Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

[PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на утримання повнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які продовжують навчання. На обґрунтування вимог у позові зазначила, що доньки з досягненням повноліття продовжили навчання у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», у зв`язку з чим потребують матеріальної допомоги. Проте, добровільно відповідач допомоги не надає хоча має таку можливість, оскільки офіційно працевлаштований і отримує заробітну плату. Позивач [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Не заперечує сплачувати аліменти на доньок, які продовжують навчання, проте у розмірі 1/20 частини доходу. При цьому посилається на необхідність утримання малолітньої дитини, народженої у повторному шлюбі, та непрацюючої дружини, а також проживання з батьками - пенсіонерами, яким намагається допомогати. Стверджує, що його середня заробітна плата становить близько 10000-11000 грн. на місяць. Треті особи: [PERSON] та [PERSON] , кожна окремо, просять розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги підтримують, про що подали відповідні заяви (а.с. 19, 20). Суд, дослідивши представлені докази, приходить до такого висновку. Відповідно до частин 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно з правозастосовними орієнтирами постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п.20) - обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За приписами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що батьками повнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю, продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги, є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-12). Відповідач [PERSON] має можливість надавати таку допомогу, тому як офіційно працює і отримує стабільний дохід у виді заробітної плати. Необхідності сплати аліментів не заперечує і батько повнолітніх дітей, однак посилаючись на певні обставини стверджує про можливість - лише у розмірі 1/20 частини заробітку на кожну із доньок. Визначаючи розмір аліментів суд бере до уваги те, що у відповідача на утриманні знаходиться малолітня дитина народжена від повторного шлюбу (а.с.30), а обов`язок утримувати повнолітніх доньок, які продовжують навчання, покладений на обох батьків. Щодо посилання [PERSON] на утримання непрацюючої дружини (а.с.32-33) та проживання разом з батьками, які є пенсіонерами (а.с.36), то наведені обставини не заслуговують на увагу, оскільки за відсутності доказів неможливості працевлаштування дружини за станом здоров`я чи інших поважних причин, не можна стверджувати про необхідність її утримання чоловіком, а сам факт проживання з батьками-пенсіонерами не визначений законодавцем, як такий, що підлягає врахуванню при вирішенні питання розміру аліментів. З огляду на викладене, документально підтверджених витрат пов`язаних з навчанням, обов`язку утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, покладеного законом рівною мірою на обох батьків, враховуючи матеріальне становище сторін, наявність на утриманні відповідача малолітньої дитини, суд приходить до переконання, що розмір аліментів повинен становити 1/6 частину від доходу відповідача. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача у прибуток держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial