Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

03 грудня 2021 року представник позивача [PERSON] адвокат Костенко О.М. звернувся до Згурівського районного суду Київської області із зазначеною вище позовною заявою посилаючись на те, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , після смерті якого позивачці, як спадкоємиці за законом відкрилась спадщина на все його майно. Інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини. У Згурівській районній державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа та видані свідоцтва про право на спадщину на інше майно. Крім того, після смерті батька відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3337 га, кадастровий номер 3221984200:04:023:0037, яка розташована на території Згурівської селищної ради Броварського району Київської області в с. Нова Олександрівка. Згідно з рішенням Новоолександрівської сільської ради №122-11-V від 12.06.2008 померлому було вже затверджено технічну документацію із землеустрою з видачі громадянам Державних актів на право приватної власності на землю та передано в приватну власність згідно з додатком до рішення під № 45 [PERSON] земельну ділянку площею 0,3337 га для ведення особистого селянського господарства. На ім`я [PERSON] був виданий державний акт серії ЯИ № 403525, який не був зареєстрований в Книгу реєстрації державних актів, проте має гербові печатки та підписи голови Новоолександрівської сільської ради [PERSON] та начальника відділу Земельних ресурсів у Згурівському районі Т.В. Кузьменко. Фактично земельна ділянка сформована, має чітку площу та розміри, винесена в натурі на місцевості, присвоєний кадастровий номер, наявна інформація в публічно-кадастровій карті, а також виготовлений державний акт. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів. У зв`язку із незавершенням [PERSON] процесу приватизації спірної земельної ділянки, до спадкової маси входить саме право на завершення приватизації цієї земельної ділянки та реєстрацію в реєстраційних органах права власності на неї. Позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить суд: визнати за [PERSON] право на завершення приватизації спірної земельної ділянки, а також право на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за [PERSON] на спірну земельну ділянку. В разі задоволення позову просить не стягувати з відповідача судові витрати. У підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] у своїй заяві позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. Представник відповідача Згурівської селищної ради Мокронос В. у своїй заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі, знає та розуміє наслідки визнання вимог відповідачем. Просить не стягувати з відповідача судові витрати. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, не заперечують проти задоволення позову. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. Суд визнав можливим розглядати справу без участі учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, враховуючи\~ визнання позову відповідачем. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом, як таке, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами судом встановлено, що за життя [PERSON] розпочато процедуру приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3337 га, кадастровий номер 3221984200:04:023:0037, яка розташована в с. Нова Олександрівка, Згурівський район, Київська область (на даний час - на території Згурівської селищної ради Броварського району Київської області в адміністративно-територіальній одиниці колишньої Новоолександрівської сільської ради). Згідно з рішенням Новоолександрівської сільської ради № 122-11-V від 12.06.2008 померлому було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання Державних актів на право приватної власності на землю та передано в приватну власність згідно з додатком до рішення під № 45 [PERSON] земельну ділянку площею 0,3337 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 16-18 копія архівного витягу з рішення та додатку). На ім`я [PERSON] був виготовлений державний акт серії ЯИ № 403525 від 02 липня 2009 року, який не був зареєстрований в Книгу реєстрації державних актів та виданий [PERSON] , проте має гербові печатки та підписи голови Новоолександрівської сільської ради І.О. Ландик та начальника відділу Земельних ресурсів у Згурівському районі Т.В. Кузьменко (а.с. 14 копія Державного акта). Фактично земельна ділянка сформована, має чітку площу та розміри, винесена в натурі на місцевості, присвоєний кадастровий номер, наявна інформація в публічно-кадастровій карті, а також виготовлений державний акт (а.с. 14 копія Державного акта, а.с. 15 - інформація Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку). Нотаріус Згурівської районної державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів (а.с. 6 відмова нотаріуса). Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. В силу ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, громадяни. Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина за законом. Спадкодавцем за життя заповітів не складено. Спадкоємцями першої черги за законом на час відкриття спадщини були: позивачка [PERSON] , мати позивачки [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 13 копія довідки), треті особи, які не заявляють самостійних вимог [PERSON] , [PERSON] (сини спадкодавця), [PERSON] та [PERSON] (внуки спадкодавця) (а.с. 8 копія свідоцтва про народження, а.с. 11 копія свідоцтва про розірвання шлюбу, а.с. 12 копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, а.с. 43-94 копія спадкової справи). [PERSON] прийняла спадщину та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3516 га, кадастровий номер 3221984200:06:006:0029; простих іменних акцій ВАТ «Мрія», кількістю 2159 штук номінальною вартістю 539,75 грн; простих іменних акцій ВАТ «Новоолександрівське», кількістю 9789 штук номінальною вартістю 2447,25 грн; грошових внесків з належними відсотками та компенсаційними виплатами у ВАТ «Державний ощадний банк України». Інші спадкоємці першої черги за законом відмовились від прийняття спадщини (а.с. 43-94 копія спадкової справи). До складу спадщини також входить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,3337 га, кадастровий номер 3221984200:04:023:0037, яка розташована в с. Нова Олександрівка, Згурівський район, Київська область (на даний час - на території Згурівської селищної ради Броварського району Київської області в адміністративно-територіальній одиниці колишньої Новоолександрівської сільської ради). В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином до позивачки перейшло право на завершення приватизації вказаних земельних ділянок. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. В силу положення ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, у зв`язку із ненаданням документів, які підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] на спірну земельну ділянку (а.с.6 - відмова нотаріуса). Положеннями ст. 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено наступне. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації. Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243св18, зазначив наступне. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовом про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України оформлення речових прав на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За життя спадкодавцем [PERSON] розпочато процедуру приватизації земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,3337 га, кадастровий номер 3221984200:04:023:0037, яка розташована в с. Нова Олександрівка, Згурівський район, Київська область (на даний час - на території Згурівської селищної ради Броварського району Київської області в адміністративно-територіальній одиниці колишньої Новоолександрівської сільської ради). У зв`язку зі смертю процедура приватизації не завершена, державний акт виготовлений за життя [PERSON] , але не зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів та [PERSON] виданий не був (а.с. 14 копія Державного акта). У цьому випадку така земельна ділянка входять до складу спадщини, а спадкоємиця померлого позивачка [PERSON] набуває право на завершення приватизації. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок"(втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). На підставі абз. 5 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК Внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, місце розташування яких визначено за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), які розроблені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою", відомості про які не внесені до Державного земельного кадастру, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У зв`язку із незавершенням процедури приватизації, [PERSON] за життя не отримав державний акт, а тому за спадкоємицею [PERSON] в порядку захисту спадкових прав необхідно визнати право на завершення процедури приватизації та одержання правовстановлюючих документів на ім`я спадкоємиці, шляхом здійснення всіх реєстраційних дій, пов`язаних з державною реєстрацією спірної земельної ділянки. Враховуючи те, що [PERSON] помер до видачі державного акта, до його спадкоємиці [PERSON] в порядку спадкування перейшло право на завершення приватизації. Право власності на земельну ділянку у [PERSON] не виникло, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивачки. Саме тому позивачка має право звертатися до суду з позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та проведення державної реєстрації за нею права власності на цю земельну ділянку. Суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Визнати за [PERSON] право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3337 га, кадастровий номер 3221984200:04:023:0037, а також право на державну реєстрацію в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] . Ціна позову 8280,92 грн (а.с. 19 копія витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки). Позивачка сплатила судовий збір за подання позову у розмірі 908,00 грн кожен (а.с. 27 квитанції). За клопотанням позивачки, суд не застосовує до відповідача Згурівської селищної ради ст. 141 ЦПК України та понесені позивачкою судові витрати залишає за нею.

Outcome: approved