Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-13 00:00:00

Позивачка, [PERSON] звернулася до суду з позовом до ФГ «[PERSON]» в якому просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №б/н від 22.12.2020 укладений між ФГ «[PERSON]» та [PERSON] та зобов`язати усунути їй перешкоди у володінні та користуванні земельною ділянкою кадастровий номер 4621584900:08:002:0002. Стислий виклад позиції сторін. В обґрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] , зазначає що 02.06.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вона дізналась, що ФГ «[PERSON]» зареєструвало договір оренди на її земельну ділянку к.н.з.д. 4621584900.08.002.0002 - договір № б/н від 22.12.2020. Оскільки станом на 22.12.2020 вона не була власником вказаних земельних ділянок (право власності зареєстроване 03.02.2021), тому не могла укладати вказаний договір оренди, жодні умови вказаного договору їй не відомі, примірник договору їй не надавали, згоду на укладення договору та використання Відповідачем її земельної ділянки вона не надавала. У постанові від 16.06.2020 Велика Палата погодилась з тим, що норми щодо недійсності правочину можуть бути застосовані тільки до вчиненого правочину, тобто коли особа виявляє волю на укладення певного договору, але якщо ж фізична особа, яка вказана як сторона договору, його не підписувала, то її волевиявлення на укладення договору відсутнє, і він є неукладеним. Підписуючи надані Відповідачем документи вона не знала та не могла знати, що підписує договір оренди, оскільки на час такого підписання власником земельної ділянки не була, жодних дій не вчиняла для передачі в оренду земельної ділянки та бажання укладати договір оренди з Відповідачем не мала, свій примірник договору досі не отримала та не знайома з умовами договору. Відтак, вважаючи, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки укладений не з власником земельної ділянки, земельна ділянка фактично відповідачу не передавалася, жодних дій щодо укладення договору з відповідачем чи передачі йому земельної ділянки вона з моменту набуття права власності на земельну ділянку не вчиняла, просить визнати недійсним договір оренди № б/н від 22.12.2020 між ФГ «[PERSON]» та [PERSON] та зобов`язати ФГ «Любомир» усунути перешкоди у володінні та користуванні її земельною ділянкою кадастровий номер 4621584900:08:002:0002, у зв`язку із чим звернулася до суду із даним позовом. 02.09.2021 представником відповідача ФГ «Любомир -МГ» подано відзив на позовну заяву в якому зазначає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Частиною 2 ст. 207 Цивільного Кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У своїй позовній заяві Позивач не заперечує, що підписувала договір оренди землі № б/н від 22.12.2020, тобто особисто і власноручно засвідчила своє волевиявлення передати в оренду Фермерському господарству «Любомир-МГ» земельну ділянку з кадастровим № 4621584900:08:002:0002. Цей договір було належним чином зареєстровано 18.03.2021, тобто на момент, коли право власності орендодавця вже було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав. До дати державної реєстрації згаданого договору оренди від Позивача не надходило жодних усних чи письмових заяв про відкликання свого підпису на документі, хоча представником Відповідача, під час підписання, їй було роз`яснено те, що договір, який [PERSON] підписує, почне діяти та набуде чинності лише з моменту його державної реєстрації. В постанові Верховного суду від 16.06.2020 по справі № 145/2047/16-ц, на яку покликається Позивач в своєму позові Велика Палата погодилась з тим, що норми щодо недійсності правочину можуть бути застосовані тільки до вчиненого правочину, тобто коли особа виявляє волю на укладення певного договору, але якщо ж фізична особа, яка вказана як сторона договору, його не підписувала, то її волевиявлення на укладення договору відсутнє, і він є неукладеним. Вважає, що в цій справі правочин є вчиненим та укладеним, Позивач є учасником договору, підписувала його особисто чим засвідчила своє волевиявлення і жодні права Позивача порушеними не були через укладення такого договору, оскільки Позивач залишається власником земельної ділянки та отримуватиме орендну плату за її використання фермерським господарством. Фермерське господарство, як добросовісний орендар, вже нарахувало визначену оспорюваним договором орендну плату за користування земельною ділянкою, хоча приступити до її обробітку вони змогли лише влітку 2021 року розпочавши підготовку до посіву озимих культур, оскільки ця ділянка оброблялась і була засіяна невідомими особами. Таким чином, вважає, що договір оренди землі № б/н від 22.12.2020 був підписаний з дотриманням всіх вимог визначених як в Цивільному Кодексі України так і в Законі України «Про оренду землі», що є спеціальним законом, який застосовується до даного виду правовідносин, є чинним, а тому підстави для визнання його недійсним, що визначені зокрема в ст. 215 Цивільного Кодексу України, відсутні. Твердження Позивача стосовно того, що жодних інших дій для передачі в оренду земельної ділянки вона не вчиняла взагалі немає жодного сенсу, оскільки статтею 17 Закону України «Про оренду землі» визначено, що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Тобто жодних інших дій спрямованих на передачу земельної ділянки з сторони орендодавця, після підписання договору оренди землі, законом не вимагається. Обов`язок державної реєстрації права оренди, обов`язок приступити до використання орендованої земельної ділянки, а також сплати орендної плати та відповідних податків покладається на орендаря. Посилання Позивача на те, що станом на 22.12.2020 вона не мала зареєстрованого права власності на земельну ділянку, а тому не мала права підписувати договір оренди землі є безпідставними, оскільки відповідно до ч.1 ст. 761 Цивільного Кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Поняття майнового права визначено статтею 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Відповідно до нього майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності , а також інші специфічні права та права вимоги. Станом на 22.12.2020 Позивач вже отримала дозвіл на виготовлення технічної документації з землеустрою для набуття у власність цієї земельної ділянки, сама технічна документація вже була виготовлена та перебувала на затвердженні в Ходорівській міській раді, кадастровий номер земельній ділянці вже був присвоєний. Тобто, Позивач вже мала майнові права на згадану земельну ділянку, які залишалось лише зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а отже цілком законно могла укладати оспорюваний договір. Не відповідає дійсності й твердження Позивача про те, що їй невідомі умови договору оренди землі № б/н від 22.12.2020. На вимогу Позивача, до підписання цього договору, Позивачу було надано можливість детально прочитати та ознайомитись з усіма прописаними там умовами і лише після цього договір було підписано Позивачем в присутності юрисконсульта, землевпорядника та головного бухгалтера Фермерського господарства «Любомир-МГ». Їм не відомо де знаходиться примірник договору Позивача, який, відповідно до п. 43 цього договору, вона отримала, про що свідчить її підпис на договорі. Наявність чи відсутність в однієї із сторін примірника підписаного договору не є підставою для визнання договору недійсним чи неукладеним та жодним чином не впливає на правовідносини між сторонами. Жодних заяв чи звернень від Позивача про надання копії договору на адресу Відповідача не надходило. Представник відповідача вважає, що позивач в односторонньому порядку хоче відмовитись від своїх зобов`язань за укладеним договором шляхом визнання його недійсним без будь-яких на те підстав, що є незаконним та протиправним /а.с.23-27/ Процесуальні рішення, постановлені по справі Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 30.07.2021 позовну заяву залишено без руху. Позивачці надано строк для усунення недоліків позовної заяви /а.с.13-14 /. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 10.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 21.10.2021 /а.с.17-18/. 21.10.2021 у зв`язку із неявкою позивачки та її представника, підготовче засідання відкладено на 30.11.2021 на 12 год 00 хв /а.с.47-48/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 30.11.2021 клопотання про витребування доказів було повернуто без розгляду фермерському господарству «Любомир-МГ» /а.с.56-57/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 30.11.2021 зв`язку із неявкою сторін підготовче засідання було відкладено на 24.12.2021 /а.с.58/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 24.12.2021 закрито підготовче провадження в справі. Справу призначено до судового розгляду по суті на 11.02.2022 на 10 год 00 хв /а.с.65-66/. 11.02.2022 у справі оголошено перерву до 04.03.2022 та визнано явку позивачки обов`язковою /а.с.78-83/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 04.03.2022 зв`язку із неявкою сторін судове засідання було відкладено на 14.04.2022 /а.с. 85/ Розгляд справи по суті відбувся 14.04.2022 за участі представника відповідача Тимчука В.Ю . Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Позивачка [PERSON] , згідно ч.5 ст. 130 ЦПК України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення засобу зв`язку «Укрпошта», згідно якого представник [PERSON] адвокат Магарський М.З. 05.03.2022 отримав судову повістку, повторно у нього не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Представник позивачки [PERSON] адвокат Магарський М.З. у судовому засіданні 11.02.2022 по суті справи зазначив, що договір є недійсним у зв`язку із чим позивачка звернулася до суду. На обгрунтування недійсності договору зазначає, що [PERSON] примірник договору не отримувала, однак підписуючи договір не розуміла, що саме вона підписує, а вважала, що підписує технічну документацію і погодження меж на земельну ділянку, оскільки станом на 22.12.2020 вона не була власником земельної ділянки, а відтак і не мала права підписувати договір оренди. Про рішення сесії сільської ради щодо виділення у власність [PERSON] земельної ділянки їй не було відомо, оскільки станом розгляду технічної документації вона не цікавилась. Також, пояснив, що [PERSON] отримувала кошти від ФГ «Любомир-МГ», однак не знає за що саме. Метою розірвання договору оренди із ФГ «Любомир-МГ» є або самостійне обробляння земельної ділянки, або укладення нового договору оренди із іншим орендарем на більш вигідних умовах. Представник відповідача ФГ «[PERSON]» Тимчук В.Ю. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву, додатково зазначив, що зважаючи на те, що хоча в країні і введено військовий стан, однак на території Львівської області не ведуться активні бойові дії, курсує транспорт, працюють відділення поштового зв`язку, відтак позивачка не була позбавлена можливості прибути у судове засіданні або ж надіслати клопотання про відкладення судового засідання чи про розгляд справи за її відсутності. Більше того, представник позивачки [PERSON] адвокат Магарський М.З. у судовому засіданні 11.02.2022 надав свої пояснення по суті позовних вимог, а тому справу просив розглядати по суті та відмовити в задоволенні позовних вимог. За таких обставин суд прийшов до висновку, про проведення судового засідання за відсутності сторони позивача. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача Тимчука В.Ю. , беручи до уваги пояснення представника позивачки [PERSON] адвоката Магарського М.З. наданими по суті справи у судовому засіданні 11.02.2022, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору оренди землі від 22.12.2020 укладеного між [PERSON] (орендодавець) та Фермерським господарством «Любомир-МГ» (орнедодар). Орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 4621584900:08:002:0002, яка розташована на території Ходорівської ОТГ, с. Лапшин строком на 10 років. Договір укладено в двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у орендодавця, другий у орендаря /а.с.28-29/. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 259490953 від 02.06.2021 земельна ділянка, кадастровий номер якої 4621584900:08:002:0002 з 03.02.2021 на праві приватної власності належить [PERSON] . Підстава для реєстрації: рішення сесії, серія та номер 529, видане 04.11.2020 Млиниською сільською радою Жидачівського району Львівської області. 18.03.2021 зареєстрованого договір оренди землі серія та номер б/н, від 22.12.2020 укладений між [PERSON] та ФГ «Любомир -МГ» /а.с.9-10/ Як вбачається з листа [PERSON] від 02.06.2021 адресованого ФГ «Любомир-МГ» остання зазначила, що просить вважати договір оренди на земельну ділянку к.н.з.д 4621584900:08:002:0002 - договір № б/н від 22.12.2020 неукладеними, недійсними та розірвати його, внести відповідні відомості до державного реєстру, а також не використовувати земельну ділянку жодним способом, звільнити вказану земельну ділянку, оскільки станом на 22.12.2020 вона не була власником земельної ділянки к.н.з.д 4621584900:08:002:0002, а тому не могла укладати відповідні договори, жодні умови їй не відомі, примірник договору у неї відсутній, а згоду на договір та використання її земельної ділянки вона не давала /а.с.31/. Згідно відповіді № 40 від 17.06.2021 Фермерського господарства «Любомир-МГ» на вищезазначений лист [PERSON] від 02.06.2021, ФГ «Любомир-МГ» повідомило, що договір оренди на земельну ділянку к.н.з.д 4621584900:08:002:0002 - договір № б/н від 22.12.2020 були надані позивачу для ознайомлення та прочитання, після чого договори були підписані в присутності юрисконсульта Фермерського господарства «Любомир-МГ», землевпорядника та головного бухгалтера. Примірники договорів знаходяться в орендаря та орендодавця, про що зазначено в п. 43 підписаних договорів. При підписанні позивача було проінформовано про те, що договір буде подано на державну реєстрацію і тільки після того він набере чинності, а Фермерське господарство «Любомир-МГ» зможе офіційно приступити до використання орендованих земельних ділянок. Договори були зареєстровані після 03.02.2021, жодних повідомлень від позивача про відкликання підписів не надходило. Підстави для дострокового розірвання договорів відсутні /а.с.32-33/ Зазначений лист ФГ «Любомир-МГ» було скеровано на адресу [PERSON] та отримано останньою /а.с.34-36/. Згідно відомості на виплату орендної плати по Ходорівській ОТГ с. Голешів, 2021 від 13.12.2021, [PERSON] отримала 3 500,00 грн. від відповідача за оренду земельної ділянки /а.с.71/ З шляхових листів -нарядів на виконання робіт з обробітку та посіву від 09.10.2021,01.11.2021 вбачається, що ФГ «Любомир-МГ» обробляє земельні ділянки /а.с.72-76/ Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України). За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Аналогічні положення містить ст.6 Закону України «Про оренду землі», згідно якої орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Також, передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності, зокрема, громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ст.124 ЗК України, ст.13 Закону України «Про оренду землі»). Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України. За ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Згідно ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ч. 2 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ч.5 ст.6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст.17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Згідно із ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. А частиною 4 цієї ж статті, передбачено, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. У позові [PERSON] на обгрунтування своїх позовних вимог покликається на правову позицію викладену в постанові Великої Палати від 16.06.2020, однак не зазначає номер справи та провадження, що позбавляє суд можливості встановити правовідносини , які були предметом розгляду та чи вони аналогічні правовідносинам у даній справі, а відтак залишаються судом поза увагою. В позовній заяві позивачка зазначала, що в неї відсутній примірник оспорюваного договору, однак зазначені обставини спростовуються підписом на договорі оренди та п. 43 договору, згідно якого цей договір укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - орендаря. Будь-яких інших доказів на підтвердження зазначених обставин стороною позивача не надано. Суд критично оцінює, покликання представника позивачки адвоката Магарського М.З. в судовому засіданні стосовно того, що позивачка вважала, що 22.12.2020 вона підписувала технічну документацію, а не договір оренди, оскільки для звернення в сільську раду для оформлення права власності на спірну ділянку, була необхідна вже виготовлена технічна документація, яка виготовляється на підставі рішення сесії органу місцевого самоврядування. В ході судового розгляду встановлено, що право власності на земельну ділянку кадастровий номер 4621584900:08:002:0002 за [PERSON] було зареєстровано 03.02.2021 на підставі рішення сесії Млиниської сільської ради Жидачівського району Львівської області, виданого 04.11.2020, серія та номер 529, тобто технічна документація на земельну ділянку була виготовлена та підписана позивачкою задовго до укладення спірного договору. У постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1512цс16 зазначено, що: «правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Отже, якщо відсутність у договорі однієї з істотних умов не унеможливила виконання договору, зокрема в частині проведення розрахунків, і сторони протягом певного часу виконували договір погодженим способом, то незгода позивачів з умовою виконання договору не може бути підставою для визнання їх прав порушеними в момент укладення договору та визнання його недійсним з цих підстав». В ході судового розгляду судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач (орендар) ФГ «Любомир-МГ» здійснював посівні роботи на орендованій земельній ділянці, а позивачка [PERSON] отримувала за це плату. Відтак, з огляду на викладене уже з цих підстав договір оренди земельної ділянки не може бути визнаний недійсним, оскільки сторонами виконувались умови договору. Суд вважає, слушними покликання сторони відповідача стосовно того, що станом на 22.12.2020 позивачка вже мала майнові права на земельну ділянку кадастровий номер 4621584900:08:002:0002, які залишалось лише зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а отже цілком законно могла укладати оспорюваний з огляду на наступне. Відповідно до частини другої статті 760 ЦК України предметом договору найму можуть бути майнові права. Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (частина перша статті 761 ЦК України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2020 року в справі N 605/80/19 (провадження N 61-19381св19) вказано, що за загальним правилом саме власник тієї або іншої речі, реалізовуючи право власності, укладає договір найму. Він може це здійснювати безпосередньо або ж за допомогою представника. Проте, не виключається укладення договору найму й особою, якій належать майнові права на предмет найму. Для визначення того, хто може бути орендодавцем в договорі оренди земельної ділянки, не виключається застосування положень частини першої статті 761 ЦК України (особа, яка має майнові права). Згідно рішення сесії серія та номер 529, виданого 04.11.2020 Млиниською сільською радою Жидачівського району Львівської області [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер 4621584900:08:002:0002. Таким чином, [PERSON] на момент укладання спірного договору належали майнові права на земельну ділянку кадастровий номер 4621584900:08:002:0002. Після чого, 22.12.2020 між [PERSON] та ФГ «Любомир-МГ» було укладено договір оренди землі. 03.02.2021 за [PERSON] у встановленому законом порядку було проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 4621584900:08:002:0002 та після чого 18.03.2021 було здійснено державну реєстрації спірного договору оренди. Договір оренди земельної ділянки відповідно до положень ч.1 ст.210 ЦК України, ст.125 ЗК України, ч.5 ст.6, ст.17 Закону України «Про оренду землі», ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є вчиненим з моменту державної реєстрації цих прав, а саме право оренди виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно земельна ділянка за договором оренди вважається переданою орендодавцем орендареві теж з моменту державної реєстрації права оренди (ст.17 Закону України «Про оренду землі»). Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17, де Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права, реалізувати свої суб`єктивні права та обов`язки сторони договору оренди земельної ділянки можуть лише після державної реєстрації такого договору. Згідно положень ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Положеннями ч. 1, 2, 3, 5 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. У даній справі судом встановлено, що на момент укладення договору оренди позивачка [PERSON] була власником об`єкту оренди. Таким чином, підстав вважати, що в момент вчинення правочину не було дотримано вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України, відсутні, а підстав визначати договір оренди від 22.12.2020 недійсний немає. Інших доказів існування обставин, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України, що можуть свідчити про недійсність оскаржуваного договору, сторона позивача не надала. Окремо суд звертає увагу, що після проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер 4621584900:08:002:0002 за [PERSON] , остання не оспорювала неможливість реєстрації спірного договору оренди (відкликання підпису) і тільки майже через 3 місяці після державної реєстрації договору оренди звернулась до відповідача із листом в якому просила вважати договір оренди на земельну ділянку к.н.з.д 4621584900:08:002:0002 - договір № б/н від 22.12.2020 неукладеними, недійсними та розірвати його, внести відповідні відомості до державного реєстру, а також не використовувати земельну ділянку жодним способом та звільнити вказану земельну ділянку. Також, судом встановлено, що підставою подання позову є, зокрема, бажання позивачки укладання нового договору оренди на більш вигідних умовах, що не може слугувати підставою для визнання договору оренди недійсним, а відтак і для задоволення позову. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що спірний договір оренди землі було вчинено з додержанням норм діючого законодавства, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним, а відтак і похідна позовна вимога про зобов`язання усунути перешкоди у володінні і користуванні земельною ділянкою до задоволення не підлягає..

Outcome: dismissed