Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , треті особи Міська рада міста Кропивницького, відділ Держгеокадастру у Кропивницькому районі Кіровоградської області про скасування рішення міської ради та скасування державної реєстрації права власності. В обґрунтування позову вказав, що рішенням Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 12.08.1992 року № 555 позивачу передано у власність земельну ділянку площею 0,098 га для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] . У 1998 році позивач отримав державний акт на вказану земельну ділянку. Однак, позивач дізнався, що дана земельна ділянка рішенням Кіровоградської міської ради від 30.03.2016 року № 254 була безоплатно передана у власність відповідачу [PERSON] , яка потім відчужила її відповідачу [PERSON] . Рішення міської ради від 30.03.2016 року порушує права позивача та позбавляє його права користуватися та розпоряджатися належною йому земельною ділянкою. Виконавчий комітет міської ради не перевірив законних підстав знаходження у користуванні відповідача [PERSON] спірної земельної ділянки, на яку вона подала заяву про приватизацію, не витребував довідок БТІ та Держгеокадастру, а тому незаконно та безпідставно передав її у власність [PERSON] . За таких обставин просить визнати недійсним та скасувати рішення Кіровоградської міської ради від 30.03.2016 року № 254 «Про безоплатну передачу [PERSON] безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,10 га по [ADDRESS] » та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] та [PERSON] на нерухоме майно (земельну ділянку), розташоване за адресою: [ADDRESS] , номери запису про право власності 14361306 від 28.04.2016 року та 16120562 від 29.08.2016 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.01.2020 року відкрито загальне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~05.03.2020 року представник третьої особи Міської ради міста Кропивницького подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що у міської ради при ухваленні оскаржуваного рішення були відсутні передбачені ст. 118 Земельного кодексу України підстави для відмови у наданні відповідачу [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та його затвердження і надання даної земельної ділянки їй у власність. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову. 01.06.2020 року представник відповідача [PERSON] адвокат Пастух В.В. подала до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнала та вказала, що відповідач [PERSON] згідно оскаржуваного рішення отримала іншу земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 3510100000:48:413:0137 за адресою: [ADDRESS] , а тому міська рада діяла правомірно приймаючи дане рішення. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову та застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності. Ухвалою від 22.03.2021 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті, витребувано з Кропивницької міської ради всі документи (матеріали) на підставі яких Кіровоградська міська рада прийняла рішення від 30.03.2016 року № 254 про надання [PERSON] у власність земельної ділянки (кадастровий номер 3510100000:48:413:0137) по [ADDRESS] , загальною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Позивач 20.12.2021 року подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить розгляд справи провести без його участі. Представник третьої особи Міської ради міста Кропивницького 12.05.2022 року подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі. Відповідачі та представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Кропивницькому районі Кіровоградської області у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надали. Відзиву на позов від відповідача [PERSON] не надходило. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі матеріалів справи та наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 12.08.1992 року № 555 позивачу [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,098 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Земельну ділянку передано для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 07.03.1998 року [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серії КР № 0008115, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6195 (а.с. 9, 17-18). В подальшому, рішенням Кіровоградської міської ради від 30.03.2016 року № 254 «Про передачу [PERSON] безоплатно у власність земельної ділянки по [ADDRESS] » затверджено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та передано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 3510100000:48:413:0137 за адресою: [ADDRESS] , що належить до земель одно- та двоповерхової житлової забудови, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (КВЦПЗ 02.01) за рахунок земель житлової та громадської забудови (а.с. 12). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.06.2019 року № 170201947 відповідач [PERSON] являлася власником земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером 3510100000:48:413:0137 за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Кіровоградської міської ради № 254 від 30.03.2016 року, номер запису про право власності 14361306 від 28.04.2016 року. При цьому, відповідач [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером 3510100000:48:413:0137 за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу № 1296 від 29.08.2016 року, номер запису про право власності 16120562 (а.с. 21-22). Згідно листа ГУ Держгеокадстру у Кіровоградській області від 13.12.2019 року № 732/6-19 відомості про реєстрацію земельної ділянки за державним актом серії КР № 0008115 від 07.03.1998 року не були внесені до Державного земельного кадастру. При цьому, внесення таких відомостей здійснюється за заявою власника/користувача відповідної земельної ділянки (а.с. 194-195). Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.\~16\~ЦК України\~кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~особистого немайнового\~або майнового\~права та\~інтересу. Способами\~захисту цивільних\~прав та\~інтересів,\~зокрема,\~може бути припинення\~дії,\~яка порушує\~право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Частиною 1 ст. 321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною другою\~статті 152 Земельного кодексу України\~(в редакції на час спірних правовідносин) передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється у передбачений законом спосіб. Згідно із ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до частини 1\~статті 116\~Земельного кодексу\~України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частина 3\~статті 116\~Земельного кодексу\~України передбачає, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 6-9 ст. 118 цього Кодексу громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою\~щодо відведення\~земельної ділянки\~розробляється за\~замовленням громадян\~суб`єктами\~господарювання,\~що є\~виконавцями робіт\~із землеустрою\~згідно із\~законом,\~у строки,\~що обумовлюються\~угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому\~статтею 186-1\~цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Таким чином, в даному випадку між сторонами виник цивільний спір з приводу\~набуття у приватну власність відповідачем [PERSON] на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 30.03.2016 року № 254 земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером 3510100000:48:413:0137 за адресою: [ADDRESS] . Вимога про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] є похідною від вимоги про визнання недійсним та скасування рішення міської ради. Тобто, предметом даного позову є, зокрема, рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність спірної земельної ділянки, а тому належними відповідачами за даними позовом є як власники спірної земельної ділянки, так і орган місцевого самоврядування, що прийняв оскаржуване рішення. Проте позивачем при оспорюванні вказаного рішення міської ради в якості відповідача було визначено лише власників земельної ділянки, а залучення Міської ради міста Кропивницького в якості співвідповідача не відбулося. Разом з тим, повноважень самостійно залучити таку особу в якості співвідповідача суд не має, позаяк такі процесуальні дії належить вчиняти лише за клопотанням позивача (постанова Верховного Суду від 13.04.2021 року в справі № 925/440/18). Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року в справі № 523/9076/16-ц вказано, що за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо відповідача належного. У свою чергу, залучення Міської ради міста Кропивницького до участі у даній справі в якості третьої особи не нівелює обставин розгляду спору про права та обов`язки вказаного суб`єкта за відсутності у нього необхідного процесуального статусу відповідача у справі. Так, у розумінні\~статті 53 ЦПК України\~підставою участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору є їх заінтересованість у результатах вирішення спору, а саме\~коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Водночас предмет спору повинен перебувати поза межами цих правовідносин, в іншому разі такі особи можуть мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб у принципі неможливий спір про право з протилежною стороною у відповідному судовому процесі. Якщо зазначений спір допускається, то ця особа обов`язково повинна мати процесуальний статус (становище) співвідповідача у справі, а не третьої особи (правовий висновок Верховного Суду у постановах від 20.08.2019 року в справі № 910/13209/18, від 26.05.2020 року в справі № 922/2743/18). На думку суду, вирішувати спір та досліджувати доводи сторін по суті заявлених позовних вимог без належного визначення складу учасників є недоцільним, оскільки це не призведе до належного захисту порушеного права. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що через неналежний склад відповідачів у цьому спорі, у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним та скасування рішення міської ради слід відмовити саме з цих підстав. Також, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування державної реєстрації права власності за відповідачами [PERSON] та [PERSON] як похідних позовних вимог. Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, викладеної у відзиві на позов, слід вказати, що виходячи з вимог\~статті 261 ЦК України\~позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.11.2018 року у справі № 372/1036/15-ц. Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову. У разі якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. За наведених обставин, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Outcome: dismissed