Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно починаючи з дати звернення з позовом до суду і до дати закінчення навчання дитини або до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку. В обґрунтування поданого позову позивачка посилається на те, що позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] перебували у шлюбі, що був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Полтавської міської ради 06 листопада 1999 року за актовим записом № 1762. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2020 року шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало чинності 01.12.2020 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Після розлучення діти залишились проживати разом з позивачкою. З вересня 2020 року відповідач не проживає з ними. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей , тому позивачка вимушена була звернутись за судовим наказом на стягнення аліментів який отримала в судовому порядку у справі № 545/589/21. 02 грудня 2021 року старшому сину виповнилось 18 років, тому стягнення аліментів за судовим наказом на нього припинилося. В той же час, їхній старший син продовжує навчатись у Київському національному університеті будівництва і архітектури на стаціонарній денній формі навчання, а тому потребує допомоги обох батьків на забезпечення навчального процесу та життя. [PERSON] не виплачує аліменти іншим особам, крім їх спільної доньки. Також позивачка вказує на те, що відсутні обставини, які б свідчили про неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, який продовжує навчання і потребує такої допомоги. Тому у зв`язку з вище викладеним, позивачка змушена звертатись з даною позовною заявою до суду. У відзиві на позов відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] по цивільній справі № 545/3918/21 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання посилаючись на те, що правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються кодексу, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199. 200. 201 СК України). Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч. 1 ст. 199 СК України). Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з частиною першою статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: \~ \~ \~ \~досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; \~ \~ \~ \~продовження ними навчання; \~ \~ \~ \~потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; \~ \~ \~ \~наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 України). Повідомляю суд, що із врахуванням вимог ст.199 СК України, в частині щодо можливості надання відповідної матеріальної допомоги відповідач не має вказаної можливості у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Зокрема, відповідач [PERSON] має на утриманні малолітню дитину від шлюбу з [PERSON] , [INFO] . Станом на момент подання позов та станом на 25.01.2022 року позивач сплачує аліменти на [PERSON] . Вважає, що в даному судовому процесі підлягає дослідженню сам факт потреби повнолітньої дитини, що продовжує навчання у матеріальному забезпеченні. Зокрема, [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання будівельного факультету Київського національного університету будівництва і архітектури і архітектури за державним замовленням. Вказана форма навчання передбачає отримання встановленої законом стипендії та значну кількість пільг. Навчання відбуватися у період час з 01.01.2021 року по 30.06.2025 року. 23 роки виповнюється [PERSON] 02.12.2026 року. Аліменти у частці від заробітку (доходу) одного з батьків на 2 дітей становить 1/3 (однієї третини) заробітку платника аліментів. Отже, в даному випадку аліменти на утримання [PERSON] не можуть становити більше ніж 1/6 частина заробітку та не можуть бути стягнуті більше ніж до 30.06.2025року. Проте відповідач зауважує, що позивач не надала доказів того, що є потреба у зв`язку з навчанням в університеті [PERSON] у матеріальній допомозі з боку батька. У відповіді на відзив позивачка просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі посилаючись на те, що позовні вимоги мають законну і обгрунтовану підставу їх син навчається очно в університеті іншого міста і працювати для утримання самого себе одночасно з навчанням не може. Довідка про навчання була надана. Тому наявний прямий обов`язок батька утримувати повнолітнього сина на період навчання. У запереченні на відповідь на відзив відповідач не заперечував проти часткового задоволення позову про стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] , який продовжує навчання у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу). Позивачка у судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала не заперечила щодо стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/6 доходу відповідача у вирішенні спору поклалась на розсуд суду . Відповідач та його представники адвокати Лазоренко О.М. та Мороз С.В. у судове надали заяву про розгляд справи без їх участі, відповідач позов визнав частково, погодившись на сплату аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу). Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Так судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, що був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Полтавської міської ради 06 листопада 1999 року за актовим записом № 1762. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2020 року шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало чинності 01.12.2020 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розлучення діти залишились проживати разом з позивачкою. З вересня 2020 року відповідач проживає окремо. Відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання дітей, тому позивачка вимушена була звернутись за судовим наказом на стягнення аліментів який отримала в судовому порядку у справі № 545/589/21. Згідно судового наказу Полтавського районного суду Полтавської області від 04.03.2021 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26.02.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років, тому стягнення аліментів за судовим наказом на нього припинилося. В той же час син [PERSON] продовжує навчатись у Київському національному університеті будівництва і архітектури на будівельному факультеті на денній формі навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року, згідно наданої довідки №432 від 16.10.2021 року. /т. 1 а.с. 15/ Згідно із ст.\~199\~СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На підставі ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 Постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач є працездатним, фізично здоровий, має на утриманні неповнолітню дитину від цього ж шлюбу та непрацездатну матір, а отже має можливість сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Суд враховує позицію відповідача, який не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 від його заробітку (доходу), його майновий стан та наявність можливості надавати таку допомогу. На підставі викладеного, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на користь позивачки на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання підлягає до часткового задоволення та слід стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), які стягувати щомісячно і до закінчення терміну навчання сина [PERSON] , але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачкою в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано договір про надання правової допомоги від 01.12.2021 року, акт приймання-передачі наданих правових послуг від 14.02.2022 року на загальну суму 2500,00 грн., квитанції про фактичну оплату послуг адвоката на суму 2500,00 грн., у зв`язку з чим слід стягнути зазначену суму з відповідача, пропорційно задоволеним позовним вимогам. /т. 1 а.с. 125-128/ Відповідачем в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано договір про надання правової допомоги № 60 від 01.04.2022 року, розрахунок витрат адвоката за надану [PERSON] професійну правничу допомогу, квитанції про фактичну оплату послуг адвоката на суму 3000,00 грн., у зв`язку з чим слід стягнути зазначену суму з позивачки, пропорційно задоволеним позовним вимогам. /т. 1 а.с.103-107/. З огляду на викладене витрати понесені сторонами на правничу допомогу підлягають віднесенню за рахунок сторін. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави, згідно ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору згідно п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial