Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду, направивши позов 12.09.2020 року поштою до АТ`Хмельницькобленрго», про стягнення за період з 10.11.2016 року по 15.09.2017 року доходів від майна, які воно одержало чи могло одержати за весь період незаконного володіння майном в розмірі 9\~036\~326,53 грн.;інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 26\~278\~540,50 грн. та моральної шкоди 5000 000грн. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 9 листопада 2006 року на підставі біржової угоди придбав у ПМП «Юнар» реконструйовану підстанцію ПС 110/35/10, яка знаходить м. Шепетівка по вул. Пліщинській,територія Шепетівського РЕМ, загальною вартістю 3 963 784 грн 38 коп. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16 грудня 2015 року ПАТ «Хмельницькобленерго» зобов`язано повернути позивачу реконструйовану підстанцію. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 15 вересня 2017 року за заявою [PERSON] змінено спосіб та порядок виконання судового рішення від 16 грудня 2015 року та стягнуто з АТ «Хмельницькобленерго» 268 196 грн вартість підстанції. Посилаючись на рішення від 16.12.2015 року, у справі №686/8864/15-ц, позивач вказує, що саме з 10.11.2006 року відповідачу стало відомо, що власником згаданої реконструйованої підстанції є [PERSON] . З огляду на викладене, відповідно до ст.1214\~ЦПК України, АТ «Хмельницькобленерго» отримало дохід або могло його отримати з 10.11.2016 року по 15.09.2017 року-9\~036\~326,53 грн. Внаслідок несвоєчасного виконання кондиційних зобов`язань позивачем нараховано за зазначений період інфляційні та 3% річних у загальному розмірі 26 278540,50 грн. Крім того, позивач просив стягнути 5000000грн. моральної шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій відповідача, погіршення стану здоров`я, матеріальних втрат, душевних страждань, необхідності докладати додаткових зусиль для відновлення порушеного права. В судовому засіданні позивач підтримав позов та наполягав на його задоволені.Під час розгляду справи позивачем було заявлено відвід головуючій у справі, з підстав того, що вона є споживачем послуг електропостачання відповідача по справі. Зважаючи на те, що відповідач є монополістом, заявлений відвід по справі, має ознаки зловживання процесуальними правами позивача. Зазначена позивачем обставина, як підстава відводу, жодним чином не вплинула на об`єктивність розгляду судом справи. Представник відповідача подав письмовий відзив по справі. Заперечив позовні вимоги за необґрунтованістю, безпідставністю;здійснив заяву про застосування строку позовної давності до спірних відносин. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали, вважає заявлений позов підлягаючим задоволенню частково. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 01.03.2016 року, зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Хмельницькобленерго» повернути [PERSON] протягом календарного місяця поточного року із свого незаконного володіння реконструйовану підстанцію ПС 110/35/10 кВ, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , до складу якої входить електротехнічне обладнання, матеріали та будівельна частина згідно акта прийому-передачі від 09.11.2006 року. Відповідно до ч.4\~ст.82 ЦПК України\~обставини справи, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зазначеним рішенням встановлено, що згідно біржового договору купівлі-продажу [PERSON] 09 листопада 2006 року придбав у ПМП «Юнар» реконструйовану підстанцію 110/35/10 кВ, загальною вартістю 3 963 784 грн.38 коп. Згідно акта приймання - передачі від 09 листопада 2006 року ПМП «ЮНАР» передало, а від громадянина [PERSON] прийняв ФОП [PERSON] реконструйована підстанція 110/35/10 кВ, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Про зміну власника ПМП «ЮНАР» повідомило Голову правління ВАТ «Хмельницькобленерго» листом від 27 жовтня 2006 року, а [PERSON] - листом від 10 листопада 2006 року. Однак в період з 10 листопада 2006 року вказана реконструйовану підстанцію 110/35/10 кВ, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] без достатніх правових підстав перебувала у володіння відповідача та ним використовувалась. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2017 року змінено спосіб та порядок виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 грудня 2015 року в справі № 686/8864/15-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Хмельницькобленерго», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача приватне підприємство «Енергокомплект» про витребування майна із чужого незаконного володіння, шляхом стягнення з Публічного акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» на користь [PERSON] вартості підстанції в сумі 268196 грн. та 9500 грн. судових витрат. Вказана судове рішення було виконано відповідачем. Позивач звертався до суду про стягнення доходу від несплати орендної плати за безпідставне користування майном неодноразово: ?справа №686/23150/18 за період з 10.11.2006 року по 01.12.2006 року. Справа розглянута в позові відмовлено з підстав застосування строку позовної давності, відповідно до Постанови Хмельницького апеляційного суду від 26.09.2019 року. ?справа №686/17335/18 за період з січня 2008 року по червень 2012 року. Справа розглянута в позові відмовлено з підстав застосування строку позовної давності, відповідно до Постанови Хмельницького апеляційного суду від 26.09.2019 року. ?справа№686/17333/18 за період з липня 2012 року по липень 2014 року. Справа розглянута в позові відмовлено за необґрунтованістю та безпідставністю, відповідно до Постанови Верховного Суду від 05.02.2020 року. ?справа №686/23793/17 за період з серпня 2014 року по серпень 2017 року.За Постановою Верховного Суду від 17.11.2021 року позов задоволено частково та стягнуто орендної плати в розмірі 110 630, 85 грн. із розрахунку вартості підстанції 268 196 грн., (268 196 грн х 15% річних : 12 місяців).Вартість підстанції визначено судовим рішенням-ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 15 вересня 2017 року. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.\~Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Позивач звернувся з даним позовом поштою 12.09.2020 року про стягнення з відповідача за період з 10.11.2006 року по 15.09.2017 року доходів від майна за незаконне володіння майном, які могли бути одержані у розмірі 9036 326,53 грн., інфляційних та 3% річних у розмірі 26 278540,50 грн., 5000000 грн. моральної щкоди. Відповідач просив застосувати строк позовної давності до спірних відносин, оскільки вимоги заявлено з 2006 року, а сам позов пред`явлено 12 вересня 2020 року. За змістом статей 256, 261 і 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Зважаючи на викладене, беручи до уваги попередньо заявлені позови, суд приходить до висновку, що позивачу було відомо про порушене право ще з 2006 року. Попередньо пред`явлені позивачем вимоги, що розглядались судами(справи№686/23150/18, №686/17335/18, №686/17333/18, №686/23793/17) підтверджують обізнаність [PERSON] , не переривають перебіг строку позовної давності.(Постанова ВС від 18.08.2021 року, справа№352/467/18). За змістом загальних положень цивільного законодавства особа може користуватись майном іншої особи на договірних засадах безоплатно або платно. Платне користування чужим майном здійснюється на підставі договору оренди. Отже в разі правомірного набуття відповідачем права користування майном позивача він мав сплачувати останньому орендну плату, однак позивач не передавав відповідачу в платне користування на підставі договору оренди вказане майно, яке йому належить на праві власності, не передавав відповідачу вказане майно і в безоплатне користування, а відповідач без достатніх правових підстав, без дозволу позивача користувався даним майном. З врахуванням викладеного слід дійти висновку, що позивач неотримав доходи від використання відповідачем без достатньої правової підстави його майна саме у вигляді орендної плати, про що зазначено в позовній заяві з врахуванням того, що відносини між сторонами є кондиційними. Таким чином,застосувавши позовну давність , попередньо заявлені вимоги, суд вважає за можливе стягнути з відповідача доходи від незаконного користування майном у розмірі (268 196 грн х 15% річних : 12 місяців)/2=1676,23 грн. Таким чином, виходячи із встановленої ухвалою суду від 15.09.2017 року вартості спірного майна та протоколу тендерного комітету про визначення орендної плати у розмірі 15% річних від його вартості, посилання на який є в Постанові ВС у справі 17.11.2021 року, справа №686/23793/17, розмір орендної плати за його користування становить 3 352,45 грн на місяць,а за період з 1 вересня по 15 вересня 2017 року, відповідно, недоотриманий позивачем дохід складає 1676,23 грн. Інфляційні та 3% річних за період з вересня 2017 року по вересень 2020 року становлять відповідно 2038,30 грн. та 150,63 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню недоотриманий дохід від майна у розмірі 1676,23 грн., інфляційні 2038,30 грн. та 3% річних150,63 грн. Факт завдання моральної шкоди позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача, погіршення стану здоров`я, матеріальні втрати, душевні страждання, необхідність докладати додаткових зусиль для відновлення порушеного права, що оцінено в 5000 000 грн., не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду; не обґрунтовано належними та допустимими доказами. Отже, позов в частині стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають відшкодуванню пропорційно сумі задоволених вимог, в порядку ст.141 ЦПК, з урахуванням статусу позивача як особи звільненої від сплати судового збору.

Outcome: approved