Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

Військова частина [NUMBER] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за отримане речове майно, отриманого під час проходження служби, строки носіння якого не закінчилися, у розмірі 2406,19 грн. В обґрунтування вимог позивач вказав, що наказом командира ВЧ польова пошта [NUMBER] від 25.07.2016 року за №161 солдата [PERSON] , якого наказом командира ВЧ польова пошта [NUMBER] від 25.07.2016 року за №139-РС призначено на посаду водія електрика ремонтного взводу артилерійського озброєння ремонтної роти військової частини польова пошта [NUMBER] , з 25 липня 2016 року зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта [NUMBER] та на всі види забезпечення. З 25 липня 2016 року [PERSON] вважався таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою. [PERSON] виданого речове майно. Згідно спільної директиви МО України та ГШ Збройних сил України від 26.04.2017 року за №Д -322/1/15дск, директиви командування військ ОК «Захід» від 27.04.2017 року № Д-6дск та розпорядження начальника штабу-першого заступника командира військової частини [NUMBER] від 31.05.2017 року №501/44/1/755, військова частина польова пошта [NUMBER] з 01.07.2017 року перейшла на умовне найменування «військова частина [NUMBER] ». Наказом командира ВЧ [NUMBER] від 16.11.2017 року за №133 [PERSON] звільнено з військової служби і визнано таким, що з 16 листопада 2017 року справи і посаду у військовій частині [NUMBER] здав і вибув до Тернопільського міського об`єднаного військового комісаріату Тернопільської області до постановки на військовий облік. 16 листопада 2017 року відповідач виключений зі списків особового складу військової частини [NUMBER] та знятий з усіх видів забезпечення. На момент виключення [PERSON] із списків особового складу військової частини [NUMBER] та зняття з усіх видів забезпечення, за відповідачем рахувалось речове майно, строки носіння якого не вийшли, а саме: черевики типу В- 1 пара, штани утеплені н/з 1 комплект, сорочка бойова 1 штука, труси трикотажні 2 штуки, фуфайка з коротким рукавом 2 штуки, шкарпетки літні 4 комплекти, костюм польовий бавовняний 2 комплекти, кашкет польовий 1 штука, шапка зимова 1 штука, на загальну суму 3510,71 грн. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 16 листопада 2017 року за №133 визначено утримати зі солдата [PERSON] кошти за недонос речового майна згідно довідки розрахунку за №44 у розмірі 3510,71 грн. Згідно витягу з книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] 2017 рік, з грошового забезпечення солдата [PERSON] утримано грошові кошти у сумі 1104,52 грн. в якості відшкодування майнової шкоди за речове майно, строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу. Станом на даний час сума заборгованості відповідача перед державою, в особі військової частини [NUMBER] за вказане речове майно становить 2406,19 грн. З метою досудового врегулювання спору 08 грудня 2021 року за №7854 військовою частиною [NUMBER] на адресу відповідача направлено лист з проханням в добровільному порядку погасити заборгованість. Однак, кошти від відповідача не надходили. Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позовні вимоги. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був неодноразово повідомлений, шляхом направлення рекомендованого повідомлення за адресою місця реєстрації та оголошення на сайті судової влади. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 25 липня 2016 року наказом командира військової частини польова пошта [NUMBER] за №161 солдата [PERSON] , який прибув з Тернопільського ОМВК Тернопільської області, для проходження військової служби та уклав контракт про проходженя війської служби терміном на три роки з 25 липня 2016 року по 25 липня 2019 року, призначено наказом командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 25 липня 2016 року за №139-РС на посаду водія-електрика ремонтного взводу артилерійського озброєння ремонтної роти військової частини польова пошта [NUMBER] , з 25 липня 2016 року зараховано до списків особового складу ВЧ [NUMBER] , на всі види забезпечення. Згідно вказаного наказу [PERSON] з 25 липня 2016 року справи та посаду водія-електрика ВЧ [NUMBER] прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Згідно витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] за №133 від 16 листопада 2017 року, військовослужбовця військової служби за контрактом солдата [PERSON] , начальника майстерні ремонту радіотехнічної станції ремонтної роти військової частини [NUMBER] , звільнено з військової служби на підставі вимог підпункту «е» (у зв`язку із службовою невідповідністю) пункту 1 частини 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Згідно вказаного наказу з 16 листопада 2017 року [PERSON] слід вважати таким, що справи і посаду у військовій частині [NUMBER] здав і вибув до Тернопільського міського об`єднаного військового комісаріату Тернопільської області для постановки на військовий облік. 16 листопада 2017 року [PERSON] виключено зі списків особового складу військової частини [NUMBER] та знято з усіх видів забезпечення. На момент виключення [PERSON] зі списків особового складу військової частини [NUMBER] та зняття з усіх видів забезпечення, за відповідачем рахувалось речове майно, строки носіння якого не вийшли, а саме: черевики типу В- 1 пара, штани утеплені н/з 1 комплект, сорочка бойова 1 штука, труси трикотажні 2 штуки, фуфайка з коротким рукавом 2 штуки, шкарпетки літні 4 комплекти, костюм польовий бавовняний 2 комплекти, кашкет польовий 1 штука, шапка зимова 1 штука, на загальну суму 3510,71 грн., з врахуванням зносу, що підтверджується довідкою-розрахунком за №44 та карткою за №2932 обліку матеріальних засобів особистого користування. Згідно витягів з книги обліку грошових стягнень і нарахувань вбачається, що з [PERSON] в рахунок погашення вартості утриманого військового майна, строки носіння якого не закінчилися, стягнуто 1104,52 грн. та заборгованість відповідача перед позивачем становить 2406,19 грн. Військовою частиною [NUMBER] на адресу [PERSON] було направлено лист з проханням слатити кошти за недонос речого майна у добровільному порядку, перерахувавши кошти на розрахунковий рахунок військової частини [NUMBER] за вказаними реквізитами. Згідно довідки командира ВЧ [NUMBER] від 03.09.2021 року за №233, відповідно до спільної директиви МО України та ГШ Збройних сил України від 26.04.2017 року за №Д-322/1/15дск, директиви командування військ ОК «Захід» від 27.04.2017 року №Д-6дск та розпорядження начальника штабу-першого заступника командира військової частини [NUMBER] від 31.05.2017 року №501/44/1/755, військова частина польова пошта [NUMBER] з 01.07.2017 року перейшла на умовне найменування «військова частина [NUMBER] ». Суд, розглянувши справу, вивчивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з наступних підстав. В силу вимог ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з вимогами\~ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави. Положеннями ст. 9-1 цього ж Закону\~передбачено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, а порядок грошової компенсації вартості за не отримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України», військове майно є державним майном, закріпленим за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна, зокрема, належить речове майно. Як встановлено в ході судового розгляду під час проходження служби відповідач у відповідності до вимог п. 1\~ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,\~наказу Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту»\~забезпечувався форменим одягом за рахунок державних коштів. Відповідно до вимог абз.7 п.4 розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та в особливий період, затвердженої\~наказом Міністерства оборони України № 232 від 29.04.2016 р. (зареєстровано в Мінюсті 26.05.2016 р. за № 768/28898) у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби. Встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що відповідач проходив військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] , яка здійснювала речове забезпечення [PERSON] під час проходження ним військової служби за контрактом. [PERSON] отримав належне йому речове майно, що підтверджується наявними у справі доказами. Однак був звільнений із служби у зв`язку із службовою невідповідністю. Таким чином, оскільки під час проходження служби відповідачу були видані предмети речового майна, при звільненні зі служби у зв`язку із службовою невідповідністю, повна вартість майна в добровільному порядку не сплачена, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути на користь військової частини [NUMBER] вартість отриманого ним речового майна в сумі 2406,19 грн., з врахуванням зносу та часткового погашення боргу. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь Військової частини [NUMBER] коштів за отримане речове майно, строки носіння якого не закінчились у розмірі 2406,19 коп. В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явився та не представив будь-яких доказів на спростування доводів позивача. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача\~на користь\~позивача підлягають\~стягненню судові витрати,\~а саме судовий збір\~в розмірі\~2270\~грн.

Outcome: approved