Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Теребовлянського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюб, а також просить визначити з нею місця проживання доньки [PERSON] [INFO] . В обгрунтування своїх вимог позивач вказала, що 26.10.2019 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Під час спільного подружнього життя у сторін народилася: донька [PERSON] [INFO] . Однак, подружнє життя не склалося через непорозуміння, позивач вважає за недоцільне зберегти шлюб. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Дитина залишилась проживати з позивачем. [PERSON] також просила визначити місце місце проживання дитини [PERSON] [INFO] , з матір`ю. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду письмову заяву, у якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити, а також просить залишити прізвище " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не надав. Представник третьої особи Служби у справах дітей Теребовлянської міської ради у судове засідання не з"явився, однак надав висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини [PERSON] , та в подальшому просив розгляд справи проводити за їх відсутності. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Судом встановлено, що 26.10.2019 року сторони зареєстрували шлюб у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, що стверджується свідоцтвом про шлюб виданим 26.10.2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №2246. Від спільного подружнього життя у сторін народилася: донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) 09.12.2020 року, актовий запис №249. Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою виданою Теребовлянською міською радою Тернопільської області №09-04/12/355 від 30.11.2021 року. Рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області від 23.052.2022 року №44 затверджено висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживаня дитини [PERSON] [INFO] . Згідно висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання [PERSON] [INFO] , орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] [INFO] з матір"ю [PERSON] . Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, сумісне життя подружжя неможливе, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу,з огляду на засади добровільності шлюбу, тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків За частинами першою, другоюстатті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з вимогами ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. В силу вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. З огляду на викладене та оцінюючи матеріали справи, приймаючи до уваги вік дитини, суд приходить до висновку, що проживання дитини [PERSON] саме з матір`ю, відповідає принципу «найкращих інтересів дитини» та забезпечить його права на належне утримання, виховання, лікування, розвиток, оздоровлення та безпеку. В силу ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1816 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved