Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 02 жовтня 2014 року у справі № 570/3397/14-ц було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 02.07.2014 р. і до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 02.07.2014 р. і до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 01 лютого 2019 року у справі 570/4217/18 змінено розмір аліментів, що був стягнутий з [PERSON] на користь [PERSON] згідно до рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 02.10.2014, справа № 570/3397/14-ц. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі - по 2000 (дві тисячі) грн., щомісячно на кожну дитину, починаючи з часу набрання рішенням суду законної сили, і до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаних судових рішень Рівненським районним судом були видані виконавчі листи. Однак, відповідач не сплачує аліменти, чим ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку, свідомо не виконує рішення суду. У зв`язку із несплатою аліментів у відповідача виникла заборгованість, яка станом на день звернення до суду складає 130 709, 68 грн. згідно виконавчого листа № 570/4217/18 та 95 143, 29 грн. згідно виконавчого листа № 570/3397/14-ц. З огляду на зазначене позивачка змушена звернутись до суду з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 207581, 90 грн. та 130451, 64 грн., та стягнути з нього витрати на професійну правову допомогу в сумі 5 000 грн. та інші судові витрати. Позивачка та представник позивачки в судове засідання не з`явилися. Подали суду заяву, згідно якої просили справу розглядати без їх участі, позов підтримують та просять його задоволити. Відповідач не з`явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Подав до суду відзив. Зазначає, що про наявність заборгованості по аліментам дізнався в 2018 р., коли його зупинила патрульна поліція. Тобто до весни 2018 року відповідачеві не було відомо про те, що він розлучений і тим більше, що у нього є заборгованість зі сплати аліментів. Дізнавшись про борг він відразу сплатив заборгованість а саме: 5\~015,13 грн. у травні 2018 р.; 6\~000 грн. у червні 2018 р.; 15\~500 грн. у липні 2018 р. З березня 2019 року почалися труднощі на роботі, що зумовило тимчасові фінансові труднощі, що в результаті призвело до невчасної сплати аліментів на користь позивачки. Просив віднестись з розумінням до тяжких обставин життя, пояснював позивачці що не ухиляється від сплати аліментів і прагнув врегулювати питання оплати аліментів мирним шляхом. 12 березня 2020 року в Україні оголосили карантин, ситуація значно погіршилася, відповідач залишився без роботи, неодноразово намагався знайти хоч якийсь заробіток. На сьогоднішній день відповідач має заробітну плату у розмірі 6500 грн. без обовя`зкових відрахувань відповідно до трудового договору № 1 від 07.12.2021 року. Також продовжував перераховувати кошти, а саме: 28.10.2021 р. - 400 грн., 29.10.2021 р. 500 грн., 31.12.2021р. 4551,35 грн., 31.01.2022 р. 4000 грн. Також вказує, що розмір нарахованих штрафних санкцій є дуже великими. Просить зменшити розмір пені з урахуванням наведених обставин. Представник відповідача подала суду письмові пояснення. Зазначає, що за 2018 рік відповідач повність сплатив заборгованість. Проте, не зважаючи на те, що відповідач сплатив в повному обсязі заборгованість позивачка звернулася із заявою до поліції та подала відповідача у розшук, а 14 грудня 2021 року був ухвалений вирок у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України. При наявності коштів відповідач постійно перераховує їх на рахунок позивачки. Зазначає, що позивачкою неправильно обрахована сума пені, оскільки між сумою простроченого зобов`язання та розміром нарахованих штрафних санкцій дуже велика різниця, відповідач не спроможний сплатити таку неустойку. Просить суд зменшити розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася. Згідно поданої заяви просить справу розглядати без їх участі. Позов визнають частково. Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Вони є батьками двох дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , та дочки - [PERSON] , [INFO] . Згідно Рівненського районного суду Рівненської області від 02 жовтня 2014 року у справі № 570/3397/14-ц було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 02.07.2014 р. і до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 02.07.2014 р. і до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 01 лютого 2019 року у справі 570/4217/18 змінено розмір аліментів, що був стягнутий з [PERSON] на користь [PERSON] згідно до рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 02.10.2014, справа № 570/3397/14-ц. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі - по 2000 (дві тисячі) грн., щомісячно на кожну дитину, починаючи з часу набрання рішенням суду законної сили, і до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаних судових рішень Рівненським районним судом Рівненської області були видані виконавчі листи: № 570/3397/14-ц від 26.01.2015 р. та № 570/4217/18 від 01.04.2019 р. Як зазначає позивачка, за весь час перебування виконавчих листів на виконанні відповідач не сплачує аліментів. Проте ця обставина не була підтверджена при розгляді справи. Згідно розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, складеної державним виконавцем Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) за ВП № 46386137 (від 23.11.2021 р. вих. № 59908, а.с. 19), заборгованість за період з 05.03.2019 р. по 23.11.2021 р. складає 129\~451, 61 грн. Згідно розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, складеної державним виконавцем Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) за ВП № 59644962 (від 07.12.2021 р. вих. № 61543, а.с. 20), заборгованість за період з 05.03.2019 р. по 01.12.2021 р. складає 130\~709, 68 грн. Згідно розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, складеної державним виконавцем Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) за ВП № 46386137 (від 07.12.2021 р. вих. № 61539, а.с. 21), заборгованість за період з 2014 р. по 01-04.03.2019 р. складає 95\~143, 29 грн. Позивачка просила ухвалити рішення про стягнення пені у розмірі 207\~581, 90 коп. (з них 194\~598, 30 грн. за період з 02.07.2014 року по 07.07.2017 року та 12\~983, 60 грн. за період з 08.07.2017 року по 04.03.2019 року) та 130\~451, 64 коп. пені за період з 05.03.2019 року по 23.11.2021 року. При прийнятті рішення суд зважає на наступні положення законодавства. За положеннями\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Відповідно до частини першої\~статті 196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Верховний Суд у постанові від\~12.09.2018 р. у справі № 759/9457/15-ц роз`яснив, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 % Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць із дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Відповідно до розрахунку, який надала позивачка, загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 02 липня 2014 року по 07 липня 2017 року становить 194 598, 30 грн.; за період з 08 липня 2017 року по 04 березня 2019 року становить 12 983,60 грн.; за період з 05 березня 2019 року по 23 листопада 2021 року становить 628 484, 20 грн. Згідно з довідками державного виконавця (а.с. 19, 20, 21) заборгованість визначена у розмірі 129451,061 грн., 130709,68 грн., 95\~143,29 грн. Оскільки державним виконавцем було видано дві довідки щодо одного і того ж виконавчого провадження, то суд приймає до уваги довідку, датовану пізнішим числом. Таким чином заборгованість складає 130709,68 грн. та 95\~143,29 грн., що у сумі дорівнює 225852,97 грн. Оскільки розмір пені в сумі 628 484, 20 грн. за період з 05 березня 2019 року по 23 листопада 2021 року перевищує розмір заборгованості по аліментах в сумі 130 451,64 грн. та у сумі 95\~143, 29 грн., то на підставі ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України розмір неустойки за прострочення сплати аліментів має не перевищувати 225 852,97 грн. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів . Суду були надані докази, які надають підставу для зменшення розміру пені. Так, про те що його шлюб з позивачкою розірваний та про наявність заборгованості зі сплати аліментів відповідач дізнався в 2018 р., коли його зупинила патрульна поліція. Тобто до весни 2018 року відповідачеві не було відомо про рішення суду про стягнення з нього аліментів. Зазначена обставина не була спростована позивачкою. Відповідач після цього сплатив заборгованість 5\~015,13 грн. у травні 2018 р.; 6\~000 грн. у червні 2018 р.; 15\~500 грн. у липні 2018 р. З березня 2019 року у відповідача розпочалися труднощі з заробітками, що в результаті призвело до невчасної сплати аліментів на користь позивачки. 12 березня 2020 року в Україні оголосили карантин, що також не сприяло покращенню фінансового становища відповідача. На сьогоднішній день відповідно до трудового договору № 1 від 07.12.2021 року відповідач має заробітну плату у розмірі 6500 грн. без обовя`зкових відрахувань. При цьому він перераховував позивачці кошти: 28.10.2021 р. - 400 грн., 29.10.2021 р. 500 грн., 31.12.2021р. 4551,35 грн., 31.01.2022 р. 4000 грн., про що надав квитанції. Отже, зважаючи на зазначене суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені до суми 100 000 грн. з урахуванням приписів ч.2 ст. 196 СК України. При прийнятті рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн. суд зважає на наступне. Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Оскільки суду не були надані докази сплати позивачкою судових витрат на правову допомогу, тому у стягненні таких витрат слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами\~статті 141 ЦПК України. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судових витрат, то судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача на користь держави, і це становить 1000 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved