Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

17.06.2020 року до суду надійшла вищевказана позовна заява представника приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"за довіреністю Цимбал В. І., в якій він просить стягнути з [PERSON] на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" суму в якості страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 (сто тисяч гривень 00 коп) та судовий збір у розмірі 2 102,00 (дві тисячі сто дві гривні 00 коп). В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 08 вересня 2016 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4942907, предметом якого є страхування автомобіля DAF CF 85.380, 2006 року випуску, ДНЗ: [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . 09 січня 2017 року у місті Києві по вулиці Малиновського, 13 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля DAF 85.380 державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 29.05.2017 року по справі №756/5558/17-п [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23.02.2017 року по справі №756/1274/17 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. До приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернувся потерпілий з заявою про пошкодження транспортного засобу у зв`язку із дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору. Позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування здійснив виплату на користь потерпілого в розмірі 100 000 грн. На адресу відповідача було направлено вимогу щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування. Зазначену вимогу було проігноровано та жодних дій з боку відповідача не було здійснено. 19.08.2020 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області дану позовну заяву прийнято до провадження з проведенням її розгляду за правилами спрощеного провадження. 12.05.2021 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] . В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Пугач С. В. заявив клопотання про відмову у задоволенні позову у зв`язку із спливом строку позовної давності. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 08 вересня 2016 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4942907, предметом якого є страхування автомобіля DAF CF 85.380, 2006 року випуску, ДНЗ: [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року, 09 січня 2017 року о 19 год. 05 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем DAF д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по вул. Малиновського, 13, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем Mitsubishi д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що спричинило пошкодження транспортних засобів, а водій [PERSON] отримав незначні тілесні ушкодження, чим порушив п. 1.5, 2.3(б), 11.4 ПДР. Даною постановою [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності. Постанова не оскаржувалася та набрала законної сили 09 червня 2017 року. Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно ч. 6 ст.82 ЦПК України , вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підставі вищевказаного суд вважає доведеною вину [PERSON] у вчиненні ДТП та в заподіянні майнової шкоди [PERSON] шляхом пошкодження належного потерпілому автомобіля. 12 червня 2017 року було складено страховий акт №UA 2017011000011/L01/03 від 09.06.2017 року, яким вирішено провести виплату відшкодування у розмірі 100 000 грн. 13 червня 2017 року [PERSON] , [NUMBER] було виплачено страхове відшкодування у сумі 100 000 грн. 03 вересня 2019 року [PERSON] було надіслано регресну вимогу, яку він отримав 05 вересня 2019 року, про що свідчить його підпис на поштовому відправленні. Проте на даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна". При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У п. 11 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", зазначено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов`язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. Відповідно до п.п.38.2.1 п.38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Щодо клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Пугача С. В., суд бере до уваги наступне. У п. 27 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", роз`яснюється, що регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону N 1961-IV. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. У п. 11 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", зазначено, що регресну вимогу може бути пред`явлено протягом трьох років із дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). Також, Верховний Суд у постанові № 200/13392/13-ц від 10 січня 2019 року зробив висновок по те, що строк позовної давності при регресі починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив відшкодування. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Оскільки страхове відшкодування потерпілій у ДТП особі виплачено 13 червня 2017 року, перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати. Враховуючи, що даний позов до суду подано засобами поштового зв`язку 12 червня 2020 року, строк позовної давності позивачем не пропущено, тому підстав для застосування наслідків спливу позовної давності не вбачається. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved