Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову вказала наступне. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, спадкоємцем якої є позивач. Нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском [PERSON] терміну для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та у зв`язку з розбіжностями в написанні прізвищ в поданих документах, у зв`язку з чим позивач не має можливості оформити право на спадщину. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви представника позивача, представника відповідача, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, спадкоємцем якої є [PERSON] . Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Коростишівського районного нотаріального округу Мошковським О.С. № 235/02-31 від 12.06.2021р. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском [PERSON] терміну для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та у зв`язку з розбіжностями в написанні прізвищ в поданих документах. Як вбачається зі змісту заповіту від 23.02.1994 року, посвідченого Харитонівською сільською радою, на випадок своєї смерті [PERSON] зробила розпорядження про те, що належний жилий будинок, господарські будівлі і все майно заповідає [PERSON] . Прізвище заповідача у заповіті зазначено « [PERSON] », прізвище особи, якій заповідається майно зазначено « [PERSON] ». У сертифікаті на право на земельну частку (пай) прізвище члена КСП «Коростишівське», виданого на підставі рішення Коростишівської РДА №389 від 24.12.1997р., прізвище указано « [PERSON] ». Відповідно до архівної довідки Державного архіву Житомирської області Житомирської ОДА №Я-3976/02 від 07.09.2021р., у книзі реєстрації актових записів про народження по Руднє-Грабівській сільраді Андрушівського району за 1924 рік зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] . Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . У довідці № 778 від 12.10.2016р., виданій Харотонівською сільською радою, зазначено, що [PERSON] до дня смерті проживала в [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті за вказаною адресою ніхто не був зареєстрований і не проживав. В належному їй будинку протягом шести місяців з дня її смерті ніхто не був зареєстрований і не проживав. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.1,3 ст.1268 ЦК України). На підставі викладеного суд приходить до переконання, що позивач пропустила строк з поважних причин. Ст. 315 ЦПК України передбачено, що суди розглядають справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи, що в заповіті допущено помилку та не правильно зазначено прізвище заповідача та особи, на користь якої був складений заповіт, тому суд вважає за необхідне встановити факт належності заповіту, посвідченого 23.02.1994 року секретарем виконавчого комітету Харитонівської сільської ради за реєстровим № 22, оскільки цей факт підтверджується доказами, а його встановлення має юридичне значення для позивача. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0293249 від 05 березня 2022 року належав [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] , копією сертифіката на право на земельну частку (пай), довідкою з Харитонівської сільської ради. Частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні в справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивач позбавлені можливості оформити свої спадкові права. Враховуючи викладене, на підставі ст.55 Конституції України, ст.ст.328, 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України,

Outcome: approved