [PERSON] за період з 13.07.2017 року по 22.01.2020 року включно, суму у розмірі: 2867,11 грн. заборгованість за тілом кредиту; 4051,27 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 2214 грн. заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 10282, 38 грн. (арк.с.22). 21.07.2021 року державним виконавцем Чечелівського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Дніпрі\~Південно \~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Дніпро) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 4120 виданого 23.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу О.М. Гуревічовим про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» боргу у розмірі 10282, 38 грн. (арк.с.33 зворот). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЗЗУ «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та\~\~організаціями не більше одного року. Відповідно до п.3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, вказано, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до\~п.\~1\~Переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~проводиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженого Постановою\~Кабінету міністрів\~України\~\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172,\~для одержання\~виконавчого напису\~подаються:\~а)\~оригінал нотаріально\~посвідченої угоди;\~б)\~документи,\~що підтверджують\~безспірність заборгованості\~боржника та\~встановлюють прострочення\~виконання зобов`язання. Відповідно до ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України\~ від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 (№ 754/9711/14-ц). У постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси заявника забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак, як встановлено з матеріалів цивільної справи відсутні виписки за договором кредиту, розрахунок заборгованості за кредитним договором. Однак, ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» звернулося до приватного нотаріуса, про стягнення з [PERSON] , заборгованості за кредитним договором, заборгованості за процентами та комісією. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до п. 1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З матеріалів справи судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає з кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 16 липня 2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення. Перевіряючи факт подання кредитором документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, суд приходить до висновку, що ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Однак, матеріали справи не містять копій договорів про відступлення прав вимоги за кредитним договором між фінансовими компаніями, повідомлення боржника про зміну кредитора, письмової вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, адресованої позичальнику, а також не містить документального підтвердження вручення зазначеної вимоги позивачу, не надано таких документів і суду. Отже,\~встановлені фактичні\~обставини у\~справі на\~підставі наданих\~сторонами доказів,\~\~які\~були досліджені\~в судовому\~засіданні,\~і які\~відповідають вимогам\~закону про\~їх належність\~та допустимість\~свідчать про\~те,\~що нотаріус,\~підтверджуючи наявність\~у кредитора\~права на\~стягнення грошових\~сум з\~позичальника [PERSON] \~ шляхом\~вчинення виконавчого\~напису,\~не з`ясував\~факт безспірності\~заборгованості на\~підставі поданих\~кредитором документів\~та умови\~застосування положень\~ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». В свою чергу, зокрема, відповідач\~Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» відзив на позов не надав та не подавав відповідних доказів, які б спростовували твердження позивача. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Встановлено, що у виконавчому написі нотаріуса №4120 від 23 січня 2020 року не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано суму заборгованості [PERSON] за кредитним договором за період з 13.07.2017 року по 22.01.2020 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Вказане свідчить про відсутність ознаки безспірності заборгованості. Враховуючи, що відповідачами не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, суд вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», та приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо вимоги про повернення примусово утриманої пенсії з пенсійного рахунку позивача, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно\~ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У даній справі, суд прийшов до висновку, що виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, однак позовна вимога позивача про повернення їй пенсії є неконкретною, а саме позивачем не зазначено суму коштів, яку вона просить повернути, не зазначено суми примусово стягнутих грошових коштів, та не доведено належними і допустимими доказами, що при здійсненні виконавчого провадження з пенсії позивача були утримані кошти з виконання виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до \~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст.ст.12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як, предметом позовних вимог є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який було винесено нотаріусом на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», то, з відповідача ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» на користь позивачки слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial