Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 11.06.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем спочатку складалось добре, проте останнім часом шлюбні відносини між ними погіршилися. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, що призвело до втрати довіри, почуття поваги та любові. Вважає, що шлюб між ними носить формальний характер, оскільки їхні відносини уже тривалий час мають негативний характер, у тому числі завдяки численним зрадам чоловіка. Близько одного року вони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити її вимоги. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 16.12.2021 року по справі відкрито провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 03.02.2022 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву разом із клопотанням про надання строку на примирення. Ухвалою суду від 04.02.2022 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про надання строку для примирення відмовлено. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, при цьому представник відповідача звернувся до суду з заявою, в якій зазначає про те, що відповідач визнає позов в повному обсязі та просить розглядати справу у відсутність відповідача. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 11.06.2011 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, № 171. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно із ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Аналогічна позиція викладена і в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де зазначено що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги заяви сторін та те, що має місце припинення подружніх стосунків, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що шлюб між сторонами існує формально, вони не підтримують сімейні стосунки, сім`я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини. Враховуючи, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в розмірі 908 грн., що відповідає розмірам, встановленим ЗУ «Про судовий збір» станом на 2021 рік. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved