Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З 04.08.2020 діти відповідачів перебувають на обліку служби у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах (ухиляння матері від виконання батьківських обов`язків). 03.03.2021 дитина [PERSON] влаштована до комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини» Тернопільської обласної ради. 26.02.2021 дитина [PERSON] влаштована до закладу освіти І-ІІІ ступенів «Тернопільський обласний навчально-реабілітаційний центр». За період перебування дітей у даних закладах відповідачка періодично відвідувала дітей. Відповідач сина не відвідував жодного разу. Згідно з інформацією комунального закладу Тернопільської міської ради «Тернопільський міський центр соціальних служб» сім`я [PERSON] у період з 24.09.2020 до 24.03.2021 перебувала під соціальним супроводом. Відповідачці надавалось сприяння в оформленні соціальних пільг та отриманні гуманітарної допомоги, з [PERSON] проводились профілактичні бесіди та її сім`я залучалась до благодійних акцій. Однак відповідачі самоусунулись від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей, не приділяють їм уваги, не піклуються про їхнє здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не виявляють інтерес до дітей, не створюють умов для їхнього нормального проживання, не надають матеріальну допомогу на утримання дітей. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1210 від 22.12.2021 затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] , а також про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON] . За таких підстав відповідно до ст. 164, 166 ч. 3 СК України позивач просить: 1). позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; 2). позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; 3). стягнути з відповідачів на користь закладу освіти І-ІІІ ступенів «Тернопільський обласний навчально-реабілітаційний центр» аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 1309 грн з кожного щомісячно, починаючи стягнення з 18.01.2022 і до досягнення дитиною повноліття; 4). стягнути з [PERSON] на користь комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини» Тернопільської обласної ради аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1050 грн щомісячно, починаючи стягнення з 18.01.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.02.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, наданий учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.04.2022, постановленою у судовому засіданні та занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 10.05.2022. У судове засідання 10.05.2022 уповноважений представник позивача [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти винесення рішення на підставі наявних у справі доказів. У судове засідання 10.05.2022 уповноважений представник третьої особи [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Думку щодо можливості задоволення позову не висловила. У судове засідання 10.05.2022 відповідачі [PERSON] та [PERSON] , належним чином повідомлені про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явилися. Відповідач [PERSON] у тому числі повідомлявся і через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Правом подання відзиву відповідачі не скористалися. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідачів до суду не надходило. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замініють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Суд встановив, що батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Указане підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Крім цього, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідачка є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з копією довідки Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 340/24.16.1-07.5 від 17.02.2021 запис про батька дитини здійснений на підставі ч. 1 ст. 135 СК України за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записані за її вказівкою. Як вбачається з матеріалів справи, сім`я відповідачки належить до сім`ї із складним внутрішнім соціальним середовищем, внаслідок чого [PERSON] не є працевлаштованою, належним чином не виконує свої батьківські обов`язки та не створює дітям належних житлово-побутових умов. Згідно з копією повідомлення комунального закладу Тернопільської міської ради «Тернопільський міський центр соціальних служб» № 336 від 09.08.2021 у [PERSON] низький виховний потенціал, умови сім`ї не відповідали санітарно-гігієнічним нормам, відповідачка догляд за дітьми не здійснювала. Відповідач проживає окремо та участі у житті дитини [PERSON] не приймає. За таких обставин державні органи соціального захисту у період з 24.09.2020 до 24.03.2021 надавали сім`ї відповідачки належну соціальну допомогу, здійснювали соціальний контроль та створювали умови для покращення соціального середовища у родині та можливості належного виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків. Відповідачці надавалось сприяння в оформленні соціальних пільг та отриманні гуманітарної допомоги, з [PERSON] проводились профілактичні бесіди та її сім`я залучалась до благодійних акцій. Так, згідно з рішеннями комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 144 від 31.07.2020, № 322 від 26.11.2020 службі у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради доручено взяти на облік дітей [PERSON] та [PERSON] як дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, та здійснювати контроль за виконанням відповідачкою батьківських обов`язків стосовно її дітей. Також [PERSON] зобов`язано підтримувати санітарно-гігієнічні умови та здійснювати належний догляд за дітьми і рекомендовано звернутися до медичного закладу для обстеження дитини [PERSON] . Однак актами візиту у сім`ю відповідачки від 21.07.2020, 05.08.2020, 20.10.2020, 12.11.2020 встановлено, що у квартирі, в якій проживає сім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , брудно, наявний стійкий неприємний запах, періодично відсутні продукти харчування, діти та їхній одяг брудні, діти часто залишаються з хворою матір`ю відповідачки, а остання вдома відсутня. Подати необхідні документи для продовження отримання виплат соціальної допомоги одинокій матері відповідачка з невідомих причин не бажає. Більше того зі змісту подання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області № 2173/05/04/10-21 від 12.02.2021 вбачається, що 24.11.2020 дитина [PERSON] переліз через поручні балкону квартири та звисав з балкону, який розташований на 4 поверсі багатоповерхового будинку. Відповідачка у цей час перебувала у ванній кімнаті, залишивши дитину без догляду. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 79 від 26.02.2021 доручено службі у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради підготувати проект рішення про влаштування дитини [PERSON] на пів року до комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини» Тернопільської обласної ради, а також погоджено цілодобове перебування дитини [PERSON] у закладі освіти І-ІІІ ступенів «Тернопільський обласний навчально-реабілітаційний центр» у зв`язку із складними життєвими обставинами. У подальшому відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 194 від 31.05.2021 дитина [PERSON] залишена у вказаному закладі на період літніх канікул. Як вбачається з листів комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини» Тернопільської обласної ради № 158 від 05.08.2021, № 204 від 20.10.2021 та № 237 від 07.12.2021, а також з листів закладу освіти І-ІІІ ступенів «Тернопільський обласний навчально-реабілітаційний центр» № 237 від 16.08.2021, № 311 від 13.10.2021 та № 378 від 09.12.2021, за період перебування дітей у закладах з березня до серпня 2021 року мати [PERSON] відвідувала дитину [PERSON] 7 разів, а дитину [PERSON] - 10 разів. Батько [PERSON] не відвідував хлопчика жодного разу. За період з серпня до грудня 2021 року відповідачі не відвідували дітей жодного разу. Рішеннями комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 316 від 20.08.2021 та № 351 від 17.09.2021 переносився розгляд питання про можливість повернення малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на утримання та виховання матері [PERSON] у зв`язку із неявкою останньої на засідання комісії. Так само рішенням № 408 від 22.10.2021 перенесений розгляд питання щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їхніх дітей. Згідно з актами візиту у сім`ю відповідачки від 29.07.2021, 04.08.2021, 06.08.2021, 15.09.2021, 11.10.2021 [PERSON] за місцем свого проживання була відсутня. Відповідно до копії повідомлення Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області № 5612 від 19.08.2021 за наслідками проведеної перевірки встановити місце перебування відповідачки не виявилось за можливе. Відтак рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 455 від 19.11.2021 визнано доцільним позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради вбачається, що відповідачі не виконують обов`язки щодо виховання та утримання дітей, свідомо нехтують ними та самоусунулися від виконання батьківських обов`язків. Відтак орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1210 від 22.12.2021 затверджено вказаний висновок органу опіки та піклування та доручено службі у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради вжити заходів щодо звернення до суду з відповідним позовом. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такий обов`язок батьків передбачений і ч. 2 ст. 150 СК України. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Таким чином суд констатує безумовне право батьків на виховання дітей, однак вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дітей, які мають першочергове значення при вирішенні справи. Суд вважає, що наявними в матеріалах справи належними, допустимими та достатніми доказами підтверджено, що як відповідачка по відношенню до дітей [PERSON] та [PERSON] , так і відповідач по відношенню до дитини [PERSON] не проявляють батьківської турботи та любові, не піклуються про їхній фізичний і духовний розвиток, не забезпечують дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не спілкуються з дітьми взагалі і, зокрема, в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до їхнього внутрішнього світу. При цьому протягом тривалого часу держава приймала усі міри для надання відповідачам можливості покращити житлово-побутові умови, влаштуватись на роботу та налагодити взаємовідносини зі своїми дітьми. Однак відповідачі такими можливостями нехтують та виконувати батьківські обов`язки по вихованню дітей не бажають, що свідчить про вину у діях відповідачів та неможливість покращити їхню поведінку по відношенню до малолітніх дітей. За таких підстав суд доходить висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини [PERSON] , а тому позов в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню. Суд доходить висновку, що саме рішення про позбавлення батьківських прав відповідає якнайкращим інтересам дітей, не позбавляючи при цьому відповідачів можливості за їх бажанням піклуватися про дітей. Більше того за правилами ст. 169 СК України позбавлені батьківських прав батьки вправі звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни своєї поведінки, якщо це буде відповідати інтересам дитини. Також ч. 5 ст. 167 СК України визначає, що якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Аналогічно і в ч. 3 ст. 60 ЦК України вказано, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування. Враховуючи відсутність інших родичів, яким діти [PERSON] та [PERSON] можуть бути передані під опіку, суд вважає за доцільне передати дітей під опіку органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради. Щодо стягнення аліментів суд зазначає таке. Стаття 180 СК України визначає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Частина 3 ст. 166 СК України визначає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи, що дитина [PERSON] перебуває на повному утриманні в закладі освіти І-ІІІ ступенів «Тернопільський обласний навчально-реабілітаційний центр», а дитина [PERSON] перебуває на повному утриманні в комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини» Тернопільської обласної ради, відповідачка участь у їх утриманні не приймає, суд вважає, що з [PERSON] мають стягуватись аліменти на користь даних соціальних закладів на утримання дітей. Так само стягненню підлягають і аліменти з [PERSON] на користь закладу освіти І-ІІІ ступенів «Тернопільський обласний навчально-реабілітаційний центр» на утримання дитини [PERSON] . Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01.01.2022 становить 2100 грн, а на дітей віком від 6 до 18 років - 2618 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей, зважаючи на рівний обов`язок батьків утримувати дитину, суд доходить висновку, що достатніми та фінансово можливими для відповідачів для забезпечення належного рівня життя дітей будуть аліменти у твердій грошовій сумі у мінімальному визначеному законом розмірі, а саме: на утримання дитини [PERSON] по 1309 грн з кожного відповідача щомісячно та на утримання дитини [PERSON] з відповідачки у розмірі 1050 грн щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі по 2481 грн з кожного.

Outcome: approved