Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

Адвокат Коневалик Андрій Васильович, який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про відшкодування моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що 07 січня 2019 року, близько 16 год. 20 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mitsubish Pajero» номерний знак [NUMBER] , рухаючись по автодорозі 11-09 Мукачево-Львів, між селами Угринів та Ямниця Тисменицького району у напрямку м. Івано-Франківськ, виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з зустрічним автомобілем марки «Geely MR7151», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП водій [PERSON] помер на місці події, пасажир його автомобіля [PERSON] помер в Івано-Франківській ОКЛ, пасажир [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження. Постановою про закриття кримінального провадження від 12.09.2021р., кримінальне провадження № 12019090000000087 від 07.01.2019р. стосовно [PERSON] закрито, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Внаслідок загибелі [PERSON] , позивачці [PERSON] , яка є дружиною загиблого, завдано моральну шкоду. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mitsubish Pajero» номерний знак [NUMBER] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» (ТДВ «Страхова компанія Ю.Ес.Ай.») згідно полісу № АМ8063131. З позиції позивача, відповідач ТДВ «Страхова компанія Ю.Ес.Ай.», як страховик, відповідно до Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому страховик виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Тому позивач посилаючись на пункт 27.3. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розраховує моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню, виходячи з 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. На день ДТП розмір мінімальної заробітної плати становив 4 173,00 грн. Загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 50 076,00 грн. (4 173,00 х 12 = 50 076,00). Оскільки у загиблого [PERSON] , крім дружини [PERSON] , є мати - [PERSON] , то [PERSON] належить 1/2 з загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди, що становить 25 038,00грн. Окрім стягнення зазначеної суми моральної шкоди з відповідача, також заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну на професійну правничу допомогу, які за попереднім розрахунком в суді першої інстанції становлять 6000 грн. Позивач та його представник в судове засідання 12.05.2022 р. не з`явилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Від представника позивача адвоката Коневалик А.В. до суду надійшла заява в якій просив розгляд справи проводити без їх участі. Позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання 12.05.2022 р. не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що 07 січня 2019 року, близько 16 год. 20 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mitsubish Pajero» номерний знак [NUMBER] , рухаючись по автодорозі 11-09 Мукачево-Львів, між селами Угринів та Ямниця Тисменицького району у напрямку м. Івано-Франківськ, виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з зустрічним автомобілем марки «Geely MR7151», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП водій [PERSON] помер на місці події, пасажир його автомобіля [PERSON] помер в Івано-Франківській ОКЛ, пасажир [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження. Постановою прокурора від 12.09.2019 кримінальне провадження № 12019090000000087 від 07.01.2019 стосовно [PERSON] закрито, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України (а.с.7-10). При закритті кримінального провадження орган досудового розслідування прийшов до висновку, що дана дорожньо-транспортна пригода трапилась через неналежний стан дорожнього покриття на штучній інженерній споруді, і відсутністю додаткового інформування водія [PERSON] про небезпечні умови для руху через міст. Відповідно до умов виникнення даної пригоди в діях водія автомобіля [PERSON] не має порушень Правил дорожнього руху України, які б перебували у прямому причинно-наслідковому зв`язку, із настанням дорожньо-транспортної пригоди, а тому склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 286 КК України, в його діях відсутній. Матеріали справи містять відомості про перевірку чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ, з яких вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mitsubish Pajero» номерний знак [NUMBER] , станом на 07.01.2019, тобто на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» (ТДВ «Страхова компанія Ю.Ес.Ай.»), згідно полісу № АМ8063134 (а.с.14). Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу відшкодування моральної шкоди, яка спричинена потерпілій в результаті дій джерел підвищеної небезпеки, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Законом України «Про страхування». Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Положеннями частини другої статті 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. За змістом частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам (які не є власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, від взаємодії яких завдана шкода, наприклад пасажир транспортного засобу) застосовується положення частини другої статті 1188 ЦК України, згідно з яким, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їх вини. За змістом цієї норми обов`язок з відшкодування шкоди покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного з них, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Відповідно до статті 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом пункту 22.1 статті 22, статті 23 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку. Згідно п. 27.3 ст.27 «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Дорожньо-транспортна пригода трапилася 07.01.2019 р., розмір мінімальної заробітної плати на цей момент становив 4173,00 грн. Таким чином, загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 50 076,00 грн. (4 173,00 х 12 = 50 076,00). Оскільки у загиблого [PERSON] , крім дружини [PERSON] (Позивача), є мати - [PERSON] , то [PERSON] належить 1/2 з загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди, що становить 25 038,00грн, що підлягає до стягнення із відповідача у користь позивача. Щодо розподілу судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн., суд зазначає наступне. Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів,рахунків тощо). У позовній заяві зазначено про судові витрати позивача на оплату послуг адвоката в розмірі 6000 грн., у підтвердження чого надано детальний опис робіт виконаних для надання правничої допомоги від 29.12.2021 р., відповідно до якого вартість наданої позивачу правничої допомоги становить 6000 грн. З огляду на вищевикладене та враховуючи, що позовні вимоги задоволено, доказів неспівмірності витрат на правову допомогу до суду не надано, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми витрат на професійну правничу допомогу. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача у дохід державного бюджету слід стягнути судовий збір у сумі 992,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved