Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 06 листопада 2001 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 06.11.2001 серія [NUMBER] . Вони мають спільного сина - позивача [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.09.2002 серія [NUMBER] . Позивач навчається на 2 курсі (контракт) денної форми навчання Запорізькому державному медичному університеті, що підтверджується довідкою від 01.12.2021 № 171 , та договорами про навчання. Відповідач дає грошові кошти позивачу на його утримання на свій власний розсуд, однак сума в місяць приблизно 10% від його заробітної плати. Сума коштів, яку надає відповідач не задовольняє потреби позивача. Наразі, позивача підтримує в матеріальному та моральному аспекті здебільшого мати - [PERSON] , з якою проживає позивач та яка сплачує за контрактну форму навчання в ЗДМУ самостійно, без допомоги батька. Шлюб між батьками було розірвано 27.03.2007, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 27.03.2007 серія [NUMBER] . Відповідач [PERSON] є працездатним та працює в Управлінні державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області. Позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на контракті, а відповідач працює офіційну, та отримує значну заробітну плату та має змогу та обов`язок, відповідно до приписів чинного законодавства, утримувати свою повнолітню дитину. Саме тому, син відповідача - [PERSON] , який досягнув 18 років та продовжує навчання звертається до суду з позовом про стягнення аліментів зі свого батька - [PERSON] . Посилаючись на вищенаведені обставини, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти, на утримання повнолітнього сина у зв`язку з її навчанням у розмірі - ј (однієї четвертої) частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання або досягнення двадцяти трьох років. В судовому засіданні представник позивача в режимі відеоконференцзв`язку позов підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, надав суду письмовий відзив в якому зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на повнолітнього сина у зв`язку з продовженням навчання, у розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Вважає, що розмір аліментів 1/4 частина від усіх видів заробітку (доходу) - є явно завищеним та недоведеним. \~ \~ \~ \~Так, після розірвання шлюбу з [PERSON] (матір`ю позивача), 04.07.2008 року він уклав другий шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від цього шлюбу він має двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), та сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), на утримання яких він добровільно надає матеріальну допомогу. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2018 року по справі №331/346/2018 року, розірвано шлюб між ним та [PERSON] . [INFO] в нього народилась наймолодша донька - [PERSON] . Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] почала хворіти після вакцинації в 2 роки (2017 p.), визнана дитиною - інвалідом, захворювання: «Органічний психічний розлад. Підгрупа A. F09», що підтверджується медичним висновком №366 про дитину -інваліда віком до 18 років від 12.02.2020 p., медичним висновком №228 про дитину - інваліда віком до 18 років від 09.02.2022 р. (дата перегляду 09.01.2024р.), рекомендаціями реабілітаційних заходів до індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда [PERSON] , [INFO] . Донька [PERSON] за станом здоров`я проходить постійні обстеження та лікування, що потребує значних додаткових витрат. Наразі, мати дитини-інваліда [PERSON] не працює, оскільки здійснює догляд за донькою, яка за станом здоров`я потребує особливого догляду, лікування та організуючої особливої допомоги, отримує державну соціальну допомогу, яку призначено з 27.02.2020 р. до 11.02.2022 р. у сумі 1638,00 грн., що підтверджується Посвідченням серії [NUMBER] , виданого 02.06.2020 року Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району, номер особової справи 605857. Донька дитина-інвалід [PERSON] , [INFO] та її мати [PERSON] , з якою він не перебуває в офіційному шлюбі (ст. ст. 84, 88, ч. 2 ст.91 СК України), знаходяться на його утриманні. Він працює на посаді заступника начальника відділу охорони і режиму управління забезпечення охорони та режиму Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, його середня заробітна плата на місяць складає 24 105,30 грн. грн. (289 263,61 грн. (з/п за 2021 рік) : 12 місяців = 24 105, 30 грн). Інших доходів не має. 1/10 частина від 24 105, 30 грн. (середньомісячна заробітна плата) складає 2 410, 53 грн. Позивач [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] самостійно обирали вищий учбовий заклад, форму навчання, спеціальність, вартість освітньої послуги, без погодження з батьком (відповідачем по справі). Крім цього, він не забезпечений житлом та не має на праві власності ні житла (нерухомого майна), ні автомобіля. Зареєстрований в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , без виділення житлової площі для проживання. Суд заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані письмові докази, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 06.11.2001 року між [PERSON] та [PERSON] відповідачем по справі, було укладено щлюб про що 06.11.2001 зроблено запис відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м.Запоріжжя №658, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 06.11.2001 серія [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу [INFO] народився син - [PERSON] , про що відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м.Запоріжжя зроблено актовий запис №835 від 10.09.2002 р., що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.09.2002 серія [NUMBER] (а.с.6). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 27.03.2007, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 27.03.2007 серія [NUMBER] (а.с.8). [PERSON] навчається на 2 курсі (контракт) денної форми навчання Запорізькому державному медичному університеті, що підтверджується довідкою від 01.12.2021 № 171 , та договорами про навчання (а.с.9-13). В судовому засіданні вивчено та оголошено копії письмових доказів, наданих відповідачем [PERSON] , а саме: свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.33); свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.34); рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2018 р. про розірвання шлюбу (а.с.35-36); свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.37); медичний висновок №366 про дитину -інваліда віком до 18 років від 12.02.2020 р. (а.с.41,42); медичний висновок №228 про дитину -інваліда віком до 18 років від 09.02.2022 р. (а.с.43-44); посвідчення серії [NUMBER] від 02.06.2020 р. (а.с.45); відомості з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за період з 01.01.2021 р. 31.12.2021 р. (а.с.46). Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності у сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу. При цьому суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини. У контексті обставин цієї справи, суд враховує можливість утримання й матір`ю повнолітнього сина. Таким чином, з огляду на спільний обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, який би був справедливим і не накладав би непропорційний фінансовий тягар на нього, у силу чого має можливість забезпечувати своє життя також самостійно. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також, суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Суд дійшов висновку про можливість стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та порядку сплати аліментів у позасудовому порядку не досягнуто. Враховуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, визначивши стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, оскільки відповідач є працездатною особою, який отримує стабільний дохід та може надавати таку матеріальну допомоги своїй повнолітній доньці, що є його обов`язком як батька. Визначаючи такий розмір аліментів, суд враховує те, що на утриманні відповідача [PERSON] , також, перебуває донька [PERSON] [INFO] , син [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , яка згідно наданих медичних документів є інвалідом. Однак, враховуючи, що відповідач є працездатною особою та отримує достатній дохід, суд вважає, що вказаний факт не впливає на можливість здійснювати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання у вигляді сплати 1/8 частини від його доходів. Водночас, позивачем доведено, що він після набуття повноліття продовжує навчатися, та загальна вартість платної освітньої послуги за всеь строк навчання становить 138.300 грн., відповідно до Договору про надання платної освітньої послуги, плата за які вноситься [PERSON] (а.с.10-13). Позивач навчається на денній формі навчання, що позбавляє його можливості працювати та отримувати самостійний дохід, а навчання потребує додаткових витрат. Суд заззначає, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 908,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial