Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

в позові вказано, що позивач працювала у відповідача з листопада 1983 року на посаді контролер ВТК. З 01.12.2020 відповідач не виплачує заробітну плату, посилаючись на відсутність коштів. Згідно довідки пенсійного фонду за період з 01.12.2020 по 01.07.2021 року відповідачем було нараховано та не виплачено заробітної плати на суму 48741,6 грн. Всього, станом на 13.10.2021 відповідач заборгував позивачу 78741,6 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Позивачка подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, підтримуючи позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов чи його заперечення не надходило. Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Оскільки відповідача повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за його відсутність в судовому засіданні, невиконання процесуальних обов`язків процесуальним законом повністю покладено на відповідача. Відповідно до п.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України позивач працювала у відповідача. Згідно вказаного реєстру застрахованих осіб сума заробітку з грудня 2020 року по 30 червня 2021 року складає 48725,6 грн.\~ Згідно наданої позивачкою копії наказу №4-ос від 31.01.2022 позивачка звільнена з роботи з посади контролера ВТК з 31.01.2022\~ за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України, з виплатою компенсації за 45 днів невикористаної щорічної відпустки. Копії трудової книжки позивач суду не надала. Згідно ч.1 ст.94 КЗпП заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 115 КЗпП визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Стаття 43 Конституції України гарантує кожному, право заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідачем вказані норми права були порушені, позивачці заробітна плата не виплачувалась. Довідки про розмір невиплаченої заробітної плати відповідач суду не надав. Відповідач не надав суду довідки про заборгованість по заробітній платі позивачки, суд бере до уваги суми доходу позивачки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ПФУ за період з 01 грудня 2020 року по 30 червня 2021 року, яка становить 48725,6 грн. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01.12.2020 року по 30.06.2021 року в сумі 48725,6 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. З липня 2021 року відповідач не подавав до органу Пенсійного фонду України відомостей про заробітну плату. Інших даних, які б надавали можливість встановити заробітну плату, у справі відсутні. Інформація щодо нарахування заробітної плати за липень, серпень, вересень, жовтень відсутня, тому в задоволенні вимоги за цей період слід відмовити. Як вбачається зі змісту ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач не подав суду доказів на спростування доказів позивачки. Таким чином, позовні вимоги позивачки є частково обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення. На підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України ,,Про судовий збір позивачку звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовною вимогою про стягнення заробітної плати. Тому відповідно ст.141 ЦПК України судовий збір у розмірі 908,00 грн. стягнути з відповідача на користь держави Відповідно до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. За таких обставин рішення в частині виплати заробітної плати за один місяць у підлягає негайному виконанню.\~ Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: partial