Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

Позивач АТ «Кредобанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17.12.2019 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-248901, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит, а останній зобов`язався, в порядку та умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, сплатити комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 22.09.2021 має заборгованість перед АТ «Кредобанк» в розмірі 150 121,00 грн. Позивач просить стягнути з Відповідача вказану суму заборгованості, понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн, а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 13% від ціни позову та факсовану суму в розмірі 1 400,00 грн. Від представника Позивача в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини, дослідивши наявні письмові докази, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 652 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом встановлено що відповідно до Кредитного договору № CL-248901 від 17.12.2019 на ім`я Відповідача [PERSON] відкрито поточний рахунок [NUMBER] , останній отримав кредит в розмірі 140 000,00 грн, строк (термін) кредитування - 60 місяців терміном до 16.12.2024, узгоджено проценти за користування кредитом та нарахування комісій (а.с. 12-14). Як вбачається з матеріалів справи, Позивач надсилав Відповідачеві досудову вимогу № 27-29092021-МВП-64 від 29.09.2021 з вимогою про сплату заборгованості в розмірі 148 443,50 грн, що складається з наступного: 109 809,32 грн - строковий борг по тілу; 13 790,31 грн - прострочена заборгованість по тілу; 0 грн - строкові проценти; 24 843,87 грн - прострочені проценти протягом 30 календарних днів з моменту отримання даної письмової вимоги (а.с. 15). Жодних дій з боку Відповідача на виконання вимоги Банку здійснено не було. Позивачем надано розрахунок заборгованості, в якому зазначено, що станом на 22.09.2021 Відповідач має заборгованість перед АТ «Кредобанк» в загальному розмірі 150 121,00 грн, що складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту - 123 599,63 грн, заборгованості по процентам - 26 521,37 грн (а.с. 5). Згідно змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги ту обставину, що Відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо спростування доводів Позивача, суд приходить до висновку, що Відповідач, підписавши кредитний договір, яким визначені всі умови кредитування, включаючи розмір відсотків та комісії, погодився з ними, а тому позовні вимоги АТ «Кредобанк» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та вмотивованими, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом з тим, щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. До матеріалів справи Позивачем долучено: копію Договору про надання правової допомоги від 01.09.2021, укладений між АТ «Кредобанк» та Адвокатським об`єднанням «Аксіліум», копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Мужиком Н.Т. Серії ЛВ № 000550. Однак, в порушення статей 78-80 ЦПК України, ці документи не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами понесених Позивачем витрат, адже зазначеним вище договором не передбачено детального опису робіт (наданих послуг) по вказаній конкретній справі, не надано обґрунтованого розрахунку здійснених адвокатом витрат в рамках саме цієї цивільної справи. Відтак, суд вважає, що в цій частині позовних вимог АТ «Кредобанк» слід відмовити через їх недоведеність. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 270,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial