Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

25.11.2020 року до Оратівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області про скасування рішення селищної ради та визнання державного акту недійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням 35 сесії 5 скликання Оратівської селищної ради від 19.08.2010 року було надано [PERSON] дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки і виготовлення державних актів на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на земельну ділянку площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . Рішенням 1 сесії 6 скликання від 09.12.2010 року Оратівською селищною радою було внесено зміни до попередньо прийнятого рішення 35 сесії 5 скликання Оратівської селищної ради від 19.08.2010 року, внаслідок яких було надано дозвіл гр. [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки і виготовлення державних актів на право власності на земельну ділянку 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на земельну ділянку площею, 0,08 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . Рішенням 11 сесії 6 скликання від 22.03.2012 року дану технічну документацію було затверджено та видано [PERSON] державні акти на право власності на земельні ділянки, площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на земельну ділянку площею 0,08 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . Державний акт серії ЯМ № 337327 на право власності на земельні ділянки площею 0,08 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] не відповідає конфігурації суміжної земельної ділянки, а саме не була в користуванні [PERSON] та попередніх власників, яким належала земельна ділянка та домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також 26.07.2010 року землевпорядником Оратівської селищної ради було здійснено контрольний замір земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] . Під час обміру було встановлено, що фактично [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,132 га, а [PERSON] 0,195 га. Згідно листа Голови Оратівської районної державної адміністрації від 10.09.2010 року № 01-к-94-1 було встановлено, що відповідно до записів погосподарських книг Оратівської селищної ради, за частиною житлової будівлі по [ADDRESS] , що належала [PERSON] рахувалась земельна ділянка 0,15 га, за другою частиною будівлі, яка належала [PERSON] рахувалась земельна ділянка 0,15 га. Також землевпорядником Оратівської селищної ради було встановлено, що за 1990-1992 роки інформації щодо надання та вилучення земельних ділянок громадян [PERSON] та [PERSON] у архівах не виявлено. Отже, позивач просила скасувати рішення 11 сесії 6 скликання від 22.03.2012 року в частині надання [PERSON] земельної ділянки площею 0,08 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] та державний акт ЯМ 337327 на право власності на земельні ділянки площею 0,08 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 30.11.2020 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 12.01.2021 р. Ухвалою суду від 12.01.2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали суду для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків. Ухвалою суду від 25.01.2021 року у зв`язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, призначено підготовче судове засідання цивільної справи на 17.02.2021 року та залучено [PERSON] в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору. 17.02.2021 року від представника позивача адвоката Юрчика С.В. надійшла уточнена позовна заява, в якій представником позивача позовні вимоги викладено у новій редакції, а саме: «Скасувати рішення 11 сесії 6 скликання від 22.03.2012 року в частині надання у приватну власність земельних ділянок [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,2300 га (0,1500 га - під будівництво та обслуговування житлового будинку та 0,0800 га для ведення особистого селянського господарства). Скасувати рішення 1 сесії 6 скликання від 09.12.2010 року «Про внесення змін в рішенні 35 сесії 5 скликання від 19.08.2010 року», «Про дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки і виготовлення державних актів на право власності на землю», в додатку 2 в частині надання дозволу [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельних ділянок, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , земельні ділянки площею 0,15 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,08 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,15 га кадастровий номер 0523155100:01:007:0085, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,08 га кадастровий номер 0523155100:01:007:0086, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ». Ухвалою суду від 23.03.2021 року прийнято до провадження уточнену позовну заяву від 17.02.2021 року у цивільній справі №141/801/20, залучено до участі в якості співвідповідача [PERSON] та відкладено розгляд підготовчого судового засідання на 15.04.2021 року. 15 квітня 2021 року підготовче судове засідання відкладено за клопотанням позивача [PERSON] на 08.06.2021 року. 08 червня 2021 року підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача Голівського В.В. на 06.07.2021 року. Судове засідання, призначене на 06.07.2021 року, не відбулось та було відкладено на 05.08.2021 року, у зв`язку з відпусткою судді. 05.08.2021 року представник позивача адвокат Голівський В.В. надав суду заяву про доповнення та уточнення позовних вимог, у якій позовні вимоги викладено у наступній редакції: «1. Визнати незаконним та скасувати рішення 11 сесії 6 скликання від 22.03.2012 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності [PERSON] на земельні ділянки загальною площею 0,2300 га, з них 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,0800 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . 2. Визнати незаконними та скасувати видані на підставі рішення Оратівської селищної ради 11 сесії 6 скликання державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯМ № 337326 та ЯМ № 337327 від 22.05.2012 року. 3. Скасувати державну реєстрацію земельних ділянок, площею 0,1500 га, кадастровий номер 0523155100:01:007:0085 та площею 0,0800 га, кадастровий номер 0523155100:01:007:0086, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ». Ухвалою суду від 05.08.2021 року прийнято до розгляду заяву про доповнення та уточнення позовних вимог від 05.08.2021 року, витребувано у Комунальному підприємстві „Гайсинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" інвентарні справи на будинковолодіння по [ADDRESS] та [ADDRESS] , витребувано в Головному управлінні Держгеокадастру у Вінницькій області Відділ в Оратівському районі належним чином посвідчену копію Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки [PERSON] в [ADDRESS] на території Оратівської селищної ради, Оратівського району, Вінницької області, та відкладено розгляд підготовчого судового засідання цивільної справи на 14.09.2021 року. 14 вересня 2021 року підготовче судове засідання відкладено за клопотанням позивача [PERSON] на 05.10.2021 року. Підготовче судове засідання, призначене на 05.10.2021 року, не відбулось та було відкладено на 09.11.2021 року за клопотанням відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 09.11.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 01 грудня 2021 року. Судове засідання, призначене на 01.12.2021 року, було відкладено на 20.12.2021 року за клопотанням представника позивача адвоката Голівського В.В. Судове засідання, призначене на 20.12.2021 року, було відкладено на 26.01.2022 року за клопотанням представника відповідача адвоката Панасюк Н.А. Судове засідання, призначене на 26.01.2022 року, було відкладено на 24.02.2022 року за клопотанням представника відповідача адвоката Панасюк Н.А. Судове засідання, призначене на 24.02.2022 року, було відкладено на 31.03.2022 року за клопотанням представника відповідача адвоката Панасюк Н.А. Судове засідання, призначене на 31.03.2022 року, було відкладено на 27.04.2022 року за клопотанням представника відповідача адвоката Панасюк Н.А. Відповідач Оратівська селищна рада Вінницької області будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання 27.04.2022 року не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, 08.06.2021 року до суду надійшла заява № 1076/04-02 від 07.06.2021 року селищного голови Г. Лошак про розгляд справи без участі представника селищної ради, щодо задоволення позовних вимог покладається на розсуд суду. В судовому засіданні 27.04.2022 року позивач та її представник адвокат Голівський В.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позові від 18.11.2020 року з урахуванням уточненої позовної заяви від 17.02.2021 року та заяви про доповнення та уточнення позовних вимог від 05.07.2021 року, просили суд позов задовольнити повністю. При цьому, представник позивача зазначив, що рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 30.03.2016 року встановлено факт прийняття [PERSON] після померлої [INFO] [PERSON] спадкового майна, в тому числі 43/100 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Таким чином, у відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України з моменту відкриття спадщини ( [INFO] ) позивачеві належить 43/100 житлового будинку та право користування відповідною часткою земельної ділянки, в межах користування спадкодавцем. Відповідач [PERSON] на підставі нотаріального посвідченого 30.07.2002 року договору набула право власності на 57/100 частини будинковолодіння по [ADDRESS] . 43/100 частки будинковолодіння + 57/100 частки становить одиницю. Отже, на момент прийняття органом місцевого самоврядування спірних рішень позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності у відповідних частках належав один будинок з господарськими будівлями та спорудами. Договору або судового рішення про виділ в окремі будинковолодіння належних співвласникам часток не було та немає. А для того, щоб набути право власності на земельну ділянку, перш за все, дана земельна ділянка повинна бути вільною. Враховуючи, що до передачі спірних земельних ділянок [PERSON] в 2012 році позивач вже набула права на житловий будинок, розташований на зазначеній ділянці, тому спірна земельна ділянка на час передачі її у власність не була вільною. Представник відповідача 2, адвокат Панасюк Н.А. позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з огляду на наступні обставини. Згідно довідки № 253 від 06.09.2010 року, виданої Оратівською селищною радою, з 1992 року за [PERSON] рахувалась земельна ділянка площею 0,10 га. Дана обставина також підтверджується архівною довідкою Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області. Отже, за [PERSON] , так як і за її мамою рахується земельна ділянка 0,10 га. Так, [PERSON] було набуто у власніть дві земельні ділянки в порядку безоплатної приватизації: для обслуговування житлового будинку 0,15 га, для ведення особистого селянського господарства 0,08 га. В той же час, правовстановлюючим документом на житловий будинок [PERSON] є рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 30.03.2016 року у справі № 141/1113/15-ц, в якому встановлено, що [PERSON] належить 43/100 житлового будинку по [ADDRESS] , без встановлення, які саме об`єкти нерухомого майна їй належить. А згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.07.2002 року відповідач купила 57/100 частки одноповерхового, глиновалькованого, обкладеного цеглою житлового будинку та купила літню кухню «Б», сарай «В», веранду «в», Ѕ частини споруд 1-4. Поряд з цим, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності при пред`явленні даного позову до суду, представник відповідача адвокат Панасюк Н.А. просила застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника адвоката Голівського В.В. та представника відповідача 2 адвоката Панасюк Н.А., розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 30.03.2016 року визнано за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності на 43/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно рішення позачергової 8 сесії 7 скликання селищної ради Оратівського району Вінницької області від 11.08.2016 року «Про дозвіл на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», позивачеві надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,100 га по [ADDRESS] . Однак, станом на час розгляду справи вказана документація не розроблена та не виготовлена, а земельна ділянка не передана у власніть позивача, оскільки остання не зверталась до відповідних органів. Як вбачається з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого 26.05.2016 року, замовником технічної інвентаризації є [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу серії АЕЕ № 364769 від 27.11.2001 року, [PERSON] продала, а [PERSON] купила 57/100 (п`ятдесят сім сотих) частки одноповерхового, глиновалькованого, обкладеного цеглою житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] . За договором купівлі-продажу серії ВАА № 133608 від 30.07.2002 року, [PERSON] продала, а [PERSON] купила 57/100 (п`ятдесят сім сотих) частки одноповерхового, глиновалькованого, обкладеного цеглою житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] . Згідно витягу із рішення Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області № 69 «Про зміну адреси», адресу частини житлового будинку і земельної ділянки [PERSON] , які раніше мали адресу: [ADDRESS] змінено на [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого 20.07.2017 року, замовником технічної інвентаризації є [PERSON] . Так, технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки гр. [PERSON] в [ADDRESS] на території Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області виготовлена за заявою [PERSON] на дві земельні ділянки, загальною площею 0,2300 га. Згідно витягу із рішення 11 сесії 6 скликання «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки» від 22.03.2012 року, затверджено технічну документацію розроблену приватним підприємством «Поділляземдокумент» землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки жителів смт Оратів та с. Прибережне, за порядковим номером 29 зазначено [PERSON] : 2 земельні ділянки загальною площею 0,2300 га, під будівництво та обслуговування житлового будинку 0,1500 га, для ведення особистого селянського господарства 0,0800 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯМ № 337327 від 24.05.2012 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0506642422017 від 29.06.2017 року, [PERSON] на підставі рішення Оратівської селищної ради 11 сесії 6 скликання від 22.03.2012 року є власником земельної ділянки площею 0,0800 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0523155100:01:007:0086, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 337326 від 24.05.2012 року, [PERSON] на підставі рішення Оратівської селищної ради 11 сесії 6 скликання від 22.03.2012 року є власником земельної ділянки площею 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з листа архівного відділу Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області № 01-14/604/2 від 30.08.2010 року, в протоколах сесії Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області за 1992-2003 роки рішення про надання у користування гр. [PERSON] земельної ділянки площею 0,15 га по [ADDRESS] , збільшення та зменшення площі земельної ділянки немає. Відповідно до листа Оратівської селищної ради Вінницької області № 253 від 06.09.2010 року, а саме на підставі записів погосподарських книг з 1983 по 1990 роки за [PERSON] рахувалась земельна ділянка розміром 0,15 га по [ADDRESS] , за [PERSON] - 0,15 га по [ADDRESS] . З 1992 року за [PERSON] рахувалась земельна ділянка площею 0,10 га, а за [PERSON] - 0,20 га. З 2000 року за [PERSON] (дружиною покійного [PERSON] ) рахувалась земельна ділянка 0,23 га по [ADDRESS] . Згідно листа Голови Оратівської районної державної адміністрації № 01-К-94-1 від 10.09.2010 року, на підставі відомостей погосподарських книг Оратівської селищної ради з 1981 року за частиною житлової будівлі по [ADDRESS] , яка належала [PERSON] рахувалась земельна ділянка площею 0,15 га, за другою частиною будівлі, яка належала [PERSON] рахувалась земельна ділянка площею 0, 15 га. До квітня 1992 року надання та вилучення земельних ділянок під будівництво та ведення селянських господарств надавало правління колгоспу «Більшовик». Згідно з погосподарськими книгами Оратівської селищної ради з 1992 року за частиною житлової будівлі по [ADDRESS] , яка належала [PERSON] рахувалась земельна ділянка площею 0,10 га, а за другою частиною будівлі, яка належала [PERSON] рахувалась земельна ділянка площею 0,20 га. З 2000 року за житловою будівлею [PERSON] рахується земельна ділянка площею 0,23 га. У 2002 році [PERSON] здійснила купівлю-продаж частини житлової будівлі по [ADDRESS] , яка належала [PERSON] . При цьому, частиною житлового будинку та земельною ділянкою, яка належала [PERSON] користується її дочка [PERSON] , право власності на житловий будинок [PERSON] знаходиться на стадії оформлення. Крім того, 26.07.2010 року землевпорядником Оратівської селищної ради Бабенком В.В. здійснено контрольні заміри земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] . Під час обміру встановлено, що фактично [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,132 га, [PERSON] 0,195 га. Відповідно до листа Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області № 393 від 25.08.2016 року, комісією в складі: заступника селищного голови Янкового М.Г., спеціаліста-землевпорядника [PERSON] , депутата селищної ради Бадьорої Р.Г. 05.08.2016 року проведено заміри земельної ділянки, яка перебуває в користуванні [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , і встановлено, що площа вказаної земельної ділянки становить 0,136 га. Відповідно до земельно-облікових документів за вказаною адресою рахується земельна ділянка площею 0,1 га. Згідно державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯМ № 337326 та серії ЯМ № 337327, виданих відділом Держкомзему у Оратівському районі 25.05.2012 року, [PERSON] є власником земельних ділянок загальною площею 0,23 га. Замір земельної ділянки [PERSON] показав, що фактична площа земельної ділянки становить 0,19 га, не вистачає 0,04 га, що свідчить про те, що межа між земельною ділянкою, якою користується [PERSON] і земельною ділянкою [PERSON] не відповідає встановленій на державних актах. Враховуючи вищевикладене, позачергова 8 сесія 7 скликання від 11.08.2016 року прийняла рішення надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,100 га по [ADDRESS] . Також з листа Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області № 1141/02-17 від 11.12.2020 року вбачається, що відповідно до записів погосподарської книги Оратівської селищної ради за адресою: [ADDRESS] рахується земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а саме: книга № 10 за 1991-1995 роки особовий рахунок № [NUMBER] , голова двору [PERSON] , рахується земельна ділянка станом на 01.06.1992 року - 0,10 га, 01.06.1993 року - 0,28 га, 01.06.1994 року - 0,28 га, 01.06.1995 року - 0,28 га. Книга № 10 за 1996-2000 роки особовий рахунок № [NUMBER] , голова двору [PERSON] , рахується земельна ділянка станом на 01.06.1996 року - 0,28 га, 01.06.1997 року - 01.06.2000 року - 0,10 га. Таким чином, вважаючи рішення Оратівської селищної ради 11 сесії 6 скликання від 22.03.2012 року неправомірним та таким, що порушує її права, позивач просила визнати незаконним і скасувати його, та видані на його підставі державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯМ № 337326 та ЯМ № 337327 від 22.05.2012 року, а також скасувати державну реєстрацію вказаних земельних ділянок. Визначаючись щодо встановлених обставин та спірних правовідносин, суд керується наступним. Згідно ч. 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі (ч. 2 ст. 120 ЗК України ). Також згідно із ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] продала [PERSON] 57/100 одноповерхового глиновалькованого обкладеного цеглою жилого будинку, житловою площею 25,1 кв. м., який розташований в [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу серії АЕЕ № 364769 від 27.11.2001 року, яка, в свою чергу, в подальшому продала дану частку будинку [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу серії ВАА № 133608 від 30.07.2002 року. При цьому, згідно записів погосподарських книг з 1992 року за [PERSON] рахувалась земельна ділянка площею 0,10 га, а за [PERSON] 0,20 га. З 2000 року за [PERSON] (дружиною покійного [PERSON] ) рахувалась земельна ділянка 0,23 га по [ADDRESS] , що підтверджується листами Оратівської селищної ради Вінницької області № 253 від 06.09.2010 року, та № 393 від 25.08.2016 року, яку, в подальшому відповідачем на підставі рішення Оратівської селищної ради 11 сесії 6 скликання від 22.03.2012 року було набуто у власніть в порядку безоплатної приватизації. Зокрема, згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 337327 від 25.05.2012 року та серії ЯМ № 337326 від 25.05.2012 року [PERSON] є власником двох земельних ділянок загальною площею 0,23 га: для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1500 га, а також для ведення особистого селянського господарства площею 0,0800 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Частиною 3 статті 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки, землекористувач має право вимагати від власника суміжної земельної ділянки сприяння у встановленні спільних меж, а також встановлення або відновлення межових знаків, у разі якщо вони відсутні, зникли, перемістилися або стали невиразними. У разі відсутності згоди власника суміжної земельної ділянки встановлення спільних меж здійснюється за рішенням суду. За змістом статті 198 ЗК України кадастрова зйомка включає, зокрема погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. При цьому, суд не приймає до уваги доводи представника позивача адвоката Голівського В.В., що в порушення вимог п. 3.12. Інструкції № 376 ПП «Поділляземдокумент» роботи по закріпленню меж земельної ділянки межовими знаками фактично не проводились, а межові знаки на місцевості в присутності суміжних землекористувачів (землевласників) не встановлювались, оскільки непогодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками не може бути підставою для визнання рішення селищної ради від 22.03.2012 року та державних актів недійсними. Поряд з цим, суд зважає й на той факт, що право власності на 43/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач оформила лише в 2016 році на підставі рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 30.03.2016 року. Подібна правова позиція викладена у постанові постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої Судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі справа №467/1637/16-ц (провадження № 61-18288св18). Також суд зауважує, що позивачем не здійснювались заходи щодо звернення до Оратівської селищної ради Вінницької області із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,136 га (як зазначено у листі Оратівської селищної ради № 393 від 25.08.2016 року) або більшому розмірі для подальшої її передачі у власніть позивачу для будівництва та обслуговування житлового будинка, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на вказане, з урахуванням підстав та змісту позову, позивачем та її представником не доведено порушення прав позивача спірним рішенням Оратівської селищної ради 11 сесії 6 скликання від 22.03.2012 року та державними актами серії ЯМ № 337326 від 25.05.2012 року та серії ЯМ № 337327 від 25.05.2012 року, а тому суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. При цьому, суд також звертає увагу позивача та її представника на той факт, що скасування зазначеного рішення селищної ради та державних актів не відновлює порушеного права позивача. Натомість, належним способом захисту порушених прав позивача буде вимога про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, яка, в свою чергу, заявлена позивачем у цивільній справі № 141/546/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням і земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди, що перебуває в провадженні Оратівського районного суду Вінницької області. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частини перша статті 261 ЦК України). Представник відповідача адвокат Панасюк Н.А. у судовому засіданні 27.04.2022 року просила застосувати наслідки спливу строку позовної давності, оскільки 15.06.2017 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном. При цьому, з даним позовом [PERSON] звернулась в грудні 2020 року, тобто з пропуском трьохрічного строку позовної давності. Крім того, в червні 2013 року [PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу 57% частини житлового будинку. Тобто про можливе порушення свого права на користування земельними ділянками зі сторони [PERSON] , [PERSON] знала у 2013 році, однак до суду не зверталася. Як роз`яснено в аб. 3 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, відмова в задоволенні позову внаслідок пропуску строку позовної давності є самостійною підставою для відмови в позові в разі доведеності позовних вимог. Суд зауважує, що враховуючи той факт, що позов задоволенню не підлягає, позовна давність, про застосування якої заявлено представником відповідача [PERSON] , судом не застосовується. Також суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін, не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору, до стягнення з відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed