Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-10 00:00:00

У лютому 2022 року представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , де просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 19.02.2018 року у загальному розмірі 13531,20 грн., яка складається з: 3% річних в розмірі 4386,51 грн. та 9144,69 грн. - індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання, а також судові витрати у розмірі 2481,00 грн., понесені позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог представник позивача посилався, на те, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг, підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №б/н від 19.02.2018 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 50000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. Даний договір є договором приєднання. АТ КБ «ПриватБанк» було надано відповідачу набір засобів доступу до картрахунку через віддалені катали обслуговування та до пристроїв самообслуговування, через які Клієнтом можуть проводитися банківські операції по картрахунку. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач за період з 30.06.2018 по 30.06.2021 років має заборгованість - 13531,20 грн., яка складається з наступного: 9144,69 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання, 4386,51 грн. - 3% річних від простроченої суми. Дані суми нараховано відповідачу, як боржнику, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копія ухвали про відкриття провадження по справі , копія позову та долучених до нього документів, направлялася відповідачу [PERSON] за місцем його реєстрації. Відповідачем в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „ Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 19.02.2018 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг, підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів. У даній анкеті-заяві зазначено особисті дані відповідача та те, що підписанням цієї анкети-заяви, він, відповідно до ст. 634 ЦК України у повному обсязі приєднується до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», які розміщено на офіційному сайті банку в мережі інтернет та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування. Про те, який тип кредитної картки із запропонованих банком у дослідженій анкеті заяві мова не йде. Відповідно до розрахунку нарахування інфляційних втрат та 3% річних по клієнту [PERSON] , позивач нарахував останньому заборгованість у розмірі 13531,20 грн., яка складається з: 3% річних в розмірі 4386,51 грн. та 9144,69 грн. - індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання за період з 30.06.2018 по 30.06.2021 років.(а.с.6) Відповідно до ч. 1ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За правилами ч. 1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Положеннями ч. 2ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За своєю правовою природою суми інфляційних втрат не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, як це закріплено вимогами ч. 1ст. 1050 ЦК України. За наведеним у вказаній вище нормі закону регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання, на відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Аналогічні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Однак ніяких доказів існування у відповідача заборгованості за даний період за тілом кредиту та його розміру позивач суду не надав. Такими доказами могли би бути рішення суду, яке набрало законної сили з визначеним розміром заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором №б/н від 19.02.2018 року, судовий наказ, виконавчий напис нотаріуса, або хоча б розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 19.02.2018 року, зроблений позивачем. Оскільки позивачем не доведено розміру заборгованості відповідача за тілом кредиту, на який він нарахував інфляційні витрати та три відсотки річних за вказаний період, то позовні вимоги задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed