Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

У лютому 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 19 лютого 2005 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від подружнього життя у сторін народилось двоє спільних дітей: син - [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Спільне з відповідачем життя не склалось, оскільки сторони мають різні погляди на життя, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, а також втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 лютого 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 102, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19 лютого 2005 року (а.с. 4). Від подружнього життя у сторін народилось двоє спільних дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17 січня 2007 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 65 (а.с. 5); син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16 липня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 771 (а.с. 6). У вказаних свідоцтвах про народження батьками дітей зазначені позивач та відповідач. Спільне з відповідачем життя не склалось, оскільки сторони мають різні погляди на життя, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, а також втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного, що робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин судом встановлений факт порушення відповідачем права позивача на розірвання шлюбу, оскільки за взаємною згодою відповідач відмовляється розірвати шлюб. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved