Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~02 листопада 2021 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» Луцької міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який постійно проживав за адресою: [ADDRESS] .Після його смерті відкрилась спадщина, до складу спадкового майна входить: ј частка квартири за адресою: [ADDRESS] ; металевий гараж № [NUMBER] в гаражному кооперативі «Ветеран-2» за адресою: м. Луцьк, вул. Конякіна,24а; автомобіль марки ВАЗ, модель 21120, тип легковий, зеленого кольору,2003 р.в.; частка в статутному капіталі ТзОВ «Технопарк-Волинь». В ході звернення до приватного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, постановою нотаріуса від 21 жовтня 2021 року їй було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії в зв`язку з тим, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься запис, а саме:реєстраційний номер обтяження: 10218101, тип обтяження:арешт нерухомого майна,об`єкт обтяження:невизначене майно,все нерухоме майно, на ім`я власника: [PERSON] ,код [NUMBER] . \~ \~ \~ \~25 жовтня 2021 року позивач звернулась до державного реєстратора Виконавчого комітету Луцької міської ради щодо припинення обтяжень за померлим [PERSON] , однак рішенням від 25 жовтня 2021 року їй було відмовлено у державній реєстрації припинення обтяження, арешт нерухомого майна, на все нерухоме майно за суб`єктом [PERSON] ,оскільки остання неуповноважена подавати таку заяву від імені померлого чоловіка. Вказує, що арешт на все нерухоме майно за суб`єктом [PERSON] був накладений згідно постанови слідчого в ОВС ГСУ МВС України від 01.09.2010 року, однак за результатами розгляду кримінальної справи про обвинувачення, серед інших [PERSON] , постановою від 07.12.2012 року кримінальну справу про обвинувачення серед інших [PERSON] закрили, а арешт, накладений на майно обвинувачених постановлено зняти. Отже, наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт нерухомого майна, яке позивач успадкувала та неможливість його зняття в поряду,визначеному ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», порушують її право на володіння, користування та розпорядження майном. Враховуючи, що відносно позивача немає жодного відкритого виконавчого провадження, то наявність арешту її нерухомого майна є безпідставним та таким, що перешкоджає реалізації її прав власника. На підставі наведеного, позивач просить виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження: арешт нерухомого майна,реєстраційний номер обтяження: 10218101,внесене в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 07.09.2010 р. за «10218101, реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 04053, м. Київ,вул. Артема,73 (044)206-71-48, підстава: постанова про накладення арешту,б/н,01.09.2010, ГУ МВС України, старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України Усіков В.П., об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, яке належало на праві власності [PERSON] . Ухвалою від 05 листопада 2021 року позовну заяву [PERSON] до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» Луцької міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Ухвалою судді від 20 грудня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» Луцької міської ради в особі директора Карп`як Л. про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді від 08 лютого 2022 року залучено до участі в даній справі в якості співвідповідача Департамент державної реєстрації Луцької міської ради. Позивач в судове засідання не з`явилась, від її представника адвоката Поетової А.С. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. Представник відповідача Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» Луцької міської ради в судове засідання не з`явився, 02 лютого 2022 року подали заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують щодо їх задоволення. Представник відповідача Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 1 ст.15 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Способи захисту цивільних прав визначені ч.2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.08.2020 року (а.с.8). [PERSON] , [INFO] , є дружиною [PERSON] , що підтверджується дослідженою копією свідоцтва про шлюб (а.с.6.7). Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 25.09.2020 року, 25 вересня 2020 року приватним нотаріусом Розпутняк О.В. заведена спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.20). Відповідно до довідки про склад спадкоємців, виданої приватним нотаріусом вбачається, що єдиним спадкоємцем за законом, після смерті чоловіка [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка спадщину прийняла в цілому (а.с.21). З дослідженої в судовому засіданні копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 жовтня 2021 року вбачається, що позивачу приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Розпутняк О.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] ,1958 року народження, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься запис, а саме:реєстраційний номер обтяження: 10218101, тип обтяження:арешт нерухомого майна,об`єкт обтяження:невизначене майно,все нерухоме майно, на ім`я власника: [PERSON] ,код [NUMBER] (а.с.9). При розгляді справи суд встановив, що відповідно до постанови від 07 грудня 2012 року, ухваленої за результатами розгляду кримінальної справи про обвинувачення, серед інших [PERSON] , [INFO] , постановлено, серед іншого, «арешт, накладений на майно обвинувачених [PERSON] ,згідно постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України від 01.09.2010 року (т.56,а.с.224-225) зняти». Дана постанова набрала законної сили 07.05.2013 року (а.с.18). Як вбачається з матеріалів справи , 25 жовтня 2021 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Кучмою І.В., Виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області рішенням від 25 жовтня 2021 року (№ 61128593) позивачу [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації припинення обтяження, арешт нерухомого майна, на все нерухоме майно за суб`єктом [PERSON] ,оскільки остання неуповноважена подавати таку заяву від імені померлого [PERSON] (а.с.22). У позовній заяві позивач вказувала, що вищевказаний запис про арешт нерухомого майна був виявлений під час наміру оформити свої спадкові права. Таким чином, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в зв`язку з тим, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься запис щодо обтяження всього нерухомого майна, на ім`я власника [PERSON] . Згідно ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Відповідно до ст.2 Закону \~\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майною. Статтею 2 Закону також визначені таки поняття, зокрема, заявник: - орган державної влади, його посадова особа, якими встановлено, змінено або припинено обтяження, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення обтяження речових прав. Враховуючи встановлене, позивачу не вдається можливим внести зміни до запису про обтяження 10218101, на підставі поданих нею документів, а саме, постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.12.2012 року, витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 25.09.2020 року, довідки про склад спадкоємців. У частині 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі. Згідно з ч. 1\~ст. 8 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1\~ст. 129 Конституції України). Аналогічний\~\~припис закріплений у ч. 1\~ст. 10 ЦПК України. Елементом принципу верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. Bulgaria», заява № 1365/07, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)). Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» («Cantoni v. France», заява № 17862/91, § 31-32), «Вєренцов проти України» («Vyerentsov v. Ukraine», заява «№ 20372/11, § 65)) Частиною другою\~статті 5 ЦПК України\~встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно підкреслює цінність та важливість дотримання формалізованих норм цивільного процесу, за допомогою яких сторони забезпечують вирішення спору цивільного характеру, оскільки завдяки цьому може обмежуватися обсяг дискреції, забезпечуватися рівність сторін, запобігатися свавілля, забезпечуватися ефективне вирішення спору та розгляд справи судом упродовж розумного строку, а також забезпечуватися правова визначеність та повага до суду. В той же час «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника по суті із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки» (Beles and Others v. the Czech Republic, заява № 47273/99, § 50-51, 69); «Волчі проти Франції» (Walchli v. France, заява № 35787/03, § 29). При проведенні оцінювання Європейський суд з прав людини часто наголошує на питаннях «правової визначеності» та «належного здійснення правосуддя» як на двох основних елементах для проведення розмежування між надмірним формалізмом та прийнятим застосуванням процесуальних формальностей. Зокрема, Європейський суд з прав людини виходить з того, що є порушенням права на доступ до суду, коли норми не переслідують цілі правової визначеності та належного здійснення правосуддя та утворюють свого роду перепону, яка перешкоджає вирішенню справи учасників судового процесу по суті компетентним судом (див., наприклад, рішення у справах «Карт проти Туреччини» (Kart v. Turkey [ВП], заява № 8917/05, § 79 (в кінці); «Ефстатіу та та інші проти Греції» (Efstathiou and Others v. Greece, заява № 36998/02, § 24 (в кінці); «Ешим проти Туреччини» (Esim v. Turkey, заява № 59601/09, § 21). Визначення запропонованим чином способу захисту прав позивача судом не призводить до порушення диспозитивних засад цивільного судочинства, оскільки справа розглядається у межах заявлених [PERSON] вимог і на підставі поданих доказів. З вищенаведеного слідує, що відновлення порушеного права позивача, як спадкоємця після смерті чоловіка [PERSON] , а саме, отримання свідоцтва про право власності за законом, не можливе без виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження: арешт нерухомого майна,реєстраційний номер обтяження: 10218101,внесене в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 07.09.2010 р. за «10218101, реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 04053, м. Київ,вул. Артема,73 (044)206-71-48, підстава: постанова про накладення арешту,б/н,01.09.2010, ГУ МВС України, старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України Усіков В.П., об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, яке належало на праві власності [PERSON] . Таким чином, оцінивши характер, суть та підстави заявлених позивачем вимог, норми права, якими вони регулюються, надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що підстави для збереження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису обтяжень реєстраційний номер обтяження: 10218101, накладеного на підставі постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України Усікова В.П. про накладення арешту, б/н, 01.09.2010, ГУ МВС України на невизначене майно, все нерухоме майно, яке належало на праві власності [PERSON] відсутні. Відтак позовні вимоги є обґрунтованими, а тому суд вбачає підстави для їх задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved