Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

22.02.2022 року заявник [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 008857, виданого на підставі рішення Гіркополонківської сільської ради Луцького району Волинської області № 14/3 від 26.12.2000 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 42 (далі Державний акт), було передано у приватну власність 2.31 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території с. Гірка Полонка. Однак, при оформленні Державного акту допущено помилку, яка перешкоджає їй в повній мірі реалізувати свої права власника: присвоїти земельній ділянці кадастровий номер та належним чином зареєструвати право власності на землю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У даному документі її по батькові записано із граматичною помилкою « [PERSON] » тоді як за паспортними даними вона « [PERSON] ». Враховуючи наведене, просить суд встановити факт належності їй Державного акту на земельну ділянку площею 2.31 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території с. Гірка Полонка. До початку судового засідання представником заявника було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 15). Представник заінтересованої особи - Боратинської сільської територіальної громади Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходили. Суд вважає, що неявка представника Боратинської сільської територіальної громади Луцького району Волинської області не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 08.11.2001 року на підставі рішення Гіркополонківської сільської ради Луцького району Волинської області № 14/3 від 26.12.2000 року було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 008857, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 42, та на підставі якого заявниці [PERSON] було передано у приватну власність 2.31 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території с. Гірка Полонка Луцького району Волинської області (а.с. 8). У своїй заяві [PERSON] зазначає, що написання її по батькові у вищевказаному свідоцтві різниться із написанням по батькові у паспорті гр. України, в зв`язку з чим вона позбавлена можливості реалізувати своє право власності щодо належного їй мана. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Як вбачається із Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 008857 від 08.11.2001 року, ім`я особи, якій воно було видано вказано « [PERSON] ». Однак, як встановлено судом, вірне написання по батькові заявниці [PERSON] « [PERSON] ». Дана обставина беззаперечно підтверджується її паспортом гр. України серії [NUMBER] , виданим Луцьким РВ УМВС України у Волинській області від 17.01.1997 року та карткою фізичної особи платника податків, виданою 26.12.2006 року ДПІ у Волинській області (а.с. 6-7). На переконання суду, наявність розбіжностей в зазначенні по батькові заявника, а саме: « [PERSON] » та « [PERSON] », виникла внаслідок граматичної помилки написання « [PERSON] », тоді як за паспортними даними [PERSON] - « [PERSON] », оскільки в українському правописі творення та відмінювання жіночих імен по батькові відбувається за допомогою суфікса «- ївн (а)». Встановлення належності правовстановлюючих документів має для заявниці [PERSON] юридичне значення та породжує юридичні наслідки, від яких залежить реалізація свого права власності на земельну ділянку, площею 2.31 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території с. Гірка Полонка Луцького району Волинської області. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] , заінтересована особа Боратинська сільська територіальна громада Луцького району Волинської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved