Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] , завдані збитки в порядку регресу в розмірі 14500 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу. В обгрунтування позовних вимог представник позивача ФОП [PERSON] - адвокат Капля А.С. посилається на те, що 27 листопада 2019 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (далі - ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.») та [PERSON] (далі - страхувальник) було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АО/2408340, забезпечений транспортний засіб «Opel Omega», реєстраційний номер [NUMBER] . 23 червня 2020 року біля 07 год. 00 год. у м. Львові по вул. Ожинова, 1, мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого транспортного засобу «Opel Omega», реєстраційний [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Mazda 121», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб "«Mazda 121», реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Зіткнення відбулося в результаті порушення відповідачем Правил дорожнього руху України та перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, після чого він самовільно залишив місце ДТП, що підтверджено постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2020 року. Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Mazda 121», реєстраційний номер [NUMBER] звернувся до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АО/2408340. Так, на підставі страхового акта №20.2408340-4039 від 03.07.2020 року, ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатила страхове відшкодування в розмірі: 14500 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10973 від 17.07.2020 року. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» склав: 14500 грн. Оскільки відповідач [PERSON] , керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, страховик після виплати страхового відшкодуваня має право регресної вимоги до відповідача. 14.05.2021 року, між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та ФОП [PERSON] укладено Договір №1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги від ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» до [PERSON] перейшло до фізичної особи- підприємця [PERSON] 01.12.2021 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено Договір відступлення права вимоги №1/1/АК, відповідно до якого ФОП [PERSON] відступив ФОП [PERSON] права вимоги до боржників за укладеними договорами страхування , які перейшли до Первісного кредитора за договором про відступлення права вимоги №1/АК від 14.05.2021 року. Таким чином Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АО/2408340 від 27.11.2019 року. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. Представник позивача фізичної особи-підприємця [PERSON] - адвокат Капля А.С. у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила про задоволення позову, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неприбуття суд не повідомив, відзиву на позов не подав. У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у відсутності сторін з ухваленням заочного рішення та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд вважає за можливе не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ст. 247 ч. 2 ЦПК України). Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 27 листопада 2019 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АО/2408340, забезпечений транспортний засіб «Opel Omega», реєстраційний [NUMBER] (а.с 21). Згідно постанови Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16.11.2020 року у справі про адміністративне правопорушення № 350/1193/20, 23 червня 2020 року, о 07 год. 00 хв. в м. Львів, по вул. Ожинова, 1, [PERSON] керував транспортним засобом «Opel Omega», реєстраційний номер [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, 23 червня 2020 року о 07 год. 00 хв., в м. Львів, вул. Ожинова, 1, [PERSON] керуючи транспортним засобом «Opel Omega», реєстраційний номер [NUMBER] не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «Mazda 121», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, після чого [PERSON] залишив місце ДТП , до якої був причетний. А тому, [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, 122-4 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Постанова набрала законної сили 10.01.2021 року. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, утому числі, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У відповідності до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно акту огляду транспортного засобу встановлено пошкодження завдані транспортному засобу марки «Mazda 121», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.17). Згідно розрахунку страхового відшкодування на підставі ремонтної калькуляції №20-4039 від 03.07.2020, та страхового акту №20.2408340-4039 від 17.07.2020, «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» визначила суму страхового відшкодування, яке становить 14500 грн. 00 коп. (а.с.13-16). Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Mazda 121», реєстраційний номер [NUMBER] , - [PERSON] звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АО/2408340 від 27.11.2019 року (а.с.11). Так, на підставі страхового акта №20.2408340-4039 від 03.07.2020 року, ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 14500 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10973 від 17.07.2020 року (а.с. 9). . Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності зі ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п.п. «а», "в" п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. З огляду на вищезазначене у розумінні ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом №АО/2408340 від 27.11.2019 року . 14.05.2021 року, між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та ФОП [PERSON] укладено Договір №1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АО/2408340 від 27.11.2019 року (а.с. 22-28). 01.12.2021 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено Договір відступлення права вимоги №1/1/АК, відповідно до якого ФОП [PERSON] відступив ФОП [PERSON] права вимоги до боржників за укладеними договорами страхування , які перейшли до Первісного кредитора за договором про відступлення права вимоги №1/АК від 14.05.2021 року (а.с. 30-34). Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця [PERSON] підлягають задоволенню, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути завдані збитки в порядку регресу в розмірі 14500 гривень. Представник позивача просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень. Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року усправі N826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Представником позивача до позовної заяви додано копію договору №2 про надання правової допомоги від 01.12.2021 року, копію акту приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової від 22.12.2021 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС N 6115/10 та копію ордера про надання правничої допомоги від 22.12.2021 року. Водночас матеріали справи не містять доказів оплати витрат на професійну правничу допомогу позивачем, а тому такі витрати є не доведеними позивачем, в силу приписів ЦПК України. За таких обставин, суд відмовляє у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідач на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: partial