Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованої заробітної плати у розмірі 8486,90 грн., вихідної допомоги у розмірі 2166,60 грн., та компенсації за 25 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 2772, 75 грн. без урахування податків і зборів та середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 19.10.2021 року по день ухвалення рішення суду. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона працювала апаратником на приготуванні сумішей та розчинів 4 го розряду тепло-електромонтажного цеху (047) на Державному підприємстві «Львівський державний завод «Лорта», та 18.10.2021 року звільнена з роботи на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України (наказ №266 к від 13.10.2021 р.). Разом з тим, станом на день подання позовної заяви, відповідачем розрахунок не здійснено. Заборгованість становить 25\~442,17 грн. без урахування податків і зборів, яка складається з: заборгованої заробітної плати у розмірі 8486,90 грн. без урахування податків і зборів за період квітень- жовтень, вихідної допомоги у розмірі 2166,60 грн. без урахування податків і зборів, компенсації за 25 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 2772, 75 грн. без урахування податків і зборів, середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільнені станом на 18.02.2022 року у сумі 12\~015.92 грн. без урахування податків і зборів. Крім цього, оскільки відповідач затримав виплату належної позивачу заробітної плати, тому на підставі ст.117 КЗпП України\~просить стягнути також середній заробіток за весь час затримки за вказаний період з 19.10.2021 р. по день прийняття рішення. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14 березня 2022 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Зазначену ухвалу позивач отримала 05 квітня 2022 року, про що розписалася в рекомендованому повідомленні про вручення. Відповідач отримав лист з зазначеною ухвалою та матеріалами справи 01 квітня 2022 року, про що представник відповідача розписався в рекомендованому повідомленні про вручення. 05.04.2022 року від представника відповідача ДП «Львівський державний завод «Лорта» - Сироти Б.М. надійшов відзив на позовну заяву. З позовними вимогами [PERSON] ДП «ЛДЗ» Лорта» погоджується частково, просить визначити стягнення на користь позивача зазначених сум без урахування податків та зборів, оскільки у такому випадку підприємство двічі сплачує податки та збори. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала на посаді апаратника приготування сумішей та розчинів 3 го розряду тепло-електромонтажного цеху (047) на Державному підприємстві «Львівський державний завод «ЛОРТА», а 13.10.2021 року її було звільнено із займаної посади на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копіями трудової книжки, витягу з наказу (а.с. 7, 11). Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Статтею 116\~КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~наданих позивачем\~на підтвердження\~своїх доводів\~розрахунків загальна\~сума заборгованості\~в день\~звільнення складає\~47\~123,02 грн., яка складається з: заборгованої заробітної плати у розмірі 8486,90 грн. без урахування податків і зборів за період квітень- жовтень, вихідної допомоги у розмірі 2166,60 грн. без урахування податків і зборів, компенсації за 25 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 2772, 75 грн. без урахування податків і зборів. Згідно з роз`ясненнями, даними в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Таким чином, оскільки відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивачки щодо заборгованості по заробітній платі, вихідній допомозі, відпускних, суд, дослідивши розрахункові листи нарахування заробітної плати [PERSON] за квітень-жовтень 2021 року (а.с. 8-9), виписки філії АТ «Державний експортно імпортний банк України» в м. Львові за період 01.01.2021 р.- 11.02.2022 р. (а.с. 10), витяг з наказу ДП ЛДЗ «ЛОРТА» №266 к від 13.10.2021 року (а.с. 11), дійшов висновку, що позов в цій частині слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість у розмірі 13\~426,25 грн., яка складається із заборгованості по виплаті заробітної плати за період квітень-жовтень 2021 року в сумі 8486,90 грн., вихідної допомоги у розмірі 2166,60 грн., компенсації за 25 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 2772, 75 грн., без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України. Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходив з наступного. Із змісту ст.117 КЗпП України вбачається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справі № 6-64цс13, згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Як вбачається із роз`яснень даних у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.\~117\~КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Як встановлено, станом на день ухвалення рішення у справі фактичний розрахунок відповідачем з позивачем не проведено, доказів іншого суду не подано. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~вказаною постановою, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пунктом 4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо). Згідно поданого позивачем розрахунку середньоденна заробітна плата без урахування податків та зборів становить 139,72 грн., який не спростовано відповідачем, та такий розрахунок суд приймає до уваги. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.10.2021 року по 28.04.2022 року (до ухвалення рішення по справі), що складає 135 робочих днів (10+22+22+19+20+22+20), становить 18\~862,20 грн. (139,72 грн. х 135 робочих днів). А відтак позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 992,40 грн. за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час розрахунку при звільненні підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а судовий збір в розмірі 992,40 грн. за позовну вимогу про стягнення заробітної плати, від сплати якого позивач була звільнена, - з відповідача на користь держави.

Outcome: approved