Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до Тернопільської міської ради про визнання права на земельну ділянку кадастровий номер 6125282500:02:001:0170, площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться по [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий номер 6125282500:01:001:0275, площею 0,20 га, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться у с. Довжанка Тернопільського району Тернопільської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 грудня 1998 року він на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Західно-Українській Товарній біржі ха №0808591, придбав у [PERSON] житловий будинок з надвірними побудовами загальною площею 38,4 кв.м., який знаходиться по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,48 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Довжанської сільської ради. Він зареєстрував за собою право власності на вказаний житловий будинок. На підставі вказаного договору купівлі-продажу [PERSON] було передано йому Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР №022534 від 22 вересня 1997 року. Згідно витягів з Державного земельного кадастру за №НВ-611379692020 та за №НВ-61137852020 земельні ділянки кадастровий номер 6125282500:02:001:0170, площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та кадастровий номер 6125282500:01:001:0275, площею 0,20 га, для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться у с. Довжанка належать [PERSON] 17 березня 2021 року він вирішив зареєструвати за собою право власності на вказані земельні ділянки, однак державним реєстратором йому відмолено у державній реєстрації. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицай К.М. від 08 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного\~суду Тернопільської\~області від\~07\~вересня 2022\~року,\~яка занесена\~до протоколу\~судового засідання, замінено первісного відповідача Тернопільську міську раду на належного відповідачів [PERSON] та залучено до участі в справі в якості третьої особи Підгороднянську сільську раду. 22 вересня 2021 року представник відповідача адвокат Юзьвак І.Я. подав заяву про збільшення позовних вимог. Просив визнати дійсним договір купівлі-продажу від 10 грудня 1998 року, зареєстрований на Західно-Українській Товарній біржі за №0808591 та визнати за позивачем право власності на земельні ділянки кадастровий номер 6125282500:02:001:0170, площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та кадастровий номер 6125282500:01:001:0275, площею 0,20 га, для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в селі Довжанка Тернопільського району Тернопільської області. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2021 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 03 грудня 2021 року. Ухвалою Тернопільського міськрайонного\~суду Тернопільської\~області від\~31\~січня 2022\~року,\~яка занесена\~до протоколу\~судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо представник позивача адвокат Юзьвак І.Я. подав заяву про розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо подала заяву, посвідчену секретарем Підгороднянської сільської ради 13 жовтня 2021 року, зареєстровану в реєстрі за №42, згідно з якою просила слухати справу без її участі та не заперечила проти задоволення позову. Представник третьої особи Підгороднянської сільської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Встановлено, що 10 грудня 1998 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований на Західно-Українській Товарній біржі на виконання біржового контракту за №0808591 від 10 грудня 1998 року, реєстраційний номер 0808591. Згідно умов п. п. 1, 2 вказаного договору, продавець продав, а покупець купив жилий будинок з надвірними побудовами, загальною площею 38,4 кв.м., в тому числі житловою площею 13,2 кв.м., який знаходиться по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,48 га, яка розташована на території Довжанської сільської ради, землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства. Вказане майно належить продавцю: житловий будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Тернопільською районною держнотконторою 03 квітня 1998 року за реєстровим №1106, зареєстрованим Тернопільським РБТІ 20 жовтня 1998 року за реєстровим №201; земельна ділянка на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР за №022534, виданого та зареєстрованого Довжанською сільською радою 22 вересня 1997 року за реєстровим №12. Як вбачається з реєстраційного посвідчення, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, записаним в реєстрову книгу за №2 за реєстровим №201, цілий житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, який розташований по [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Товарною біржою «Західно-Українська Товарна Біржа» 10 грудня 1998 року за реєстровим №0808591. Як слідує з державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР №022534 від22 вересня 1997 року, виданого Довжанською сільською радою народних депутатів, [PERSON] на підставі рішення Довжанської сільською ради народних депутатів передано у приватну власності земельну ділянку площею 0,48 га, яка розташована на території Довжанської сільської ради, землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства. Із вказаного також вбачається, що вказана земельна ділянка складається із двох земельних ділянок площею 0,28 га та 0,20 га. З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-6113796962020 від 18 листопада 2020 року вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 6125282500:02:001:0170, площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться по [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі державного акту серії ІІ-ТР за №022534 від 22 вересня 1997 року. Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-6113797852020 від 18 листопада 2020 року, земельна ділянка кадастровий номер 6125282500:01:001:0275, площею 0,20 га, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться у с. Довжанка Тернопільського району Тернопільської області належить [PERSON] на підставі державного акту серії ІІ-ТР за №022534 від 22 вересня 1997 року. Рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради за №57209017 та за №57209554 від 22 березня 2021 року позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на спірні земельні ділянки, оскільки подані для проведення державної реєстрації документи не відповідають вимогам, встановленим Законом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтямит 328, 334 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до\~вимог ст.\~15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» (в\~редакції чинній\~на момент\~укладення договору\~купівлі-продажу)\~Біржовою операцією\~визнається угода,\~що відповідає\~сукупності зазначених\~нижче умов: а)\~якщо вона\~являє собою\~купівлю-продаж,\~поставку та\~обмін товарів,\~допущених до\~обігу на\~товарній біржі; б)\~якщо її\~учасниками є\~члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. В силу вимог ст. 22 Земельного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент укладення договору купівлі-продажу) Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Згідно з вимогами ст. 23 ЗК Української РСР у вказаній редакції, Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Встановлено, що 10 грудня 1998 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований Західно-Українською Товарною біржою, згідно умов якого позивач придбав у відповідача житловий будинок по [ADDRESS] та належну відповідачу, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР №022534, земельну ділянку площею 0,48 га, яка розташована на території Довжанської сільської ради. На підставі вказаного договору купівлі-продажу позивач зареєстрував за собою право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи. Крім цього, вказаний житловий будинок зареєстрований на одній із спірних земельних ділянок. На даний час спірні земельні ділянки зареєстровані за відповідачем [PERSON] на підставі Державного акту серії ІІ-ТР №022534 від 22 вересня 1997 року. Позивач маючи намір зареєструвати за собою придбані згідно договору купівлі-продажу спірні земельні ділянки звернувся до державного реєстратора, однак одержав рішення про відмови у державній реєстрації, оскільки подані ним документи не відповідають вимогам, встановленим Законом. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Західно-Українською Товарною біржою, придбав у відповідача спірні земельні ділянки, однак зареєструвати за собою право власності на останні у встановленому законом порядку не має змоги у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав. Відповідач [PERSON] не заперечила проти задоволення позову, про що подала письмову заяву. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, приймаючи до уваги те, що позивач позбавлений можливості зареєструвати за собою право власності на придбані ним на підставі договору-купівлі продажу земельні ділянки та інші способи захисту своїх прав в останнього відсутні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом визнання за позивачем права власності земельну ділянку кадастровий номер 6125282500:02:001:0170, площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться по [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий номер 6125282500:01:001:0275, площею 0,20 га, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться у с. Довжанка Тернопільського району Тернопільської області. Щодо позовних вимог про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 10 грудня 1998 року, зареєстрованого на Західно-Українській Товарній біржі за №0808591 слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~можуть бути: 1)\~визнання права; 2)\~визнання правочину\~недійсним; 3)\~припинення дії,\~яка порушує\~право; 4)\~відновлення становища,\~яке існувало\~до порушення; 5)\~примусове виконання\~обов`язку\~в натурі; 6)\~зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8)\~відшкодування збитків\~та інші\~способи відшкодування\~майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. У даній справі суд прийшов до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом визнання за останнім права власності на спірні земельні ділянки. Відтак, на думку суду, визнання за позивачем права власності на спірні земельні ділянки є належним способом захисту прав позивача, який не має змоги зареєструвати за собою право власності на останні у встановленому законом порядку. При цьому, жодних доказів про те, що дійсність укладеного між сторонами договору купівлі-продажу на даний час будь-ким оспорюється позивачем не надано. Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Outcome: partial