Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішення суду від 03.08.2011 року розірвано. В шлюбі у них народилася дочка [PERSON] [INFO] , яка проживає з нею. Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 03.06.2019 року присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі по 1300,00 грн. щомісячно. Аліменти присуджені в сумі по 1300,00 грн. є занадто малими для забезпечення нормального фізичного та духовного розвитку дитини. З часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти. За таких обставин вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, та стягувати аліменти у частці від доходу відповідача. При визначенні розміру аліментів просить взяти до уваги, погіршення її матеріального становища, що вона ніде не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною, постійного доходу немає, підприємницькою діяльністю не займається. Зароблених нею коштів не достатньо для матеріального забезпечення дитини та її належного фізичного та духовного розвитку. Натомість відповідач регулярно їздить на заробітки закордон в Республіку Чехія, має високий щомісячний\~заробіток.\~На праві\~власності має\~земельну ділянку,\~володіє транспортним\~засобом,\~що свідчить\~про покращення\~матріеального становища\~відповідача та\~можливість сплачувати\~аліменти в\~ розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку. Короткий зміст відзиву відповідача на позовну заяву: 04.01.2022 року від відповідача [PERSON] поступив письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що він не визнає позов. Зазначив, що його матеріальне становище порівняно з часом визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі станом на 03 червня 2019 року не тільки не поліпшилось, а навпаки погіршилось. На даний час він перебуває у шлюбі з [PERSON] , [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , яка перебуває на його утриманні, на що також потрібні кошти. На його утриманні також перебуває і дружина [PERSON] , яка зайнята доглядом дитини до досягнення нею трьохрічного віку. Крім того, в нього на утриманні знаходиться неповнолітня дочка [PERSON] [INFO] , на утримання якої за домовленістю з матір`ю добровільно направляє кошти. При таких обставинах він аж ніяк не може сплачувати аліменти\~в користь\~однієї дитини\~1/4 частки всіх видів його доходів, так як на двох інших залишається також ј частина із-за умови, що на трьох дітей він повинен сплачувати половину свого доходу. Також не погодився з твердженням позивача, що він регулярно знаходиться на заробітках в Республіці Чехія та має високий щомісячний дохід. Поїздки були пов`язані з скрутним матеріальним становищем, зокрема, слід було віднайти кошти на утримання неповнолітніх дітей. На праві приватної власності йому належить житловий будинок та земельна ділянка, вказане майно зареєстроване за ним ще 30 грудня 2014 року і на час ухвалення попереднього судового рішення про стягнення аліментів в користь позивачки на утримання неповнолітньої дочки було враховане. У нього відсутні будь-які транспортні засоби, а тому для особистих потреб змушений позичати легковий автомобіль, за що також слід платити певні кошти. Вже тривалий час не може знайти постійної роботи, підприємницькою діяльністю не займається, доходів від підсобного господарства не має, а живу на тимчасові заробітки, які також не приносять значних доходів. Його матеріальне становище є досить не простим, а тому просив в позові відмовити із-за недоведеністю позовних вимог. Стислий виклад позицій сторін: Представник позивача\~в судовому\~засіданні позовні\~вимоги позивача\~підтримав повністю\~з підстав,\~зазначених в\~позовній заяві.\~Просив суд\~постановити рішення,\~яким змінити\~спосіб стягнення\~аліментів,\~визначений судовим\~рішенням Надвірнянського\~районного суду\~від \~09.06.2019\~року ,\~в твердій\~грошовій сумі,\~на розмір\~аліментів у\~частці від\~заробітку (доходу)\~батька дитини,\~та стягувати\~з відповідача\~на користь\~позивача аліменти\~на утримання\~неповнолітньої дитини\~в розмірі\~1/4 частки від\~його доходу\~щомісяця,\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини відповідного\~віку.\~Також стягнути\~з відповідача\~на користь позивача сплачені позивачем судові витрати на правову допомогу. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав відзив наданий відповідачем, позовні вимоги не визнав, з підстав зазначених у ньому. А тому просив позивачу відмовити в позові із-за недоведеністю позовних вимог. А також відмовити в стягненні витрат на правову допомогу. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянський районного суду Івано-Франківської області від 07.12.2021 по даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засіданняя. Ухвалою Надвірнянський районного суду Івано-Франківської області від 28.03.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого відділом ДРАЦС Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області. (а.с. 6). В шлюбі у них народилася дочка [PERSON] [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.06.2019 року присуджено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1300,00 грн. щомісячно, до досягнення дитинною повноліття (а.с.8-9). Як вбачається з довідки Коломийської міської ради від 18.08.2021 року за № 130657 та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивач [PERSON] разом з дитиною проживають за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 10,12-13). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] належить житловий будинок в [ADDRESS] (а.с. 14-15). З витягу інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку вбачається, що [PERSON] належить право власності на земельна ділянка (а.с. 16). З свідоцтва про шлюб наданого відповідачем [PERSON] вбачається, що він уклав шлюб в [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 34). З довідки Ланчинської селищної ради від 29.12.2021 року вбачається, що він проживає в с.Саджавка Надвірнянського району Івано-Франківської області і в склад його сім`ї входять дружина [PERSON] та неповнолітння дитина [PERSON] , 2019 р.н. (а.с. 33, 48). З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що [PERSON] в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань записів не знайдено ( а.с. 35). З довідки Надвірнянської районної філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості від 21.12.2021 року за №3033\~від 21\~грудня 2021\~року вбачається, що [PERSON] не перебуває на обліку як безробітний в Надвірнянській районній філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості (а.с. 32). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст.12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ч.2 ст.27 Конвенції ООН Про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Частиною 1 ст.192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З позовних вимог вбачається, що позивач просить змінити спосіб присудження аліментів, зокрема з твердої грошової суми в частці від заробітку (доходу) батька дитини. Відповідно до ч.3 ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ст. 192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Дана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 383/160/17-ц. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі». За наведенного вбачається, що спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стороною позивача доведено свої вимоги про збільшення розміру аліментів, а саме що матеріальне становище позивача змінилося, змінився вік дитини, а відповідно зросли потреби у забезпеченні її необхідним для проживання, змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього судового рішення про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам, не відповідає. А тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. Суд не бере до уваги посилання сторони відповідача на те, що в відповідача не покращився матеріальний стан, що в нього немає постійного доходу, а гроші заробляє тимчасовими заробітками, які не носять систематичний характер, та немає можливості сплачувати аліменти у визначений спосіб позивачем, оскільки зазначене не звільняє батька від його обов`язку утримувати дитину. Отже, враховуючи, що дитина проживає разом з матір`ю, а позивач наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу), батька. Тому з врахуванням матеріального становища позивача, задовільний стан здоров`я відповідача, те, що він є працездатним, працює по тимчасових заробітках, про що не заперечує сам відповідач, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, задовільний стан здоров`я дитини, а також право одержувача аліментів на зміну способу стягнення аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання дітей у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, так як такий на переконання суду, відповідає вимогам закону, є справедливим, відповідає інтересам та потребам дитини, з врахуванням рівного обов`язку обох батьків приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8\~ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 643/11949/19, стягнення аліментів відповідно до нового способу починається з дня набрання судовим рішенням законної сили. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір за задоволення вимоги про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Так, згідно ч.2 ст.137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Висновки суду: Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та необхідність зміни визначеного судовим рішенням Надвірнянського районного суду від 15.02.2019\~року способу\~присудження аліментів\~у твердій\~грошовій сумі\~на розмір\~аліментів у\~частці від\~заробітку (доходу)\~батька дитини\~та визначити\~їх в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з стягнути з відповідача [PERSON] ,\~ [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь держави 992 грн. 40 коп. судового збору . Частиною 8\~статті 141 ЦПК України\~визначено, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем [PERSON] заявлено до стягнення з відповідача в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. До позовної заяви позивачем додано ордер на надання правничої допомоги від 24.11.2021 року адвоката Романишина Д.М. (а.с.18), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 19), квитанцію про сплату позивачем адвокату 2500,00 грн. за складання процесуальних документів та представництво інтересів в суді (а.с. 11). Однак позивачем на підтвердження судових витрат не надано договору про надання правничої допомоги, згідно якого передбачено зобов`язання адвоката, порядок розрахунків послуг адвоката та їх оформлення. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову позивачу в стягненні витрат на професійну правову допомогу . На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 192, 196 СК України, ст.ст. 3, 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», та

Outcome: dismissed