Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . Він є спадкоємцем вказаного майна за законом. Зазначає, що спадщину він фактично прийняв, так як був зареєстрована з померлим на момент смерті за однією адресою та розпорядився особистими речами померлого. Він звертався до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу для оформлення права на спадщину після смерті його батька, на що отримав відповідь, якою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства, а тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] . Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 27 січня 2022 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання. У судове засідання позивач не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовільнити. Представник відповідача, Хорошівської селищної ради, в судове засідання не з`явився,\~селищний голова подав до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності представника селищної ради за наявними документами, зазначив що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому\~ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому засіданні. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] покійний [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] . Технічний паспорт на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] від 26.11.2021 року виданий на ім`я [PERSON] . Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №67877205 від 21.12.2021 року після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №201/2021. Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу Косинського С.О. №342/01-16 від 21.12.2021 року, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №201/2021, єдиний спадкоємець по даній справі за законом є син [PERSON] . Проте, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства та рекомендовано звернутись з позовом до суду. Згідно довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №541 від 14.12.2021 року право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано. Відповідно до довідок Хорошівської селищної ради №2009-1 та №2010-1 від 18.11.2021 року [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті та за вказаною адресою на протязі шести місяців після смерті були зареєстровані: його син - [PERSON] та невістка [PERSON] . Згідно довідки Хорошівської селищної ради №2011-1 від 18.11.2021 року [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] шляхом розпорядження особистими речами померлого в шестимісячний термін з дня смерті. Відповідно до довідки Хорошівської селищної ради від 28.04.2021 року згідно будинкової книги від 1958 року домоволодіння по [ADDRESS] належало [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно пунктів 1, 4, 5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~(в редакції 2003 року) цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.1\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7\~роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Таким чином, оскільки на час смерті спадкодавця - [PERSON] , який помер [INFO] , діяв Цивільний Кодекс УРСР\~(в редакції 1963 року), то судом при вирішенні частини даного спору, застосовуються його відповідні положення. Відповідно до\~статті 525 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в\~статті 21 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 527 ЦК УРСР 1963 року\~спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.\~\~ Статтями\~529,\~530 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року, передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, визнається, що спадкодавець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із\~ст.1220\~ЦК України слідує, що\~часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 5\~ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.\~\~ Відповідно до вимог\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] після смерті його батька [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до статті 1 першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно зі ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Як спадкоємець, що прийняв спадщину, позивач має право на оформлення спадкових прав, тому позовні вимоги підлягають до задоволення, порушене право позивача підлягає судовому захисту. Визнання права власності за позивачем на вказаний житловий будинок буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права власності позивача, як спадкоємця. З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Outcome: approved