Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

31 березня 2022 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до Турійської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт від 05 травня 2017 року, відповідно до якого вказаний житловий будинок в рівних частинах заповіла позивачам у справі. Вказуючи, що вони у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті матері, однак нотаріус їм відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просили визнати за ними право власності в рівних частках (по 1/2) на спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] . У підготовче засідання позивачі не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені (а. с. 26, 27), 01 квітня 2022 року подали до суду письмову заяву, в якій вказали, що позов підтримують з викладених у ньому підстав та просять розглядати справу без їхньої участі (а. с. 30). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений (а. с. 28), 05 квітня 2022 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а. с. 35). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216\~Цивільного кодексу\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом\~статті 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а. с. 6) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги №1 за 2001-2005 роки Селецької сільської ради Турійського району Волинської області (а. с. 14). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано. До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1» з прибудовою «а», загальною площею 97.0 кв. м, житловою площею 50.6 кв. м, ганок «а1», ганок «а2», літня кухня «Б-1», прибудова «б», сарай «В-1», сарай «Г-1», навіс «Д», огорожа «1», ворота «2», хвіртка «3» (а. с. 15-17). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). За змістом статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України). Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Селецькою сільською радою Турійського району Волинської області 05 травня 2017 року, відповідно до якого належні їй дві земельні ділянки згідно з Державним актом серії ВЛ № 001720, виданим Турійською районною державною адміністрацією 30 червня 2004 року, заповіла дочці [PERSON] , а належний їй житловий будинок заповіла в рівних частинах сину [PERSON] і дочці [PERSON] (а. с. 9). Встановлено,\~що позивачі\~у справі\~є дітьми\~спадкодавця,\~що підтверджується\~свідоцтвами про\~їхнє народження\~та укладення\~шлюбу (а. с. 11, 12). [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована та проживала разом із дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7, 8), Позивачі [PERSON] та [PERSON] подали державному нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а. с. 38, 40). Заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] 05 травня 2017 року, не змінювався і є дійсним, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після її смерті не видавалося. Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивачі [PERSON] та [PERSON] , як діти спадкодавця, є єдиними спадкоємцями за заповітом, які у встановленому законом порядку та строки не відмовилися від спадщини та прийняли її після смерті матері [PERSON] . Державним нотаріусом від 25 березня 2022 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 13). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 427/2021 щодо майна померлої [PERSON] (а. с. 38-41), з яких також видно, що, окрім позивачів, ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої до нотаріуса не звертався, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на інше нерухоме майно спадкодавця видано позивачу [PERSON] . За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивачів права на спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] та правових підстав для визнання за ними права власності на 1/2 частку спадкового нерухомого майна. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - по 496 гривень 20 копійок кожному; стягнути з відповідача в користь позивачів 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачами при поданні позову, - по 496 гривень 20 копійок кожному. На підставі викладеного, статей 368, 1216, 1217, 1218, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved