Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

31 грудня 2021 року вказана позовна заява надійшла до суду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.04.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною видано виконавчий напис №77282, яким з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», як боржника за кредитним договором 676065-А від 13.10.2019 року, укладеним з ТОВ «СС ЛОУН», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №40071779-33 від 15.01.2020 року є ТОВ «ФІНФОРС», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №28/1220-01 від 28.12.2020 року є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», стягнуто заборгованість за кредитним договором 676065-А від 13.10.2019 року в сумі 3327 грн. та 1200 грн. за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню - 4257 грн. Про існування вказаного виконавчого напису позивачу стало відомо 13.12.2021 року після відкриття виконавчого провадження №67681398 з примусового виконання вказаного виконавчого напису, яке було відкрито 26.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченком Миколою Борисовичем. Разом з тим, позивач зазначив, що йому невідомо за яким кредитом було вчинено вказаний виконавчий напис, оскільки жодних повідомлень про наявність заборгованості він не отримував та вважав, що всі кредити є закритими. При цьому, нотаріус при видачі виконавчого напису не перевірив надіслання стягувачем йому вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором та отримання ним вказаної вимоги, тобто не перевірив, чи вказана заборгованість є безспірною. Крім того, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, в редакції, яка діяла на час вчинення вищевказаного виконавчого напису, передбачено можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, тоді як кредитний договір, за яким вчинено спірний виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально. З цих підстав позивач просив визнати вищевказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. У період з 04.01.2022 року по 10.01.2022 року суддя Чеботаренко О.Л. перебувала на лікарняному. 11 січня 2022 року судом постановлено ухвалу про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником в судовому порядку. Ухвалою від 13.01.2022 року позовна заява була залишена без руху. Після усунення недоліків позовної заяви, 07.02.2022 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Вказана ухвала була отримана позивачем та представником відповідача /а.с.69, 72/, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до суду не надійшло. Поштовий конверт з ухвалою про відкриття провадження по справі та копією позовної заяви з додатками, адресований третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватному нотаріусу Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіній Яні Вікторівні повернувся до суду з довідкою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с.72/. При цьому, за інформацією Міністерства юстиції України, наявною у відкритому доступі, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 28.07.2008 року за №6997 на ім`я [PERSON] , анульовано згідно з наказом Міністерства юстиції України від 19.04.2021 року №1424/5 /а.с.73/. В Єдиному реєстрі нотаріусів відомості щодо приватного нотаріуса Головкіної Яни Вікторівни відсутні /а.с.74/. Відзив на позов до суду не надійшов. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 02.04.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною вчинено виконавчий напис №77282 про стягнення з [PERSON] , як боржника за Кредитним договором 676065-А від 13.10.2019 року, укладеним з ТОВ «СС ЛОУН», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №40071779-33 від 15.01.2020 року є ТОВ «ФІНФОРС», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №28/1220-01 від 28.12.2020 року є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», стягнуто заборгованість за кредитним договором 676065-А від 13.10.2019 року в сумі 3327 грн. та 1200 грн. за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню - 4257 грн. /а.с.52/. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченком Миколою Борисовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67681398 від 26.11.2021 року /а.с.58/. 26.11.2021 року приватним виконавцем у вказаному виконавчому провадженні винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди /а.с.65-66/. Постановою приватного виконавця від 02.12.2021 року накладено арешт на кошти боржника /а.с.62-64/. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону) і правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначене Главою 14 Закону та Главою 16 розділу II Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26.11.2014 р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус мав право вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін, а постанова Київського апеляційного адміністративного суду набрала законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Таким чином, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису - 02.04.2021 року Перелік передбачав можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, до якого мають надаватися документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання (п.1 Переліку), однак, як вбачається з оспорюваного виконавчого напису, відомості про нотаріальне посвідчення укладеного між ТОВ «СС ЛОУН» та позивачем кредитного договору, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, у виконавчому написі відсутні, а докази його нотаріального посвідчення відповідачем в порушення ст.81 ЦПК України суду не надані, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем відповідних документів, за якими стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така ж позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.03.2020 року по справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19): оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція закріплена в постанові ВС від 15.04.2020 року № 158/2157/17. На підставі вище зазначеного, суд приходить до висновку, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Так як позов задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1362 грн. (з них: 908 грн. - за подачу позовної заяви; 454 грн. - за подачу заяви про забезпечення позову).

Outcome: approved