Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

06 серпня 2020 року Позивач - АТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі Філії АТ «Укрексімбанку» у м. Одесі, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Кредитним договором у розмірі 8532,12грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19 листопада 2014року між АТ «Укрексімбанк» та [PERSON] укладено Договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії № 8142618456БД/2014-11. Відповідно до п.2.4 Договору відповідачу відкрито кредитну лінію з лімітом не більше 3000,00 грн. для проведення операцій із застосуванням картки. Отримання відповідачем кредиту підтверджується випискою за контрактом за період з 31.01.2017р. по 13.07.2020р. За користування кредитом відповідач зобов`язалася сплачувати проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 30,00 % річних. Відповідач порушила свої зобов`язання за Кредитним договором щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом, та у визначений строк повністю кредит банку не повернула. Позивачем було вжито заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачці вимоги про погашення заборгованості за договором, які залишилися без реагування. Заборгованість перед АТ «Державний експортно-імпортний банк України» відповідачкою не погашена і станом на 13.07.2020 року становить 8532,12 грн., яка складається з наступного: - прострочена заборгованість за кредитом 2996,90грн.; - прострочена заборгованість за відсотками 2473,83грн.; - пеня по простроченому основному боргу 2236,53грн.; - пеня по простроченим відсоткам 824,86 грн. За обставин не виконання відповідачкою у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.08.2020року провадження у справі було відкрито. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у встановлений судом строк відзиву на позов не надала. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, судом встановлене наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст.ст.12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Матеріалами справи встановлено, що 19 листопада 2014 року між ПАТ «Укрексімбанк» та [PERSON] було укладено договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії № 8142618456БД/2014-11. Пунктом 2.4 даного договору [PERSON] відкрито кредитну лінію, у межах якої надано кредит з лімітом у розмірі не більше 3000,00 гривень, для проведення операцій із застосуванням картки з оплатою процентів в розмірі 30,00 % річних, строком до 30.11.2017 року (п. 2.6., 2.10). Відповідно до умов даного договору відповідачка взяла на себе зобов`язання сплачувати банку суми всіх операцій, комісійної винагороди, штрафних санкцій та інших платежів, які стали наслідком або виникли у зв`язку з використання картки (п.7.2.13); щоразу у день припинення кредитної лінії за договором погашати банку усю існуючу на цей день заборгованість за кредитом (п.7.2.14); сплачувати банку проценти, нараховані за користування кредитом, щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, за який вони були нараховані (п.7.2.15). Банк надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується таблицею визначення сукупної вартості кредиту та поточною випискою за контрактом за період з 31.01.2017 року по 13.07.2020 року. Відповідачем порушено умови п.7.2.15 договору щодо сплати банку процентів за користування кредитом. Відповідно до п.7.3.3 договору, банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у разі невиконання будь-яких умов договору. Позивачем було направлено відповідачу рекомендовані листи №0633001/7774-18 від 28.11.2018р., № 0633001/543741-18 від 28.12.2018р., № 0633001/28298-19 від 18.11.2019р. з вимогою про погашення простроченої заборгованості. Як вбачається з розрахунку, наданого АТ «Державний експортно-імпортний банк України», заборгованість відповідача станом на 13.07.2020 року становить 8532,12грн., яка складається з наступного: - прострочена заборгованість за основним боргом 2996,90грн.; - прострочена заборгованість за відсотками 2473,83грн.; - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (за період з 01.12.2017р. по 13.07.2020р.) 2236,53грн.; пеня за несвоєчасне погашення відсотків (за період з 31.01.2017 по 13.07.2020) 824,86грн. Згідно з п.2.5 Договору кредит надається для оплати будь-яких проведених Держателем операцій за картковим рахунком у разі недостатності власних грошових коштів Клієнта на картковому рахунку для оплати відповідних операцій. Пунктом 7.2.23 Договору передбачено, що Клієнт зобов`язується у випадку звільнення з роботи в організації протягом 3-х банківських днів, наступних за днем звільнення, надати до Банку заяву про закриття карткового рахунка або укласти відповідну додаткову угоду до цього Договору для оформлення приватної платіжної картки. Пунктом 7.2.18 Договору передбачено, що Клієнт зобов`язується у разі закриття карткового рахунку та/або припинення чи розірвання цього договору погасити Банку у день настання таких подій усю існуючу на день такого погашення заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом, а також іншими платежами за цим Договором. Відповідно до п.2.10 Договору за користування Кредитом Клієнт зобов`язаний щомісячно сплачувати Банку проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 30% річних. Згідно п.5.3 Договору - нарахування процентів за користування Клієнтом кредитом та овердрафтом здійснюється Банком у валюті карткового рахунка щомісяця, в останній банківський день місяця та в день припинення дії Кредитної лінії (для процентів за кредитом), виходячи з фактичної заборгованості за кредитом та овердрафтом на початок кожного календарного дня поточного місяця, розмірів процентних ставок, визначених згідно з умовами Договору, фактичної кількості календарних днів у поточному місяці та фактичної кількості календарних днів у поточному році. Нарахування процентів за користування кредитом та овердрафтом Банк здійснює починаючи з першого календарного дня, наступного за днем видачі кредиту/виникнення овердрафту, по день погашення відповідно кредиту та овердрафту (включно). Згідно п.5.4 Договору - сплата Клієнтом процентів за користування кредитом повинна здійснюватися у сумах, нарахованих Банком, та у тій валюті, в якій Клієнту надано кредит. Згідно пункту 7.2.15 Договору - Клієнт зобов`язаний сплачувати Банку проценти, нараховані за користування кредитом, щомісяця, не пізніше останнього Банківського дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані, а у разі припинення дії Кредитної лінії - не пізніше першого банківського дня, наступного за днем, у який Клієнт зобов`язаний погасити Банку усю існуючу заборгованість за кредитом у зв`язку з припиненням дії Кредитної лінії. Пунктом 7.3.3 Договору передбачено, що Банк має право вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту і овердрафту та сплати процентів за користування кредитом і овердрафтом у разі невиконання останнім будь-яких умов договору, а також у разі, якщо протягом 2 (двох) календарних місяців поспіль Організація не проводить зарахування заробітної плати Клієнта на картковий рахунок. Згідно п.12.6 Договору - усі повідомлення, надіслані Банком рекомендованими листами з повідомленням на адресу місця проживання/реєстрації Клієнта, зазначену у статті 14 Договору, або засобами Систем дистанційного обслуговування вважаються такими, що отримані Клієнтом через 7 (сім) календарних днів після їх надіслання Банком. Після проходження цього строку настають усі правові наслідки, дата настання яких пов`язана з датою отримання Клієнтом повідомлень Банку, незалежно від того, чи отримає Клієнт ці повідомлення особисто. Пунктом 8.1.1 Договору передбачено, що у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом та/або овердрафтом, процентами за кредитом та/або овердрафтом, Клієнт сплачує Банку за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості до дня погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до п.8.1.2 Договору, у разі несвоєчасної оплати Клієнтом наданих йому банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діятиме у період, за який нараховуватиметься пеня. Позивач взяті на себе зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого станом на 13.07.2020р. виникла заборгованість перед банком в розмірі 8532,12 грн. Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку, Відповідач підписом у Заяві про відкриття карткового рахунку підтвердив, що між ним та Банком досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, в тому числі договору банківського рахунку та кредитного договору. Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. В порушення вимог цивільного законодавства, відповідачка в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернула. Щодо нарахування пені - необхідно зважати на вимоги ст.ст.549, 550, 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (ст.610, п.3 ч.1 ст.611 ЦК України) з першого дня прострочення та доти, доки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто пеня може нараховуватися на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Отже, позивач має право на стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Вказані висновки викладені у постанові Великої палати ВС від 4.07.2018 у справі №14-154цс18 та у постанові Верховного Суду України від 10.10.2018року у справі № 369/10890/15-ц. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу відповідачем не надано доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, або які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги до відповідача про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі складають 2102грн. На підставі ст. ст. 16, 207, 525, 526, 530, 611, 626, 628, 629, 633,634, 638, 639, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved