Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час його смерті. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що [INFO] помер його тесть [PERSON] , після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] , дніпропетровської області і квартири [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] позивач проживав з ним однією сім`єю з 1995 року. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача та на підставі\~наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилась [PERSON] , її матір`ю записана [PERSON] . /а.с.8/ 04 листопада 1972 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] ./а.с.8/ 28 квітня 1995 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . /а.с.5/ [INFO] [PERSON] померла. /а.с.17/ [INFO] померла [PERSON] . /а.с.4/ [INFO] помер [PERSON] Відповідно до акту № 555 від 18 грудня 2020 року, складеного головою правління ЖБК №3 «Чайка» встановлено, що у квартирі [ADDRESS] проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (власник квартири) з 01 грудня 2013 року по 16 лютого 2019 року (день смерті). Відповідно до копії спадкової справи №403/2019, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] після смерті останнього з заяви про прийняття спадщини звертались позивач [PERSON] та [PERSON] . /а.с.60/ Відповідно до\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.\~ Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК\~України). Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Встановлення факту спільного проживання однією родиною необхідно заявнику для подальшого отримання спадщини. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки ( ч. 2\~ст. 3 СК України). Однак, відповідно до метеріалів позовної заяви не знайшло підтвердження позивача щодо періоду час спільного проживання, а саме з 1995 року, оскільки актом № 555 від 18 грудня 2020 року, складеного головою правління ЖБК №3 «Чайка» зазначено, що позивач проживав з померлим з [INFO] по день смерті останнього [INFO] . Враховуючи наведене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що знайшов підтвердження той факт, що позивач постійно проживав разом з померлим, а тому позовна заява про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час його смерті підлягає частковому задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного та

Outcome: partial