Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до Балаклеївської сільської ради про визнання права засновника феремерського господарства в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позивач вказує, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , який був засновником фермерського господарства «Озерянка» (код ЄДРПОУ: 14213372; юридична адреса: 20721, Черкаська область, Смілянський район, с. Балаклея, вул. Ватутіна, буд. 12). До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , крім іншого, входять корпоративні права засновника фермерського господарства «Озерянка». В подальшому, позивач звернулася до нотаріуса, яким була заведена спадкова справа, з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на фермерське господарство «Озерянка». Разом з тим, в процесі оформлення спадщини виявилось, що у позивача немає можливості оформити у спадщину в нотаріальному порядку на вищевказане спадкове майно. 02 жовтня 2018 року нотаріус Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко O.A. в порядку заміщення Смілянської державної нотаріальної контори прийняла постанову про нотаріальну відмову, яка мотивована тим, що статутом ФГ «Озерянка» не передбачений статутний фонд, тому на підставі ст.ст. 19, 23 Закону України «Про фермерське господарство» відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на Фермерське господарство «Озерянка», засновником якого був [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач як дружина померлого [PERSON] , є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка у встановлений законом шестимісячний строк подала заяву про прийняття спадщини та відповідно до ст. 1296 ЦК України є такою, що прийняла її після померлого чоловіка Позивач вказує, що визнання за нею в порядку спадкування після смерті чоловіка майнових прав засновника ФГ «Озерянка» є ефективним способом захисту її прав як спадкоємця засновника, оскільки без визнання за позивачем майнових прав засновника ФГ «Озерянка», остання позбавлена можливості провести загальні збори членів для вирішення таких питань діяльності господарства, як включення нових членів, зміни місцезнаходження (у зв`язку з зміною районного поділу Черкаської області та перейменування вулиці Ватутіна), викладення статуту в новій редакції та інших питань, прийняття рішень по яким відноситься до виключної компетенції загальних зборів. Позивач до суду не з`явилася, але представник позивача надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, але згідно письмової заяви просить справу слухати у його відсутності за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, викладену письмово, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22 серпня 2013 року, виданого виконавчим комітетом Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області. [PERSON] був засновником Фермерського господарства «Озерянка» (код ЄДРПОУ: 14213372; юридична адреса: 20721, Черкаська обл., Смілянський р-н, с. Балаклея, вул. Ватутіна, буд. 12), що підтверджується інформацією з ЄДРПОУ та Статутом господарства. Таким чином, корпоративні права засновника Фермерського господарства «Озерянка» входять до складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] . Нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко O.A. в порядку заміщення Смілянської державної нотаріальної контори надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 жовтня 2018 № 1968/02-31. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на фермерське господарство «Озерянка», засновником якого був [PERSON] , який помер [INFO] , мотивована тим, що згідно Статуту зазначеного фермерського господарства «Озерянка», що зареєстрований 03 грудня 2008 року засновником є [PERSON] , головою ФГ «Озерянка» є [PERSON] , членами ФГ «Озерянка» є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] при цьому статутом не передбачений статутний Фонд господарства; крім того, згідно ст.19 Закону України «Фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, статутний капітал становить 0,00 грн.; крім того, відмова нотаріуса мотивована тим, що спадкування майна фермерського господарства здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про фермерське господарство». Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство», успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини здійснюється відповідно до закону, тому фермерське господарство повинно успадковуватися як цілісний майновий комплекс. На теперішній час передбачений порядок реєстрації підприємств (цілісного майнового комплексу), як об`єкта нерухомості. Фермерське господарство пройшло державну реєстрацію як суб`єкт підприємницької діяльності, але воно не має державної реєстрації як об`єкт цивільно-правових відносин, та немає правовстановлювального документу, як об`єкту нерухомості. Згідно п.4.12 п.4 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. за № 295/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. У відповідності до пункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II вищевказаного Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Оскільки [PERSON] , не було пред`явлено всі необхідні правовстановлюючі документи на майно, як це вимагає пункт 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку, а саме: видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, постановлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майнові права засновника фермерського господарства «Озерянка», засновником якого був [PERSON] , який помер [INFO] , - відмовити. З відповіді Смілянської державної нотаріальної контори № 197/02-14 від 12 лютого 2022 року вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 82/2014 на підставі заяви [PERSON] поданої 14 лютого 2014 року. На момент смерті [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із позивачем [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 05 листопада 1969 року, виданого виконавчим комітетом Малосмілянської сільської ради Смілянського району Черкаської області. Згідно ст. 1261 ЦПК України позивач є спадкоємцем першої черги по закону після смерті чоловіка [PERSON] та прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк та на момент смерті спадкодавця постійно проживала разом з ним, що підтверджується сукупністю письмових доказів, наявних в матеріалах справи. З огляду на ці обставини суд вважає, що у такий спосіб [PERSON] прийняла спадщину та набула право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [INFO] [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засідання встановлено, що позивачка не має змоги оформити спадкове майно позасудовим шляхом, а тому звернулась до суду, що підтверджується постановою про нотаріальну відмову № 1968/02-31. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). У відповідності з ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса і оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1, ч.4 ст.1 Закону України «Про фермерське господарство», фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України. Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про фермерське господарство», при створенні фермерського господарства одним із членів сім`ї інші члени сім`ї, а також родичі можуть стати членами цього фермерського господарства після внесення змін до його установчого документа. Частинами 1, 4 ст. 4 Закону України «Про фермерське господарство» визначено, що головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Пунктами 1.2., 1.3. статуту фермерського господарства «Озерянка», зареєстрованого 03 грудня 2008 року регламентовано, що засновником господарства є [PERSON] , головою господарства є [PERSON] , яка також є членом господарства. Відповідно до п. 8.1., 8.4. статуту ФГ «Озерянка», управління господарством здійснює його голова. Голова організовує роботу господарства, розпоряджається майном і коштами, підписує відповідні фінансові документи, приймає і звільняє з роботи, встановлює правила трудової та виробничої дисципліни, накладає стягнення. Згідно з нормами ст.19 Закону України «Про фермерське господарство», до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Згідно статті 20 зазначеного Закону майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 191 ЦК України, підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Фермерське господарство, як цілісний майновий комплекс, включає майно, передане до складеного капіталу, нерозподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання (ч. 1 ст. 22 Закону України «Про фермерське господарство»). За положеннями статті 182 ЦК України до складу спадщини входить лише те нерухоме майно, право на яке зареєстровано в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Таким чином, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, провадиться після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Статтею 23 Закону України «Про фермерське господарство» регламентовано, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. У постанові від 21 січня 2020 року по справі № 908/2606/18 Велика Палата Верховного Суду вказувала про можливість застосування до правовідносин, які виникають у зв`язку з діяльністю фермерських господарств, приписів законодавства, що регулюють діяльність товариств з обмеженою відповідальністю, у випадку, якщо спірні правовідносини не врегульовані статутом або Законом України «Про фермерське господарство». На час виникнення спірних правовідносин, тобто на час спливу шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] діяв Закон України «Про господарські товариства», згідно статті 55 якого, у зв`язку зі смертю громадянина-учасника товариства, спадкоємці мали переважне право вступу до цього товариства. У разі відмови спадкоємця від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього спадкоємця йому видавалася у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала спадкодавцю, і вартість якої визначалася на день смерті учасника. В подальшому, 17 червня 2018 року набрав чинності Закон України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» від 06 лютого 2018 року. Згідно зі статтею 23 цього Закону у разі смерті учасника товариства його частка переходить до спадкоємця без згоди учасників товариства. Отже, за наявності у фермерського господарства статутного (складеного) капіталу з розподілом часток між його членами спадкоємці засновника (члена) фермерського господарства спадкують відповідні права засновника (члена), якому належала відповідна частка у статутному (складеному) капіталі. Згідно з ч. 2 ст. 5 ЦПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Під час розгляду даної справи, суд враховує правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року по справі № 179/1043/16-ц, в якій суд касаційної інстанції в п. 62,63 виклав наступні висновки щодо застосування норм права, а саме: «Майно фермерського господарства належить йому на праві власності (частина перша статті 20 Закону України «Про фермерське господарство»). Фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання (частина перша статті 22 цього Закону). Успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону (частина перша статті 23 того ж Закону). У випадку смерті засновника (члена) селянського (фермерського) господарства його спадкоємці мають право на спадкування цього господарства (прав засновника, члена). За наявності у Фермерського господарства статутного (складеного) капіталу з розподілом часток між його засновником, членами спадкоємці засновника (члена) фермерського господарства спадкують відповідні права засновника (члена), якому належала відповідна частка у статутному (складеному) капіталі». На підставі ст. 1261 ЦК України, позивач як дружина померлого [PERSON] , є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка у встановлений шестимісячний строк подала заяву про прийняття спадщини та відповідно до ст. 1296 ЦК України є такою, що прийняла її після померлого чоловіка. Як вбачається зі змісту Статуту та відомостей, що містяться в Єдиному державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, фермерське господарство «Озерянка» не має розподіленого між його членами статутного капіталу, тому усі належні цьому господарству майнові права належать його засновнику - [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] , яка є головою та членом фермерського господарства «Озерянка», належним чином прийняла спадщину, тому визнання за нею в порядку спадкування після смерті чоловіка майнових прав засновника ФГ «Озерянка» є ефективним способом захисту її прав як спадкоємця засновника, оскільки остання позбавлена можливості провести загальні збори членів для вирішення таких питань діяльності господарства, як включення нових членів, зміни місцезнаходження, викладення статуту в новій редакції та інших питань, прийняття рішень по яким відноситься до виключної компетенції загальних зборів. З метою усунення обставини, яка перешкоджає оформленню права власності на спадкове майно, суд вважає, що за [PERSON] належить визнати права засновника фермерського господарства «Озерянка», у визначеному статутом господарства обсязі, державну реєстрацію якого проведено 28 квітня 1993 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved