Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

У квітні 2021 року представник позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якого діє батько [PERSON] - адвокат Сидорчук Н.М. звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права користування житлом. Вимоги позову мотивовано тим, що позивачі вселились до житлового приміщенням [ADDRESS] та проживали зі згоди наймача. 3 2002 року [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] за згодою своєї сестри [PERSON] вселилися до вказаної вище кімнати. Також у дану кімнату за згодою [PERSON] вселились донька [PERSON] - [PERSON] та онук [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] розлучена на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 травня 2015 року. [INFO] у віці 38 років, від онкозахворювання померла донька [PERSON] - [PERSON] . [PERSON] після смерті матері знаходиться на вихованні та на утриманні у своєї бабусі - [PERSON] та проживає разом з нею у спірній кімнаті. Проживаючи у даній кімнаті, позивачі здійснювали поточні ремонти та оплачували житлово-комунальні послуги. Таким чином, тривалий час проживання позивачів у житлі, незалежно від правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним таким особам. З підстав наведених вище, позивачі звернулись до суду із даною позовною заявою. Ухвалою суду від 22 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків (а.с. 48). Ухвалою суду від 11 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 57). Ухвалою суду від 08 червня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача та перейдено від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.66). Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по сутті. Ухвалою суду від 30 березня 2022 року до участі в справі у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору залучено [PERSON] (а.с. 210) Позивачі до судового засідання не з`явились. Від представника останніх надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вимоги позову підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовільнити. Від представника відповідача - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника відповідача. При вирішені даного спору виконавчий комітет Вінницької міської ради покладається на розсуд суду. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] до судового засідання не з`явилась. У заяві від 16 лютого 2022 року просила суд розглянути дану справу у її відсутність, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи без самостійних вимог [PERSON] - адвокат Гайдамака С.В. до судового засідання не з`явилась, надавши на адресу суду заяву у якій просить суд розгляд справи здійснити у її відсутність, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з відомостей особового рахунку № [NUMBER] на кімнату [ADDRESS] , виданого 01 березня 2021 року Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Київський 170» квартиронаймачем являється [PERSON] (а.с. 26). Відповідно до технічного паспорта, виготовленого 03 листопада 2021 року Комунальним підприємством «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» кімната з допоміжними приміщеннями № 88 у будинку квартирного типу (гуртожиток) [ADDRESS] складається з наступних приміщень: 1 - коридор, площею 1,9 кв.м.; 2 - коридор, площею 4,4 кв.м.; 3 - кімната, площею 11,4 кв.м.; 4 - кімната, площею 12,4 кв.м.; 5 - санвузол, площею 2,4 кв.м.; 6 - кухня, площею 6,9 кв.м. Всього загальна площа 39,4 кв.м., житлова - 23,8 кв.м. (а.с. 154, 155). Відповідно до довідки виданої 01 березня 2021 року Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Київський 170», що [PERSON] проживає, без реєстрації, у вказаній вище кімнаті разом із [PERSON] , 2005 року народження (онук) (а.с. 25). З акту обстеження житлових умов, затвердженого Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Київський 170» від 21 квітня 2021 року, вбачається, що у кімнаті [ADDRESS] проживають, без реєстрації [PERSON] (квартиронаймач), [PERSON] (син), [PERSON] (онук) (а.с. 54). З довідки від 01 березня 2021 року, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Київський 170» вбачається, що ордер на кімнату [ADDRESS] не зберігся в ОСББ «Київський 170». Рішення суду про зняття з реєстрації [PERSON] відсутнє (а.с. 27). Реєстрація права власності на кімнату [ADDRESS] не проводилась, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна № 2730354006 від 02 вересня 2021 року (а.с. 111). [PERSON] отримує послуги з користування електричної енергії у вказаній вище кімнаті, що підтверджується договором про користування електричною енергією віл 04 січня 2010 року (особовий рахунок № [NUMBER] ) (а.с. 38) Користування позивачем іншими видами житлово-комунальних послуг у спірній кімнаті підтверджується відповідними квитанціями про їх сплату (а.с. 131-136). Як зазначено у позовній заяві, що вселення [PERSON] у спірне помешкання відбулось зі згоди [PERSON] (рідна сестра [PERSON] ), яка в свою чергу вселилась у дане помешкання на підставі ордеру на жиле приміщення, який на сьогодні не зберігся. Такі доводи узгоджуються із матеріалами справи, зокрема копією паспорта громадянина України [PERSON] , зі змісту якого вбачається, що 13 вересня 1995 року її зареєстрованим місце проживання було спірне помешкання (а.с. 176, 177), що свідчить про законність її вселення. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини право на повагу до свого житла охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Також ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч.1 ст.12, ч.1 ст.13 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, але у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст.16 ЦК України). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Як вбачається із позовної заяви, позивачі постійно проживають у спірному помешканні на праві користування та володіння житлом, що підтверджується наявними документами. Пунктом 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради. Згідно з п.п. 5, 6 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських ради належить ведення обліку відповідно до закону, житлового фонду, здійснення контролю за його використанням. Судом встановлено, що кімната з допоміжними приміщеннями [ADDRESS] перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Вінниці. Дана обставина не оспорюється сторонами. Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Кабінетом Міністрів України. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім`ї порівняно з умовами, передбаченими цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства України, є недійсними. Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем всіма правами та несуть всі обов`язки, що витікають із договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за обов`язками, що витікають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Законність вселення позивачів у вищезазначену квартиру ніким, втому числі Вінницькою міською радою та її виконавчими органами не оспорювались і не оспорюється під час розгляду даної справи. Слід зазначити, що відповідно до положень ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Пункт 69 Правил квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Україні, затверджених 11 грудня 1984 № 470, містить положення, відповідно до якого ордер дійсний протягом 30 днів. Пунктом 72 цих Правил передбачено, що при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Ордер зберігається як документ суворої звітності. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордеру, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Водночас, жодної відповідальності за порушення вимог пункту 72 Правил квартирного обліку чинним законодавством України не передбачено. Як встановлено судом, ордер на квартиру за адресою: в житлово-експлуатаційній організації не зберігся і причини його втрати невідомі. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підстав у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 16 ЦК України визначає, що одним з можливих способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. З огляду на те, що на вказану житлову площу, окрім позивачів, ніхто не претендує, кімната № 88 у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] є єдиним об`єктом нерухомого майна, позивачі вселилась у вказане житло на законних підставах і протягом тривалого часу добросовісно використовують як єдине житло, проживаючи у ній, та незаконність її проживання ніхто не оспорює, але з причин, які не залежали від волі останніх, був втрачений оригінал ордеру на жиле приміщення, тому суд дійшов до висновку про необхідність захисту житлових прав позивачів шляхом визнання права на користування вказаним житловим приміщенням на законних підставах. Отже, на підставі оцінки встановлених фактичних обставин та аналізу наведених норм матеріального права суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги про визнання за позивачами права користування житловим приміщенням. Щодо вимоги позовної заяви про зобов`язання укласти договір найму жилого приміщення, суд зазначає наступне. Як вже зазначалось, що відповідно до ч. 2 ст. 61 ЖК України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Тобто, з наведеної норми вбачається що, сторонами договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є житлово-експлуатаційна організація (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймач. Проте, відповідач - Виконавчий комітет Вінницької міської ради, у даних правовідносинах не є належним відповідачем, у зв`язку із чим в задоволенні вимог позовної про зобов`язання укласти договір найму жилого приміщення, слід відмовити. Виходячи з принципів верховенства права, змагальності сторін, а також всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання права за позивачами на користування спірним житловим приміщенням.

Outcome: dismissed