Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

03.02.2022 до суду звернувся позивач [PERSON] і з позовною заявою до Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, в якій просить про визнання права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] [INFO] помер його дід [PERSON] , після смерті якого його син [PERSON] прийняв спадщину - спірний житловий будинок, однак правовстановлюючих документів на нього за життя не оформив. Інші спадкоємці померлого [PERSON] - його дружина [PERSON] , діти [PERSON] та [PERSON] в нотаріальному порядку відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача. Після смерті батька, позивач як єдиний спадкоємець після смерті батька, звернувся до нотарісу з заявою при прийняття спадщини, однак отримав відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тмоу змушений звернутись до суду за захистом спадкових прав. Ухвалою суду від 04.02.2022 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у підготовче засідання не з`явились, 15.04.2022 через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Турківської міської ради Самбірського району Львівської області у підготовче засідання не з`явився, на електрону адресу суду надіслав заяву, в якій просить суд розглядати справу без участі предсатвника, позов відповідач визнає. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням того, що відповідач визнає позов, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів у підготовчому засіданні. Водночас у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.06.1978. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , про що 13.07.2018 Турківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного тетиторіального управління юстиції у Львівській області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . [INFO] помер дід позивача [PERSON] , про що 18.07.2018 Турківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного тетиторіального управління юстиції у Львівській області видано повторне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . До складу спадщини, що відкрилась після смерті батька позивача, як вказує позивач, входить право померлого на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою по формі спадкування виданою виконавчим комітетом Турківської міської ради Самбірського району Львівської області №3963 від 09.11.2018, [PERSON] , до дня смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом із братом [PERSON] , 1954 р.н. (підстава: будинкова книга). Згідно з довідкою по формі спадкування виданою виконавчим комітетом Турківської міської ради Самбірського району Львівської області №3962 від 09.11.2018, [PERSON] , до дня смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом із сином [PERSON] , який помер [INFO] , сином [PERSON] , 1954 р.н. та сином [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Турківської міської ради Львівської області від 21.04.2022 №15 житловий будинок по [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці комунальної власності Турківської міської ради. Як видно із наданих позивачем заяв спадкоємці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в нотаріальному порядку відмовилися від належних їм часток в спадковому майні на користь позивача [PERSON] . Як видно із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть (№ витягу 00021404652) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що 09.10.2002 Турківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області видано свідоцтво про смерть. Будучи спадкоємцем за законом після смерті свого батька позивач звернувся із заявою до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав. Проте постановою приватного нотаріуса Турківського РНО Комарницької О.Й. від 22.11.2019 йому було відмовлено у оформленні спадкових прав після смерті діда [PERSON] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на право власності на спадковий житловий будинок з приналежними господарськими будівлями та спорудами. Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернувся до суду. Вирішуючи спір суд виходить з таких мотивів та норм права. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Суд встановив, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті батька. У визначений законом строк позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено матеріалами справи. До складу спадщини померлого [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] в силу положень ст. 549 ЦК Української РСР, який був чинний на момент смерті його батька [PERSON] (помер [INFO] ), прийняв спадщину після смерті батька, шляхом вступу в управління спадковим майном, атк як проживав разом з ним на день смерті, що в свою чергу підтверджено довідкою по вормі спадкування (арк. справи 21). За життя [PERSON] права власності на спадковий будинок не оформив. Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в ред.2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Згідно довідки виконавчого комітету Турківської міської ради Львівської області від 21.04.2022 №15, житловий будинок по [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці комунальної власності Турківської міської ради. Суд встановив, що спірний будинок збудований в 1950 році, що доводиться технічним паспортом, та такий не містить відмітки про самочинне будівництво, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці комунальної власності Турківської міської ради, житловий будинок належав [PERSON] , а після його смерті такий успадкував його син [PERSON] , однак правовстановлюючих документів на цей будинок вони за життя не виготовили, право власності не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відтак, позивач, як спадкоємець до майна свого померлого батька [PERSON] не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, а тому його права підлягають захисту в судовому порядку. При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. Враховуючи, що позивач довів налужність спадкового майна його батькові як спадкодавцю, інших спадкоємців першої черги за законом не має, так як [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в нотаріальному порядку відмовилися від належних їм часток в спадковому майні на користь позивача [PERSON] , тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у нього відсутній.

Outcome: approved