Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 2001 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб, який 2005 року було розірвано. Під час шлюбу [INFO] в них народилася донька [PERSON] . На даний час вона є повнолітньою, однак продовжує навчання у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут ім. Ігоря Сікорського» на денній формі навчання на бюджетній основі. Позивачка не в змозі самостійно утримувати доньку, у зв`язку із тим, що їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, лікування, одяг, тощо. У зв`язку із наведеним змушена звернутися з даним позовом. Ухвалою суду від 28 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивачка та третя особа в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву згідно якої просять розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи. Відзиву, заяв, чи клопотань до суду не надходили. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату,час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). 24 березня 2005 року було розірвано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] , згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] (а.с. 9). [PERSON] є студенткою І курсу приладобудівного факультету КПІ ім. Ігоря Сікорського, денної форми навчання (а.с. 10). При вирішенні спору суд керується такими нормами права. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Як роз`яснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. №3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимальною можливістю урахування інтересів дитини. Згідно статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 статті 199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд, врахувавши наведені норми закону та наведені докази в матеріалах справи, приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на утримання дочки аліментів у розмірі ј частини його заробітку (доходу), щомісячно, оскільки саме такий розмір аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, відповідатиме її потребам в сучасних соціально-економічних реаліях. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, згідно вимогам ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивачка у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст. 141 ЦПК України, 992,40 грн судового збору в дохід держави.

Outcome: approved