Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька. Свої вимоги обґрунтовує тим, що є батьком відповідачки по справі [PERSON] .. Зазначає, що він з 27.11.2019р. мав інвалідність ІІ групи, а з 01.10.2021 року підтверджено інвалідність ІІІ групи довічно, якому протипоказане фізичне навантаження. На даний час його матеріальне становище є скрутним, йому не вистачає коштів на життя, потребує постійного обстеження та лікування. Позивач подарував своїй доньці свою частку житла, яку мав, тепер власного житла немає. В добровільному порядку відповідач допомагати відмовляється, а тому просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання непрацездатного батька в розмірі ј від всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Ухвалою від 17.12.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та призначено судовий розгляд справи. 24.01.2022 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , відповідно до якого відповідач просить відмовити в позові. В обгрунтуваня відзиву вказує, що позивач маючи третю групу інвалідності є працездатною особою з обмеженим навантаженням, отримує пенсію, одружений та має інших працездатних дітей. Відповідач має на утриманні малолітню доньку, доходів не отримує, матеріально не забезпечена. Вказує, що позивач не спілкувався з нею, ніколи не навідував її, не піклувався про неї, матеріально не забезпечував, ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, мав велику заборгованість по аліментам та запропонував в рахунок боргу по аліментам подарувати свою частку квартири, однак домовленість щодо утримання батька була відсутня. Відповідач вважає, що позивачем не надано доказів про стан здоров`я позивача та витрат на його лікування, що він має скрутне матеріальне становище, не скористався правом на отримання соціальних допомог, не довів, що потребує матеріальної допомоги. Від предстанвика позивача надійшла заява про долучення довідки про доходи позивача. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника, підтримують доводи, викладені у відзиві, просять відмовити в позові. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до частково задоволення. Судом встановлено, що з свідоцтва про народженням серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 10) Відповідно до довідки про доходи від 27.04.2022 року за період з 01.11.2021 року по 30.04.2022 року сума пенсії складає 5928,00 грн, розмір щомісячної пенсії за останній місяць квітень 2022 роу становить 1050,00 грн. Згідно довідки до акту огляду медико - соціальною експертною комісією серія 12 ААВ №180588 виданої 21.10.2021 року [PERSON] , дата огляду 21.10.2021 року вказано що йому визначена група інвалідності третя, інвалідність встановлено безтерміново з протипоказанням тяжкої праці, перегріву, переохолодження, загазованості, запиленості (а.с. 22). Згідно копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] з 27.11.2019р. по 30.09.2021р. мав інвалідність ІІ групи (а.с.8), а з 09.11.2021 року підтверджено інвалідність ІІІ групи довічно (а.с.9). З поданої копії епікризу з історії хвороби (а.с.15), копії довідки з обласного клінічного онкологічного центру (а.с.16), копії медичної картки амбулаторного хворого (а.с.17-20), вбачається, що позивач мав діагноз рак гортані ІІІ ст., переніс операцію 18.07.2019 р., після виписки потребував обстеження. Згідно довідки Новоукраїнського ВДВС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 14.09.2021 року, вбачається, що надати довідку про відсутність заборгованості по аліментам ВДВС немає можливості, оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки (а.с.13). Відповідно до копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , відповідач по справі (а.с.43). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, вбачається, що [PERSON] за квітень 2021р. отримала соціальну виплату в розмірі 638,71 грн, за травень 2021 р - 812 грн., за ІІІ квартал 2021р. - доходи відсутні (а.с.46). Згідно копії договору дарування від 23.11.2018р. [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] 2/3 частки квартири [ADDRESS] (а.с.47-49). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно з ч. 1 ст. 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов`язків утримувати непрацездатних батьків. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. У відповідності до ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки. Несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, підтверджується довідкою, виданою органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом. Судом не встановлено обставин щодо звільнення відповідача від обов`язку утримувати свого батька з підстав, викладених у ст. 204 СК України, відповідачем не доведено, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, рішення суду про позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , суду не надано, доказів, які б сідчили про несплату аліментів суду не подано. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч. 2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Відповідно до вимог ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2022 року становить 1934 гривень. Позивач отримує пенсію по інвалідності в місячному розмірі 1050,00 грн, яка не відповідає Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», тобто розмір пенсії позивача не відповідає прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність станом на день розгляду справи судом. За визначенням, наведеним у ч. 3 ст. 75 СК України, непрацездатною вважається та особа, яка досягла пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, про що зазначено ч.4 ст. 75 СК України. Враховуючи, що позивач має інвалідність ІІІ групи, довічно, вважається таким, що є непрацездатною особою та потребує матеріальної допомоги, оскільки розмір його пенсії набагато нижчий від встановленого прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. З матеріалів справи вбачається, що у позивача є також дружина та ще двоє повнолітніх дітей. Отже, визначаючи розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на утримання непрацездатного батька, суд враховує те, що позивач є інвалідом 3 групи, довічно, отримує пенсію по інвалідності, розмір якої не відповідає прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тобто не є достатнім для забезпечення належного рівня проживання, яка є єдиним його джерелом доходу, потребує періодичного обстеження, та ту обставину, що відповідач є працездатною особою, яка має змогу сплачувати аліменти на утримання батька, а тому суд приходить до висновку, що позивач потребує матеріальної допомоги, однак враховуючи, що відповідач має на утриманні малолітню доньку, відсутні доходи, офіційно не працевлаштована, а позивач має ще інших двох повнолітніх дітей та дружину, тому розмір аліментів має бути зменшений до 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно. Вказаний розмір аліментів є доцільним та відповідатиме інтересам сторін, а також чинному законодавству. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, задоволенню не підлягає, оскільки не передбачена законом. Розмір частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановлюється лише щодо стягнення аліментів для дитини, яка не досягла повноліття (ст.182 СК України). Щодо часу, з якого слід стягувати аліменти, то суд вважає, що аліменти на утримання батька підлягають стягненню з дня набрання даним рішенням законної сили, оскільки нормами Сімейного Кодексу України не передбачено стягнення аліментів на батьків з дня пред`явлення позову. Такий порядок передбачений лише у випадку стягнення аліментів на дитину (ст. 191 СК України) та на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Оскільки позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сума судового збору підлягає стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial