Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування позову вказує, що вона та відповідач, є батьками неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] . [INFO] . Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.04.2013 року до 28.03.2015 року. Після розлучення дитина постійно проживає з матір`ю та перебуває фактично на її повному утриманні. 22.08.2019 року Шевченківський районним судом м. Львова видано судовий наказ у справі № 466/5337/19 про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] . [INFO] у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду (04.07.2020 року) і до досягнення дитиною повноліття. 04.09.2019 року Буським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про відкриття провадження ВП № 59947645 з примусового виконання судового наказу №466/5337/19, виданого 22.08.2020 року Шевченківським районним судом м. Львова. Вказує, що протягом всього періоду здійснення ВП № 59947645 відповідач не здійснював своєчасну та систематичну сплату аліментів. Разом з тим, державним виконавцем до відповідача не було застосовано заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у формі накладення штрафів. У зв`язку з наданням відповідачем інформації про його працевлаштування до ПП «Західний Буг», в межах ВП № 59947645 03.06.2021 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та судовий наказ № 466/5337/19. виданий 22.08.2019 року Шевченківським районним судом м. Львова, скеровано на виконання до ПП «Західний Буг». Так, згідно розрахунку заборгованості по аліментах у ВП № 59947645 від 03.06.2021 року, заборгованість відповідача [PERSON] зі сплати аліментів відповідно до вищевказаного виконавчого документа станом на 31.05.2021 року становить 20 023.25 гри. Вказана заборгованість виникла за період з вересня 2020 року і є непогашеною на дату подання позову позивачкою. Оскільки відповідач є здоровою особою працездатного віку, яка не має жодних обмежень щодо його працевлаштування, та не має на утриманні інших осіб, та не зважаючи на вказане, відповідач не вчиняв жодних дій для отримання систематичних доходів, з яких мав би можливість сплачувати аліменти, і працевлаштувався лише у червні 2021 року на ПП «Західний Буг», у зв`язку з чим несплата аліментів на утримання неповнолітньої дитини за такий значний період свідчить про умисне невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] . [INFO] . Вважає, що тривала несплата відповідачем аліментів на утримання доньки [PERSON] грубо порушує її право на належне матеріальне утримання, оскільки дитина потребує постійних і систематичних витрат, в тому числі на її харчування, медичний догляд, розвиток, навчання, відпочинок, оздоровлення тощо. Згідно розрахунку, який додається до позовної заяви, станом на 26.07.2021 року розмір пені за несплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у відповідності до вимог ст. 196 СК України 9 682 грн. 12 коп. Згідно розрахунку, який додається до позовної заяви, станом на 26.07.2021 року розмір пені за несплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у відповідності до вимог ст. 196 СК України 9 682 грн. 12 коп. Додатково просить стягнути з відповідача судові витрати у справі, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 2000.00 грн. Ухвалою суду від 30.08.2021 року відкрито загальне позовне провадження із призначенням судового засідання та викликом сторін у справі. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачка [PERSON] в судове засідання не прибула, належно та вчасно була повідомлена про день, час, місце розгляду справи. До початку судового засідання позивачка подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належно, у встановленому законом порядку, повідомлявся про час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходила заява про відкладення розгляду справи та не подавався відзив. Згідно ч. 4 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.04.2013 року до 28.03.2015 року. Після розірвання шлюбу донька [PERSON] , [INFO] постійно проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Шевченківським районним судом м. Львова 22.08.2019 року видано судовий наказ у справі № 466/5337/19 про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду (04.07.2020 року) і до досягнення дитиною повноліття. 04.09.2019 року Буським районним відділом ДВС Головнго територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про відкриття провадження ВП № 59947645 з примусового виконання судового наказу №466/5337/19. виданого 22.08.2020 року Шевченківським районним судом м. Львова. Як встановлено судом із розрахунків заборгованості від 03.06.2021 року, виданого головним державним виконавцем Буського відділу ДВС у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів), при примусовому виконанні судового наказу №466/5337/19, відповідач в період з вересня 2020 року по травень 2021 року не сплачував аліменти, згідно вищевказаного судового наказу, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість 20 023,25 грн. Так, зокрема, заборгованість за вересень 2020 року становить 1699,25 грн., жовтень 2020 року - 2147,75 грн., листопад 2020 року - 2147,75 грн., грудень 2020 року - 2147,75 грн., січень 2021 року - 2147,75 грн., лютий 2021 року - 2433,25 грн., березень 2021 року - 2433,25 грн., квітень 2021 року - 2433,25 грн., травень 2021 - 2433,25 грн. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; частина 1 ст. 196 Сімейного кодексу України регламентує, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до правового висновку, зробленого Верховним Судом України 16 вересня 2013 року у справі № 6-81 цс 13, враховуючи те, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясовувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розмір пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Такий правовий висновок вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду України від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), а саме передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Оскільки відповідач був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та знав про свій обов`язок їх сплати, тому суд погоджується з доводами позивачки, які знайшли своє підтвердження в сукупності зібраних доказів у матеріалах справи. Відповідно до ч.1,2 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Оскільки позивач заявила вимогу про стягнення з відповідача неустойки зі сплати аліментів за період з 01 вересня 2020 року по 27 липня 2021 року, суд приходить до висновку, що розмір неустойки слід визначати саме в межах позовних вимог. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 196 СК України, суми заборгованості по сплаті аліментів та періоду прострочення аліментів, загальна сума заборгованості по пені за несплату аліментів складає 9 682, 12 грн.. Вирішуючи питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті 133, статтях 137, 141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як встановлено судом, між позивачкою [PERSON] та адвокатським бюро «ГАЛИНА БІДУЛА ТА ПАРТНЕРИ» укладено договір про надання професійної правничої допомоги №07/07/21-ФО від 07.07.2021 року, предметом якого є надання клієнту правничої допомоги у цивільній справі №943/1424/21. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до акту №07/07/21-ФО.01 прийому передачі наданої професійної правничої допомоги від 27.07.2021 року, вартість послуг, наданих адвокатським бюро «ГАЛИНА БІДУЛА ТА ПАРТНЕРИ» становить 2 000,00 гривень. Суд вважає, що визначена адвокатським об`єднанням сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі, оскільки позивач не звільняється від сплати витрат на правову допомогу. Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн., виходячи із ставки судового збору, що діяла на момент подання позовної заяви до суду.

Outcome: approved