Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача у якому просила усунути перешкоди у володінні і користуванні належною їй земельною ділянкою шляхом витребування її у відповідача та скасувати запис про державну реєстрацію договору оренди. Позов мотивує тим, що є власницею земельної ділянки з кадастровим номером 6823389000:06:006:0096 загальною площею 1,0468 га, яка розташована на території колишньої Ставчанської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області. Позивачка вказує, що 26 лютого 2020 року отримала інформацію з Держаного земельного кадастру про право власності на речові права із якої дізналася, що 22 вересня 2016 року за №16636566 Новоушицькою районною державною адміністрацією зареєстроване речове право, яке виникло на підставі договору оренди землі б\\н, що був укладений між нею та ТзОВ «Агро-Дністер». За договором оренди земельної ділянки №б/н від 10 грудня 2015 року укладеним між позивачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Дністер» позивачка передала ТзОВ «Агро-Дністер» в строкове платне користування належну їй земельну ділянку, строк дії договору становить 10 років Зазначає, що договір оренди землі не відповідає її внутрішній волі, оскільки нею не укладався та не підписаний власноручно. Зайняття земельної ділянки відповідачем позбавляє позивачку у праві користуванні власністю. Враховуючи підстави позову, позивачка вважає, що земельна ділянка має бути їй повернута, оскільки знаходяться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав. Ухвалою суду від 25 березня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання та надано відповідачу строк для подачі відзиву. 17 червня 2021 року ухвалою суду задоволено клопотання позивачки та витребувано докази по справі. Ухвалою суду від 09 липня 2021 року клопотання позивачки задоволено та призначено у справі судову почеркознавчу експертизу. 23 листопада 2021 року суд поновив провадження у справі та призначив підготовче засідання. 14 грудня 2021 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та постановлено ухвалу про продовження розгляду справи. 11 січня 2022 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала за обставин викладених у позовній заяві. У подальшому подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечила проти клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки справа розглядається тривалий час та у минулому неодноразово відкладалась за клопотанням сторони відповідача. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав. В чергове судове засідання призначене на 12 травня 2022 року представник відповідача надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки на території України запроваджено воєнний стан, а сам представник призваний на військову службу, тому не має можливості прибути у судове засідання. Так, представник відповідача клопотав про відкладення судових засідань призначеного на 16 березня 2022 року, 19 квітня 2022 року судове засідання було відкладено у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача про виклик свідка і, згодом, представник відповідача вкотре надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. У таких діях сторони відповідача, суд вбачає зловживання своїми правами. Відповідач будучи не позбавленим можливості направити у судове засідання іншого представника чи безпосередньо представляти свої інтереси через керівника підприємства, таким правом не скористався, більше того намагається реалізувати свої інтереси через представника, який є призваний на військову службу та позбавлений можливості здійснювати належним чином свої повноваження, що підтверджується поданими клопотаннями Отже, для забезпечення прав позивачки, попередження затягування розгляду справи, суд дійшов до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає та вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд, заслухавши учасників справи, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивачка є власницею земельної ділянки з кадастровим номером 6823389000:06:006:0096, загальною площею 1,0468 га, яка розташована на території колишньої Ставчанської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області (а.с.12). 10 грудня 2015 року між сторонами був укладений договір оренди землі, згідно із умовами якого [PERSON] передала ТзОВ «Агро-Дністер» в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, з кадастровим номером 6823389000:06:006:0096, загальною площею 1,0468 га,\~яка розташована\~на території\~ Ставчанської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області (а.с.6, 7). Право оренди зареєстроване 22 вересня 2016 року, номер запису про інше речове право: 16636566, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав від 29 вересня 2016 року (а.с.9). 24 квітня 2015 року вказана земельна ділянка передана [PERSON] - ТзОВ «Агро-Дністер», про що складено акт приймання-передачі об`єкта оренди (а.с.8). Надані представником відповідача документи підтверджують те, що [PERSON] за 2016 2021 роки сплачувалась орендна плата (а.с.81-95). Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] посилалася на те, що вона не підписувала спірний договір та він не відповідає вимогам пунктів 1-4 статті 203 ЦК України. Відповідно до висновку експерта №2623/2624/21-26 від 17 листопада 2021 року підпис від імені [PERSON] у розділі «Реквізити сторін» в колонці «Орендодавець» у рядку відведеному для підпису орендодавця договору оренди землі 10 грудня 2015 року (кадастровий номер 6823389000:06:006:0096) укладеному між [PERSON] та ТзОВ «Агро-Дністер» виконано не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням якогось підпису [PERSON] (а.с.63-68). Надаючи правову оцінку таким доводам позивачки суд зазначає наступне. За змістом\~статті 11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою статті 202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Частиною третьою статті 203\~ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Відповідно до висновку експерта №2623/2624/21-26 від 17 листопада 2021 року підпис від імені [PERSON] у розділі «Реквізити сторін» в колонці «Орендодавець» у рядку відведеному для підпису орендодавця договору оренди землі 10 грудня 2015 року (кадастровий номер 6823389000:06:006:0096) укладеному між [PERSON] та ТзОВ «Агро-Дністер» виконано не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням якогось підпису [PERSON] (а.с.63-68). У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Стаття 207\~ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627\~ЦК України і відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). За частиною першою статті 14\~Закону України\~«Про оренду\~землі» (тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в спірних договорах) договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18\~цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Частиною першою статті 15\~Закону України\~«Про оренду\~землі» визначено істотні умови договору оренди землі, відсутність хоча б однієї з них, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони не досягли згоди щодо встановлення істотних умов договору, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. За змістом статей 15 і 16\~ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 16\~цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків тощо. Позивачка звернулася до суду з вимогою про усунення перешкод у користуванні належною їй земельною ділянкою, шляхом витребування у відповідача земельної ділянки з тих підстав, що не підписувала договір оренди землі та не погоджувала його умов. Судом встановлено, що договір оренди земельної ділянки від 10 грудня 2015 року є неукладеним, оскільки не підписаний позивачкою, а тому земельна ділянка, розміром 1,0468 га, що належать позивачці, знаходяться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав. Згідно зі ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності з ч.2 ст.152\~ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Таким чином, оскільки позивачка є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6823389000:06:006:0096, загальною площею 1,0468 га, а відповідач у фактичному користуванні якого без установлених законом підстав знаходиться вказана земельна ділянка, своїми діями, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушує права позивачки, як власника земельної ділянки та створює перешкоди у користуванні позивачкою своїм майном. За наведених обставин порушене право позивачки підлягає захисту, що полягає в усуненні перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом витребування її у відповідача. Відповідно до п.1 ч.1 ст.2\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.3 ст.26\~цього Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). З огляду на викладене, суд також дійшов висновку про скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди) ТзОВ «Агро-Дністер» щодо спірної земельної ділянки, що зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору оренди від 10 грудня 2015 року, номер запису про інше речове право 16636566, дата державної реєстрації права 22 вересня 2016 року, оскільки вказаний договір між сторонами укладений не був, відтак сторони не набули за даним правочином відповідних прав та обов`язків, в тому числі і щодо строку дії договору оренди землі, в зв`язку із чим не може бути офіційного визнання і підтвердження державою факту набуття відповідачем права користування спірною земельною ділянкою. Витрати, понесені позивачкою на залучення експерта в розмірі 3432 грн 20 коп., судовий збір в розмірі 1816 грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн, відповідно до ч.ч.3-7 ст.139, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved