Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

Адвокат Хорошун О.В., діючи в інтересах органу опіки і піклування виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області звернулася до суду з заявою про визнання осіб безвісно відсутніми. Заяву обґрунтовує тим, що в 1996 році [PERSON] , 1956 р.н., та її син [PERSON] , [INFO] , придбали на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.1997, квартиру [ADDRESS] . Останній раз спілкування з [PERSON] та [PERSON] , які зникли відбувалось років 10 тому. В цей час їх бачили за місцем їхнього проживання в [ADDRESS] . По місцю їх реєстрації та проживання залишався жити чоловік [PERSON] [PERSON] , який помер [INFO] . З того часу будь-який зв`язок з ними втрачено. Вони ні разу не приїздили за місцем своєї реєстрації в с. Бобрицю, Черкаської області, не повідомляли іншим способом про місце свого перебування представникам органу місцевого самоврядування. Орган опіки і піклування виконавчого комітету Бобрицької сільської ради намагався встановити місцезнаходження [PERSON] та [PERSON] , а саме публікував оголошення в пресі та на сайті Бобрицької сільської ради, в соціальних мережах, направляв запити до ПФУ, ДФС України, ДМС України, але намагання знайти даних осіб виявились безрезультатними. [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . Дана квартира є половиною двоповерхового житлового будинку у центрі села та на даний час має занедбаний стан (відсутні вікна, двері, купа сміття і бруду в середні будинку). З метою встановлення опіки над майном вказаних осіб на час їх відсутності, заявник змушений звернутися до суду з даною заявою, в якій просить визнати [PERSON] та [PERSON] безвісно відсутніми. Представник заявника адвокат Хорошун О.В. в судовому засіданні вимоги викладені в заяві підтримала повністю та просила заяву задовольнити, пояснила, що квартира [PERSON] та її сина розташована в будинку у центрі села біля школи. На даний час їх квартира занедбана, майном ніхто не опікується. Вважає, що оскільки відомості про [PERSON] та її сина [PERSON] відсутні, місце їх перебування невідоме, а тому їх необхідно визнати безвісно відсутніми, починаючи з 01.04.2004 оскільки після зняття з пенсійного обліку [PERSON] відомості про перебування її з сином в с. Бобриця Канівського району відсутні. Представник заінтересованої особи Бобрицької сільської ради в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує та не заперечує щодо її задоволення (а.с.62). Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника заявника, взявши до уваги пояснення свідків, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. За положеннями статті 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Отже, підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено поняття місця проживання, а саме: місце проживання -житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. Таким чином, суд може визнати особу безвісно відсутньою за умови, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей, що вона проживає у своєму житлі, і місце її перебування має бути невідомим. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що громадяни [PERSON] та [PERSON] є власниками 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: с. Бобриця Канівського району Черкаської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 23.04.1997, який посвідчено Канівською районною державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 1-783 (а.с.26,27). Відповідно до довідок Т.в.о. начальника ВП №1 Черкаського РУП №952/67/02-22, №953/67/02-22 від 14.02.2022 вбачається, що СКП ВП (м. Канів) №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області заведено ОРС №№108021010, 108021009 від 14.12.2021 та оголошено в розшук безвісти зниклих громадян [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , які близько 15 років тому виїхали з с. Бобриця Канівського району у невідомому напрямку та місце їх знаходження невідоме (а.с.7,8). Відповідно до повідомлення Канівської міськрайонної філії Черкаського обласного центру зайнятості №38.01-17/672 від 24.11.2021 вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] не були зареєстровані на обліку в Канівській міськрайонній філії Черкаського обласного центру зайнятості (а.с.15). Відповідно до довідки ст. о/у СКП ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області капітана поліції Вячеслава Ступенка від 15.06.2021 про результати розгляду заяви від гр. [PERSON] , вбачається, що в ході проведення розшукових заходів, встановити теперішнє місце проживання [PERSON] , 1956 р.н. та її сина [PERSON] , 1984 р.н., не представилось можливим та зазначено, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення, а тому вносити дане повідомлення до бази ЄРДР недоцільно (а.с.16). Відповідно до витягу з погосподарської книги № 508від 29.06.2021 вбачається, що житловий об`єкт за адресою: [ADDRESS] , . (номер об`єкта ПГО 0545-1 в погосподарській книзі № 5) відкритий на [PERSON] . Власником кв. [ADDRESS] є [PERSON] . В квартирі [ADDRESS] ніхто не проживає понад 15 років. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у даному будинку з 1996року (а.с.18). Згідно довідки виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області від 29.06.2021 № 507, [PERSON] , 1956 р.н. та [PERSON] , 1984 р.н. за адресою: [ADDRESS] не проживають тривалий час, понад 15 років (а.с.19). З копії газети «Дніпрова зірка» за № 20 від 20.05.2021, вбачається опублікування оголошення про розшук [PERSON] , 1956 р.н. та [PERSON] , 1984 р.н. (а.с.27). З відповіді Департаменту з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації Пенсійного фонду України №2800-050102-8/58593 від 29.11.2021 вбачається, що громадянин [PERSON] , [INFO] на обліку в органах Пенсійного фонду України не перебував. Щодо громадянки [PERSON] , 1956 р.н. зазначено, що остання перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Каневі та Канівському районі Черкаської області, але знята з обліку з 01.04.2000 (а.с.66). З копії оголошення, розміщеного на офіційному сайті Бобрицької сільської ради Черкаської області вбачається, що 14.05.2021 громадяни [PERSON] та [PERSON] розшукуються як безвісно зниклі жителі с. Бобриця Канівського району Черкаської області (а.с.67). Відповідно до довідки виконавчого комітету Бобрицької сільської ради №314 від 04.09.2013 громадянка [PERSON] проживала в с. Бобриця з 23.04.1997 по квітень 1999 року в 1/2 частині жилого будинку, який належить їй згідно договору купівлі-продажу від 23.04.1997 (а.с.68). У судовому засіданні буди допитані свідки, які показали наступне: Так, свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона проживає в с. Бобриця та була сусідкою [PERSON] та її сина [PERSON] . Приблизно у 2003 році останні зникли з села у невідомому напрямку. У квартирі [PERSON] залишився проживати її чоловік, який на даний час вже помер, не пам`ятає, щоб за життя він розшукував дружину з сином. Під час проживання та перебування в с. Бобриця [PERSON] з чоловіком вели аморальний спосіб життя, ніде не працювали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що починаючи з 2002 року працює на посаді секретаря Бобрицької сільської ради. В с. Бобриця проживає з 1995 року. Знає, що сім`я [PERSON] проживала в [ADDRESS] , чоловік з жінкою спочатку були благополучні, але згодом почали пиячити. Приблизно з 2003-2004 років [PERSON] з її сином у селі не бачила, від односельчан чула, що вони виїхали з села. У квартирі, де проживала дана сім`я залишився чоловік [PERSON] , який у листопаді 2007 року помер. Після цього у квартирі ніхто не проживає, там безлад, вибиті вікна та обдерті двері. Таким чином, враховуючи вище викладене, матеріалами справи встановлено та підтверджено, що відносно громадян [PERSON] та [PERSON] протягом останніх п`ятнадцяти років відсутні відомості за місцем їх постійного проживання, місце їх перебування нікому невідоме. Суд також вважає за необхідне зазначити, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (постанова Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц). Таким чином, з аналізу вище вказаних норм вбачається, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Під час розгляду справу суду необхідно з`ясувати місце постійного проживання особи на час її зникнення, заходи, які приймала заявник для встановлення місцезнаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). З поданої до суду заяви про визнання фізичних осіб безвісно відсутніми, підставою для звернення заявника з вказаною заявою є його намір встановити опіку над майном [PERSON] та [PERSON] на час їх відсутності. Як вже зазначалося вище, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Таким чином, враховуючи відсутність відомостей протягом сімнадцяти років за місцем останнього відомого місця проживання [PERSON] та [PERSON] , суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та наявність підстав для визнання [PERSON] , 1956 року народження та [PERSON] , 24 грудня 1984 року безвісно відсутніми, оскільки факт зникнення останніх підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Проте беручи до уваги, що за матеріалами справи неможливо встановити день та місяць одержання останніх відомостей про місце перебування [PERSON] та [PERSON] , суд враховує як письмові докази, так і покази свідків та вважає за необхідне визнати безвісно відсутніми даних осіб, починаючи з 01 січня 2005 року. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved