Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

29 березня 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності документу, а саме, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0089609, належав [PERSON] , та визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , право на земельну частку (пай), розміром 4.92 в умовних кадастрових гектарах, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0089609, в порядку спадкування за законом. Вказаний позов обґрунтований тим, що після смерті спадкодавця [PERSON] , рідної баби по лінії матері позивача, відкрилася спадщина у виді земельної частки (паю), розміром 4,92 в умовних кадастрових гектарах, що посвідчено за померлою сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0089609. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадкових прав, позивачу було фактично відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачем не надано оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) та у зв`язку з тим, що при видачі сертифікату на право на земельну частку (пай), було допущено помилку у написанні по батькові спадкодавця, а саме « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Захистити своє право в інший спосіб, крім звернення до суду з даним позовом, позивач не має можливості. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не прибула, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник Недригайлівської селищної ради Сумської області, відповідача по справі, у підготовче судове засідання не прибув, але надав суду заяву, у якій зазначив, що заперечень проти задоволення позову [PERSON] не має. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв`язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно зі ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, пересвідчившись, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у місті Торез Донецької області, що підтверджується копією сторінок паспорта (а.с. 3). У свідоцтві про народження заявниці серії [NUMBER] її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] , а вона зазначена, як [PERSON] (а.с. 5). 06 травня 1991 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 5). [INFO] в селі Маршали Недригайлівського району Сумської області померла рідна баба по лінії матері позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Так, за життя остання отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0089609, однак у цьому сертифікаті власником земельної частки зазначена « [PERSON] », що неузгоджується з написанням відповідних даних у свідоцтві про її смерть (а.с. 10, 15). Отже, судом встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0089609, належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. За життя, [PERSON] зробила розпорядження, на випадок своєї смерті, - заповіт, посвідчений 12.08.1992 секретарем Гринівської сільської ради, за яким заповіла [PERSON] усе майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, що буде належати їй на день смерті і на те, що вона за законом буде мати право (а.с. 11). Відповідно до довідки виконавчого комітету Недригайлівської селищної ради Сумської області від 18.02.2022 за № 58/10-05 (а.с. 12), [PERSON] , [INFO] , до дня смерті [INFO] постійно проживала в [ADDRESS] . Спадкоємцем на все майно після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] , так як вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця розпорядилася особистими речами померлої. Отже, [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , але юридично не оформила, померла [INFO] . [PERSON] бажає оформити спадщину після смерті рідної баби по лінії матері [PERSON] у виді права на земельну частку (пай), розміром 4,92 в умовних кадастрових гектарах, однак, при оформленні спадщини виявилося, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0089609 на ім`я [PERSON] втрачено, про що в газеті "Недригайлів сьогодні" опубліковане оголошення. Оскільки на даний час зазначений сертифікат втрачено, а одержати його дублікат в компетентних органах неможливо у зв`язку зі смертю власника, позивач не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на дану земельну частку (пай). Так як зазначені правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є лише, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно з ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Стаття 561 цього ж кодексу визначає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Дана стаття не встановлює граничного строку, протягом якого спадкоємець, який прийняв спадщину повинен звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зв`язку з неможливістю отримати позивачем правовстановлюючий документ, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай), суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] , оскільки рішення суду у такому разі буде підставою для належного оформлення за нею права на земельну частку (пай). Вимога про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору, позивачем не заявлялась. На підставі викладеного,

Outcome: approved