Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА\~«ОБ`ЄДНАНА\~КОМПАНІЯ «УКРВУГЛЕРЕСТРУКТУРИЗАЦІЯ»(далі за текстом ДП «ОК «УКРВУГЛЕРЕСТРУКТУРИЗАЦІЯ», підприємство) про стягнення заборгованості по заробітній платі, в обґрунтування якого вказав, що з 2014 року до 02 червня 2015 року він знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працюючи у відокремленому підрозділі «Донецька виконавча дирекції з ліквідації шахт». З листопада 2014 року відповідач не виплачував йому заробітну плату, внаслідок чого на день його звільнення червень 2015 року утворилася заборгованість, розмір якої йому невідомо, відповідач на його звернення не надає йому таких відомостей. Оскільки підприємство у добровільному порядку не виплачує йому заборгованість по заробітній платі, позивач просить суд стягнути її з відповідача на свою користь. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи в їх відсутність. Представник відповідача\~ДП «ОК\~«Укрвуглереструктуризація» до\~суду не\~з`явився,\~про час\~і місце\~розгляду справи\~сповіщений належним\~чином,\~письмово повідомив\~суд про\~розгляд справи\~в його\~відсутність та\~надав відзив\~на позовну\~заяву,\~згідно з\~яким позовні\~вимоги не\~визнав,\~зазначивши,\~що підприємство\~засноване на\~державній власності\~відповідно до\~наказу Міністерства\~енергетики та\~вугільної промисловості\~України від\~15.05.2014\~№ 358\~та належить\~до сфери\~його управління.\~Держава через\~Міненерговугілля України\~делегувала підприємству\~частину своїх\~функцій,\~пов`язаних з\~організацією,\~проведенням і\~контролем робіт\~з ліквідації\~гірничих підприємств,\~а також\~функції забезпечення\~соціальних гарантій\~в межах\~щорічних видатків.\~ Заборгованість із заробітної плати перед позивачем виникла за час його роботи на шахті імені П.Л.Войкова, що розташована у м.Довжанськ Луганської області, яке віднесене до населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. На цьому об`єкті згідно з проектом ліквідації відповідачем здійснювалися ліквідаційні заходи до початку збройної агресії і тимчасової втрати контролю державної влади України за цією територією. Після вказаних подій фінансування з державного бюджету проекту ліквідації шахти було припинено, тоді як утримання підприємства (у тому числі заробітна плата працівників) здійснюється у межах коштів, передбачених цим проектом. Через відсутність затвердженого фінансування та заборони здійснювати видатки за проектами, які знаходяться на непідконтрольній території, сплатити заборгованість з заробітної плати позивачу не має можливості. У задоволенні позовних вимог просить відмовити. Згідно з ухвалою судді від 31.01.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та задоволено клопотання позивача про витребування доказів щодо заборгованості із заробітної плати позивача. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , з 31.12.2014 по 02.06.2015 знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працюючи електрослюсарем підземним 5-го розряду з повним робочим днем під землею на шахті ім.Войкова П.Л. Відокремленого підрозділу «Донецька виконавча дирекції з ліквідації шахт» ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація», та відповідно до наказу № 128-к від 02.06.2015 звільнений на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Згідно з довідкою відповідача від 23.12.2021 заборгованість по заробітній платі позивача за період з 01.11.2014 по 02.06.2015 становить 35095 грн 84 коп., а саме: -за листопад 2014 року 4128 грн 01 коп., -за грудень 2014 року 3612 грн 48 коп., -за січень 2015 року 4868 грн 75 коп., -за лютий 2015 року 4300 грн 38 коп., - за березень 2015 року 5571 грн 55 коп., - за квітень 2015 року 4689 грн 05 коп., - за травень 2015 року 5118 грн 53 коп., - за червень 2015 року 2807 грн 09 коп. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на заробітну плату; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закона України «Про оплату праці» заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно в робочі дні не рідше двох разів на місяць і не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За приписами ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану нею суму. Оскільки у порушення наведених правових норм трудового законодавства до теперішнього часу Підприємством не виплачена заборгованість по заробітній платі позивача, вона підлягає стягненню з відповідача. Суд не погоджується з позицією Підприємства щодо неможливості виплати позивачу заробітної плати через відсутність фінансування, оскільки реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Така правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена у рішенні у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 № 63134/00. Таким чином, відповідач допустив порушення чинного законодавства, обмеживши законне право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю, а тому це право підлягає захисту в судовому порядку. В силу ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 992 грн 40 коп. На підставі ст.ст.47, 115, 116 КЗпП України,

Outcome: approved