Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 28 березня 2022 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, що залишилося після смерті баби [PERSON] . 2. Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із права власності на земельну ділянку площею 2.24га, кадастровий номер 6125885400:01:001:0170, яка розташована на території Матвіївської сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як стверджує позивач, [PERSON] на день смерті постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Позивач проживав з нею без реєстрації, допомагав у веденні гогсподарства, здійснював догляд за нею. Однак, коли він звернувся до приватного нотаріуса по питанню оформлення спадщини, то отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій та рекомендацію звернутися в суд за захистом свої прав. На підставі викладеного, позивач просить позов його задовольнити та визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, яке залишилося після смерті баби [PERSON] , а саме на земельну ділянку площю 2.24га. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 31 березня 2022 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження і призначено до підготовчого розгляду на 20 квітня 2022 року. 4. Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності з повним підтриманням та визнанням позовних вимог. 5. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 6. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 7. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 8. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Чорногородської сільської ради Макарівського району Київської області вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в с. Чорногородка, Макарівського району, Київської області, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №6. 9. Судом встановлено, що на підставі рішення XVI сесії ІІІ скликання Матвіївської сільської ради народних депутатів від 25.10.2001р. №4 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2.24га, яка розташована на території Матвіївської сільської ради Шумського району Тернопільської області, яка складається із двох земельних ділянок: площею 0.07га, кадастровий номер 6125885400:01:004:0099 та площею 2.17га кадастровий номер 6125885400:01:001:0170, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №691340, виданого 03.06.2002року та Витягами із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, сформованими 16.09.2021р. та 18.11.2021р. 10. Той факт, що померла [PERSON] є бабою позивача [PERSON] підтверджується наступними документами, а саме: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , згідно якого слідує, що [PERSON] народився [INFO] в с. Борівка, Макарівського району, Київської області. В графі «батьки» зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , викладеним російською мовою, згідно якого слідує, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Матвіївці, Шумського району, Тернопільської області. В графі «батьки» зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; - Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00034558346, сформованого 12.01.2022р., наданого Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), згідно якого слідує, що 16 січня 1974 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції міста Києва. Прізвища подружжя після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] ; - свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , викладеним російською мовою, згідно якого слідує, що 24 червня 1981 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвища подружжя після розірвання шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] ; - свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , викладеним російською мовою, згідно якого слідує, що 27 червня 1981 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано Макарівським райвідділом ЗАГС Київської області. Прізвища подружжя після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . 11. Згідно із довідкою № 326 від 05.10.2021 року, виданою Матвіївським старостинським округом Великодедеркальської сільської ради Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті без реєстрації проживав внук [PERSON] , 1975 р.н., який допомагав у веденні господарства, здійснював догляд за нею і здійснив поховання. 12. Відповідно до листа № 367/01-16 від 25.10.2021 приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Хаблюк Т.В. «Про роз`яснення щодо порядку спадкування» вбачається, що спадщину після померлої [PERSON] позивач [PERSON] не прийняв, оскільки не підтвердив постійне проживання з померлою на день смерті та у встановлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. ІV. Оцінка Суду. 13. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідачі позов визнали, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. 14. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. 15. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 16. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 17. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 18. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 19. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 22. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 21. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України , або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 22. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 23. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 24. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). 25. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України. Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. 26. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). 27. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. 28. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 29. Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 30. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 31. Згідно ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. 32. Так, позивач [PERSON] відноситься до спадкоємців п`ятої черги, оскільки є внуком спадкодавця [PERSON] і є таким, що прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦПК України. 33. У відповідності до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. 34. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. В даний час у позивача виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, а саме, на земельну ділянку, як спадкове майно за законом, як спадкоємця п`ятої черги, після смерті баби [PERSON] . Суд знаходить, що в даних правовідносинах виникнення права власності у позивача пов`язується з правом спадкування. 35. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 36. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 37. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 38. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 39. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 40. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 41. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. 42. У зв`язку із чим, враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування на земельну ділянку в нотаріальній конторі не може, відповідачка не заперечує проти визнання за позивачем права на спадкове майно після смерті [PERSON] , право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. 43. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на земельну ділянку не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 44. Позивачем при подачі позову було сплачено 992 грн. 40 коп. судового збору. Позивач просить не застосовувати до відповідача вимоги статті 141 ЦПК. З цих підстав,

Outcome: approved