Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до КП Дунаєвецької міської ради "Благоустрій Дунаєвеччини" про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні, мотивуючи тим, що у період з 23.09.2016 по 23.06.2020 знаходився у трудових відносинах з відповідачем, під час яких йому була нарахована але не виплачена заробітна плата у розмірі 42960,90 грн. Судовим наказом Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21.09.2020 з КП Дунаєвецької міської ради "Благоустрій Дунаєвеччини" на користь [PERSON] стягнено нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 42960,90 грн В межах виконавчого провадження №63333259, відкритого 19.10.2020 державним виконавцем Дунаєвецьким РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) 20.11.2020 з [PERSON] був проведений остаточний розрахунок по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі. Оскільки, остаточний розрахунок по заробітній платі з [PERSON] проведений не в день звільнення, а 20.11.2020 - після його звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, останній має право на стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні. Тому звертається до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь 126657,44 грн. Ухвалою 07.02.2022 справу прийнято до провадження та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача - адвокат Ткач Я.С. у судовому засіданні позовну заяву підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача КП Дунаєвецької міської ради "Благоустрій Дунаєвеччини" - адвокат Кучерявий Д.Й. в судовому засіданні проти задоволення позову частково заперечив, та просив розглядати справу з урахуванням поданих ним додаткових пояснень по справі на позов та стягнути з відповідача на користь позивача лише10988 грн. Так, в матеріалах справи наявні додаткові пояснення по справі представника відповідача - адвоката Кучерявого Д.Й., у яких наведений розрахунок суми середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні [PERSON] , згідно якого розмір майнових витрат за червень 2020 року складає 559 грн, за липень 2020 року - 3218 грн, за серпень 2020 року - 2277 грн, за вересень 2020 року - 1909 грн, за жовтень 2020 року - 1823 грн, за листопад 2020 року - 1202 грн, а всього 10988 грн. Зазначив, що затримка виплати заробітної плати при звільненні позивача була вимушена. Суд, заслухавши думку учасників провадження та дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що відповідно до наказу директораКП Дунаєвецької міської ради "Благоустрій Дунаєвеччини" Михальського Л.Т. №38-к від 23.09.2016 [PERSON] був призначений на посаду головного інженера КП Дунаєвецкої міської ради "Благоустрій Дунаєвеччини", що також підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] (а.с.13,14). Також встановлено, що 22.06.2020 за наказом директора КП Дунаєвецької міської ради "Благоустрій Дунаєвеччини" Михальського Л.Т. №70-к [PERSON] був звільнений з посади головного інженера КП Дунаєвецької міської ради "Благоустрій Дунаєвеччини". При звільнені з позивачем не був проведений повний розрахунок по виплаті нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 42960,90 грн за час перебування [PERSON] у трудових відносинах з відповідачем. Судовим наказом Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21.09.2020 стягнуто з Комунального підприємства Дунаєвецкої міської ради "Благоустрій Дунаєвеччини" на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 42960,90 грн (а.с.15). В межах виконавчого провадження №63333259, відкритого 19.10.2020 державним виконавцем Дунаєвецьким РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) 20.11.2020 з [PERSON] був проведений остаточний розрахунок по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, що підтверджується витягом з автоматизованої системи виконавчого провадження (а.с.16). Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно положень ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. В силу ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Конституційний Суд України в рішенні від 22.022012 № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу. Однак, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, положення ЦК України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин. Аналогічні правові позиції Верховного Суду України містяться, зокрема, у постанові від 11.11.2015 у справі № 234/7936/14-ц (провадження № 6-2159цс15) та у постанові від 31.05.2017 у справі № 759/7662/15-ц (провадження № 6-1185цс16). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) зазначає, що законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутись до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових витрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких витрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових витрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. Тому, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України. Виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових витрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових витрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Для приблизної оцінки розміру майнових витрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, які розумно можна було б передбачити, на підставі даних Національного банку України про середньозважені ставки за кредитами в річному обчисленні за 2020 рік (розміщені на офіційному сайті НБУ - https://bank.gov.ua/files/Procentlastb_KR.xls) можна розрахувати розмір сум, які працівник, недоотримавши належні йому кошти від роботодавця, міг би сплатити як відсотки, взявши кредит з метою збереження рівня свого життя. Так, 22.06.2020 за наказом директора КП Дунаєвецької міської ради "Благоустрій Дунаєвеччини" Михальського Л.Т. №70-к від 22.06.2022 [PERSON] був звільнений з посади головного інженера КП Дунаєвецької міської ради "Благоустрій Дунаєвеччини" з 23.06.2020. Оскільки день звільнення [PERSON] 23.06.2020, розрахунок здійснюється починаючи з наступного дня за днем звільнення - 24.06.2020 року, а останнім днем слугуватиме 19.11.2020, оскільки остаточний розрахунок з останнім був проведений 20.11.2020. Згідно копії Виписки з карткового рахунку [PERSON] за період 01.08.2020-25.11.2020, наявної в матеріалах справи (а.с.23), останньому відповідачем було здійснено виплату заробітної плати, а саме 05.08.2020 - 6680 грн., 25.08.2020 - 9969,04 грн., 20.11.2020 - 26311,86 грн. Розрахунок розміру майнових витрат здійснюється за формулою: середньомісячна вартість за короткостроковими кредитами у процентах для фізичних осіб / кількість днів у році (365 днів у 2020 році) * кількість календарних днів за час затримки виплати * розмір заборгованості / 100%. При цьому розмір заборгованості становить: з 24.06.2020 по 30.06.2020 - 42960,90 грн; з 01.07.2020 по 31.07.2020 - 42960,90 грн; з 01.08.2020 по 05.08.2020 - 42960,90 грн; з 06.08.2020 по 25.08.2020 - 36280,90 грн (42960,90 грн - 6680 грн); з 26.08.2020 по 31.08.2020 - 26311,86 грн (36280,90 грн - 9969,04 грн); з 01.09.2020 по 30.09.2020 - 26311,86 грн; з 01.10.2020 по 31.10.2020 - 26311,86 грн; з 01.11.2020 по 19.11.2020 - 26311,86 грн. Таким чином, розрахунок за вищевказаною формулою виглядатиме наступним чином: за період з 24.06.2020 по 30.06.2020 Середньомісячна вартість за короткостроковими кредитами у процентах для фізичних осіб у червні 2020 року становить 38,23%. 38,23% / 365 днів х 7 днів х 42960,90 грн / 100% = 314,97 грн. за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 Середньомісячна вартість за короткостроковими кредитами у процентах для фізичних осіб у липні 2020 року становить 38,25%. 38,25% / 365 днів х 31 день х 42960,90 грн / 100% = 1395,64 грн. за період з 01.08.2020 по 05.08.2020 Середньомісячна вартість за короткостроковими кредитами у процентах для фізичних осіб у серпні 2020 року становить 37,45%. 37,45% / 365 днів х 5 днів х 42960,90 грн / 100% = 220,39 грн. за період з 06.08.2020 по 25.08.2020 Середньомісячна вартість за короткостроковими кредитами у процентах для фізичних осіб у серпні 2020 року становить 37,45%. 37,45% / 365 днів х 20 днів х 36280,90 грн / 100% = 744,50 грн. за період з 26.08.2020 по 31.08.2020 Середньомісячна вартість за короткостроковими кредитами у процентах для фізичних осіб у серпні 2020 року становить 37,45%. 37,45% / 365 днів х 6 днів х 26311,86 грн / 100% = 161,98 грн. за період з 01.09.2020 по 30.09.2020 Середньомісячна вартість за короткостроковими кредитами у процентах для фізичних осіб у вересень 2020 року становить 37,31%. 37,31% / 365 днів х 30 днів х 26311,86 грн / 100% = 806,87 грн. за період з 01.10.2020 по 31.10.2020 Середньомісячна вартість за короткостроковими кредитами у процентах для фізичних осіб у жовтні 2020 року становить 37,16%. 37,16% / 365 днів х 31 день х 26311,86 грн / 100% = 830,41 грн. за період з 01.10.2020 по 31.10.2020 Середньомісячна вартість за короткостроковими кредитами у процентах для фізичних осіб у листопаді 2020 року становить 36,82%. 36,82% / 365 днів х 19 днів х 26311,86 грн / 100% = 504,30 грн. Таким чином, розмір майнових витрат за вказаною формулою за червень 2020 року складає 314,97 грн, за липень 2020 року - 1395,64 грн, за серпень 2020 року - 1126,87 грн (220,39 грн + 744,50 грн + 161,98 грн), за вересень 2020 року - 806,87 грн, за жовтень 2020 року - 830,41 грн, за листопад 2020 року - 504,30 грн, а всього 4979,06 грн. Відтак, з огляду на неспівмірність заявленої до стягнення суми середнього заробітку (126657,44 грн), яка в три рази перевищує виплачену суму, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам справи та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні [PERSON] виплат у сумі 4979,06 грн. Водночас суд зазначає, що вказана сума не відображає дійсного розміру майнових витрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих витрат, які розумно можна було би передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників. Такого ж підходу до подібних правовідносин та тлумачення норм права дотримується й Хмельницький апеляційний суд у справі № 674/79/21. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні у сумі 4979,06 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 3,93% (4979,06х 100% / 126657,44), судовий збір слід стягнути в розмірі 49,77 грн. (1266,57 х 3,93 / 100%).

Outcome: partial