Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

У листопаді\~2021\~року Державне підприємство «Державний насіннєвий фонд України» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 60 800 грн. за договором безвідсоткової поворотної позики. Стягнути з відповідача на користь позивача суму коштів, що виникла в результаті інфляцій у розмірі 17 139,79 грн., 3 % річних з простроченої суми у розмірі 6 836,25 грн. та судові витрати по справі. Вказуючи на те, що між ДП «Державний резервний насіннєвий фонд України» та [PERSON] , 28 листопада 2016 року укладено договір № 16 безвідсоткової поворотної допомоги (далі Договір). Відповідно до вищевказаного Договору у зв`язку з тим, що позичальник перебуває в трудових відносинах з підприємством, позика в розмірі 100 000,00 грн. надається йому на безвідсотковій основі. Строк надання позики 3 роки. Але при звільненні працівника згідно пунктів 6.2, 6.3 Договору позика повертається на розрахунковий рахунок Позикодавця в порядку визначеному згідно додатку № 1 до Договору № 16 від 28.11.2016 року. Як зазначає позивач, згідно п. 6.4 Договору в разі не повернення позики в строки, справа передається до суду. [PERSON] звільнився з ДП «Державний резервний насіннєвий фонд України» 19.01.2018 р. та не має трудових відносин з підприємством, умови Договору не виконує, позику не повертає. Не зважаючи на те, що договірні відносини між [PERSON] та ДП «Державний резервний насіннєвий фонд України» закінчились у січні 2018 року гр. [PERSON] з 01.02.2018 р. по 31.10.2021 р. позику не повертає, має заборгованість в розмірі 60 800,00 грн., мирного вирішення спору уникає. Індекс інфляції з 01.02.2018 р. по 31.10.2021 р., складає 17\~139,79 грн., та три відсотки від простроченої суми з 01.02.2018 р. по 31.10.2021 р складає 6\~836,25 грн. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2021 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ДП «Державний насіннєвий фонд України» до [PERSON] про стягнення боргу, за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 24-25). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.28). [PERSON] , який належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за місцем реєстрації в судове засідання не з`явився та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву (а.с. 28). Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом установлено, що 28.11.2018 року між ДП «Державний резервний насіннєвий фонд України» та [PERSON] укладено договір № 16 безвідсоткової поворотної допомоги (а.с. 5-6). Відповідно до п.п. 1.2, 3.1, 4.2 вищевказаного Договору у зв`язку з тим, що позичальник перебуває в трудових відносинах з підприємством, позивач надав відповідачу позику в розмірі 100 000,00 гривень на безвідсотковій основі. Згідно до п. 5.1 Договору строк надання позики 3 роки. Відповідно до п. 6.1. Після закінчення строку, вказаного в п. 5.1. цього договору, позичальник зобов`язується повернути суму позики в повному обсязі. Згідно до\~п. 6.2. Позика повертається згідно додатку до договору. Відповідно до п. 6.3. При звільненні працівника позика повертається згідно п. 6.2. на розрахунковий рахунок позикодавця. За змістом Додатку №1 до Договору безвідсоткової поворотної позики від 28.11.2016 року, позичальник мав повертати позику частинами починаючи з грудня 2016 року по березень 2019 року щомісячний платіж становитиме 2800,00 грн., а з квітня 2019 року по листопад 2019 року у розмірі 2700 грн. (а.с.7). Відповідно до платіжного доручення №6544 від 28.11.2016 року відповідачу було перераховано суму в розмірі 100\~000 грн. безвідсоткової поворотної позики (а.с. 8). Як вбачається із наказу №4-к/тр від 19.01.2018 року, [PERSON] звільнено на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 16). Згідно до Довідки №138-3/10-1/272 від 15.11.2021 року згідно Договору безвідсоткової поворотної позики № 16 від 28.11.2016 року підприємством було утримано із заробітної плати [PERSON] суму у розмірі 39\~200,00 грн., залишок заборгованості за Договором станом на 15.11.2021 року становить 60\~800 грн. (а.с. 9-10). Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що [PERSON] взяте на себе зобов`язання за укладеним із ДП «Державний резервний насіннєвий фонд України» за договором позики не виконав, взяті у борг кошти в обумовлений договором строк не повернув, будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано, як і не надано доказів щодо належного виконання ним умов договору позики, суд вважає, що позовні вимоги ДП «Державний резервний насіннєвий фонд України» в частині стягнення основного боргу в розмірі 60\~800 грн. підлягають задоволенню, а в частині стягнення 3 % річних та інфляційних витрат ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не обгрунтовані належними та допустимими доказами (відсутній розрахунок заборгованості, зокрема індексу інфляції та 3 % річних). Судові витрати по справі слід стягнути з відповідача згідно зі ст. 141 ЦПК України на користь позивача.

Outcome: partial