Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

04.12.2020 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24 липня 2019 року позивач на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24 липня 2019 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Федосєєвою В.О. набула право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Право власності на зазначений об`єкт зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Після придбання квартири позивач дізнався про наявність у попереднього власника квартири заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, які надавались відповідачем за адресою позивача та особового рахунку № [NUMBER] на суму 21609,02 грн., обов`язок сплатити заборгованість позивач на себе не брав при укладенні договору купівлі-продажу квартири. За таких обставин, посилаючись на те, що відповідач в досудовому порядку не бажає виключати зазначену заборгованість з особового рахунку, оформленого вже на позивача, позивач просив суд зобов`язати відповідача виключити з обліку по такому особовому рахунку заборгованість попередніх власників з оплати житлово-комунальних послуг, наданих їм відповідачем. Ухвалою суду від 25.02.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи. Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, що підтверджується поштовим повідомленням, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 24 липня 2019 року позивач на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24 липня 2019 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Федосєєвою В.О. набула право власності на квартиру за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується копією відповідного договору та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Відповідно до договору продавець свідчить, що у нього відсутні податкові застави, заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, арешти, будь-які борги, що підтверджуються даними згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до листа КП «Дніпроводоканал» ДМР від 27.10.2020 року року за № П-446, направленого позивачу [PERSON] на інформаційний запит про виключення з особового рахунку № [NUMBER] суму заборгованості попередніх власників, яка виникла до 24.07.2019 року в розмірі 21609,02 грн., відмовлено, посилаючись на те, що діючим законодавством України не передбачено списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги. Статтею 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення новий власник набуває усіх обов`язків попереднього власника як співвласника. Нормами ст.ст.319, 322, 328, 334, 655-657 ЦК України, ст.ст.3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, різновидом якого є договір купівлі-продажу нерухомого майна. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, зокрема право власності на нерухоме майно, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IVвід 24 червня 2004 року житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач житлово-комунальних послуг індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Нормою ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IVвід 24 червня 2004 року визначено розподіл житлово-комунальних послуг залежно від їх функціонального призначення: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Положеннями ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Аналогічна норма міститься в ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року. Також за змістом ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Цьому праву кореспондує обов`язок споживача оплачувати отримані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а також у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Аналогічна норма щодо права споживача та кореспондуючого йому обов`язку міститься в ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року. За змістом ст.ст.513, 520, 521 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Правочин щодо заміни боржника у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання. Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини правовідносин сторін в контексті викладених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог, а отже і про можливість задоволення позову в частині зобов`язання відповідача виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість попередніх власників квартири. Правова позиція суду, ґрунтується на тому, що однією з головних та обов`язкових умов для виникнення у власника житлового нерухомого майна обов`язку зі сплати вартості житлово-комунальних послуг, наданих за адресою такого житла, є наявність між таким власником та виконавцем житлово-комунальних послуг (іншим управненим суб`єктом) відповідних правовідносин у цій сфері, оформлених договором та/або підтверджених фактом отримання зазначених послуг власником майна. При цьому, у випадку переходу права власності на житлове нерухоме майно до нового власника, останній набуває права та обов`язки саме власника нерухомого майна, що належали попередньому власнику, а не борги останнього з оплати житлово-комунальних послуг, які надавались за адресою такого нерухомого майна. Виключенням є оформлення у передбаченій законом формі заміни боржника у зобов`язанні з оплати житлово-комунальних послуг. Відтак, діючим як на момент виникнення спірних правовідносин сторін, так і на момент розгляду справи законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не обумовлено в договорі купівлі-продажу квартири. Наведений правовий висновок суду повністю узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01 вересня 2020 року по справі №686/6276/19. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст.ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України). Оскільки позивач заперечував проти вимог відповідача щодо наявності заборгованості, а відповідач належним чином не відреагував на звернення позивача та не звернувся з вимогами до попереднього власника квартири, а лише посилався на відсутність механізму списання боргів за спожиті комунальні послуги, вимога [PERSON] про зобов`язання КП «Дніпроводоканал» ДМР виключити з обліку по її особовому рахунку № [NUMBER] заборгованості попередніх власників квартири за період до 24 липня 2019 року є обґрунтованою та відповідає критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення такої вимоги відновлює порушені права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачем. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що облік по особовому рахунку, переоформленому на позивача за придбаною нею квартирою, безсумнівно порушує її права, оскільки фактично покладає на неї обв`язок зі сплати такого боргу, а тому позовні вимоги про виключення, а не списання зазначеної заборгованості саме за особовим рахунком позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 840,80 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved