Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Шполанасінтрав» звернулось до Шполянського районного суду Черкаської області із вказаним позовом, у якому, із урахуванням заяви про зміну предмету позову, яка надійшла до суду 29.11.2021 року, просить визнати недійсним з моменту укладення договір оренди землі б/н від 01.08.2020 між Агрофірмою «Хлібороб» у формі товариства з обмеженою відповідальністю та [PERSON] , щодо земельної ділянки з кадастровим номером: 7125780400:04:001:0070; припинити право оренди Агрофірми «Хлібороб» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, ЄДРПОУ 30702633, на земельну ділянку з кадастровим номером: 7125780400:04:001:0070; визнати за СТОВ «Шполанасінтрав» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером: 7125780400:04:001:0070 на строк до 16.06.2063 року, яке виникло на підставі договору оренди землі №4 від 16.06.2014 року, укладеного між позивачем та [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що 16.06.2014 між СТОВ «Шполанасінтрав» та фізичною особою [PERSON] укладено договір оренди землі №4, за яким право оренди земельної ділянки з кадастровим номером - 7125780400:04:001:0070 перейшло в довгострокову оренду до позивача строком на 49 років. Право оренди земельної ділянки у позивача за договором оренди виникло на підставі державної реєстрації 21.07.2014 - індексний номер 14573104. Позивач стверджує, що з 17.06.2014 по 20.11.2020 включно не укладав, не підписував з [PERSON] будь-яких додаткових угод чи договорів оренди про його припинення, розірвання. Позивач дізнався, що державний реєстратор виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області 18.08.2020 о 16.20.30 вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права на підставі договору оренди №б/н від 01.08.2020 за Агрофірмою «Хлобороб», який укладено на 49 років з правом пролонгації. Індексний номер 53663331. Предметом спірного договору оренди є земельна ділянка, яка є предметом оренди позивача за договором оренди. Позивач та відповідач [PERSON] не підписували будь-яких додаткових угод чи договорів оренди про його припинення, розірвання. Відповідач, Агрофірма «Хлібороб», надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову повністю. В обґрунтування зазначив, що дійсно між СТОВ «Шполанасінтрав» та фізичною особою [PERSON] були договірні відносини щодо земельної ділянки кадастровий № 7125780400:04:001:0070. Проте, як вбачається з інформаційної довідки, право оренди земельної ділянки за позивачем припинялось рішенням державного реєстратора Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Крім того, товариство не погоджується із сумою витрат на професійну правничу допомогу визначену в розмірі 54450,00 грн та вважає вказану вартість завищеною. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про визнання позову, у якій зазначила, що між нею та СТОВ «Шполанасінтрав» існують довготривалі договірні відносини, предметом яких є оренда земельної ділянки з кадастровим номером 7125780400:04:001:0070 . Угода від 20.07.2020 до договору №4 від 16.06.2014 не укладалась та не підписувалась. Між нею та агрофірмою « Хлібороб» у формі ТОВ договір оренди від 01.08.2020 року не укладався ( т.1 а.с.101). 03.12.2020 року у справі відкрито провадження у справі. 16.02.2021 залучено до участі у розгляді справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ФОП [PERSON] . Ухвалою суду від 03.12.2020 у ТОВ «Хлібороб» та [PERSON] було витребувано оригінал договору оренди землі №б/н від 01.08.2020 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7125780400:04:001:0070. 16.02.2021 Витребувано у державного реєстратора Звенигородської РДА Черкаської реєстраційну справу сформовану у паперовій та електронній формі щодо об`єкту нерухомого майна №1540145271257, в тому числі документів, що стосуються орендних відносин між [PERSON] та СТОВ «Шполанасінтрав» в тому числі угоду від 20.07.2020 укладену між [PERSON] та СТОВ «Шполанасінтрав». Витребувано у позивача СТОВ «Шполанасінтрав» та [PERSON] оригінал додаткової угоди від 20.07.2020 про дострокове припинення договірних відносин стосовно оренди земельної ділянкикадастровим номером 7125780400:04:001:0070. 30.06.2021 року судом застосовано відносно Звенигородської РДА Черкаської області заходи процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказів, який було виконано направленням до суду 05.08.2021 документів. 17.12.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та заяві про зміну предмету позову. Представник відповідача Агрофірми «Хлібороб» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у заявах по суті (відзиві та запереченні). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилась, у попереднє судове засідання подала заяву про розгляд справи без участі третьої особи та її представника, у задоволенні позову просила відмовити. Заслухавши осіб, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне. 16.06.2014 року [PERSON] та СТОВ «Шполанасінтрав» (орендар), уклали договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах адміністративної території Антонівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, загальною площею 3,5765 га, строком на 49 років (договір зареєстровано 17.07.2014) (Т.1 а.с.12-17). Про передачу вказаної земельної ділянки сторони підписали акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду ( т.1, а.с.15). Державну реєстрацію в державному реєстрі права оренди земельної ділянки проведено державним реєстратором реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції в Черкаській області Чепур Тетяною Олексіївною, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 14573104 від 21.07.2014 року, що підтверджується зокрема Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (Т.1 а.с.16-17, 18-19). Відповідно до відомостей витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 18.08.2020 зареєстровано договір оренди землі №б/н від 01.08.2020, орендар ТОВ «Агрофірма Хлібороб», орендодавець [PERSON] (т. 1 а.с. 20-21) [PERSON] листом від 25.08.2020 зверталась до директора СТОВ «Шполанасінтрав» з повідомленням щодо не укладення нею жодних договорів та додаткових угод з іншими підприємствами окрім СТОВ «Шполанасінтрав», орендну плату отримує в повному обсязі, розривати достроково орендні відносини не бажає, жодних претензій до СТОВ «Шполанасінтрав» не має. (т. 1 а.с. 23) Разом з відзивом на позовну заяву відповідачем ТОВ Агрофірма «Хлібороб» було надано копію договору оренди землі від 01.08.2020 укладеного між ТОВ Агрофірма «Хлібороб» та [PERSON] , копію наказу Мінюсту від 26.10.2020 та висновку від 23.09.2020 (т. 1 а.с. 66-72) В матеріалах реєстраційної справи міститься копія заяви про проведення реєстрації прав та їх обтяжень від 14.08.2020 № 40974778 (т. 2 а.с. 139). Інформація з Державного реєстру, відповідно до відомостей якої право оренди зареєстровано за СТОВ «Шполанасінтрав» - рішення про державну реєстрацію 14573104 від 21.07.2014, строк дії 49 років (т. 2 а.с. 140). Відомості із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру - реєстраційні номери заяв: 40974778 від 14.08.2020 та 4094377 від 14.08.2020 (т. 2 а.с. 141). В матеріалах реєстраційної справи наявна заява 40974778 та відсутня заява 4094377. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 53663331 від 18.08.2020 про розгляд заяви 40974778 від 14.08.2020 (т. 2 а.с. 142). Витяг з Державного реєстру, що містить відомості про реєстрацію права оренди за орендарем Агрофірма «Хлібороб» (т. 2 а.с. 143). Копія договору від 01.08.2020 укладеного між [PERSON] та Агрофірмою «Хлібороб» (т. 2 а.с. 145-148). Додаткової угоди від 20.07.2020 матеріали справи не містять. Відповідно до Договору №1 про надання послуг та виконання робіт від 22.05.2020, укладеного між ФОП « [PERSON] » та Агрофірмою «Хлібороб» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, підшукуванням, підготовкою документів, супроводом при проведенні змін в ЄДР та підготовкою договору оренди землі між орендодавцями та ТОВ Агрофірмою «Хлібороб» займався ФОП « [PERSON] ». За посли встановлені вказаним договором Агрофірмою «Хлібороб» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю було сплачено кошти ФОП « [PERSON] » в сумі 147 199,62 грн за агентські послуги з сприяння в укладенні договорів оренди. Відповідно до додатку 1 до акту виконаних робіт №1 від 17.07.2020 «Реєстр укладених та зареєстрованих виконавцем додаткових угод до договорів оренди земель», в реєстрі наявний запис про реєстрацію виконавцем додаткової угоди до договору оренди землі з [PERSON] , кадастровий номер земельної ділянки 7125780400:04:001:0070 (Т.1 а.с. 87-96). На підтвердження правомірності укладення договору оренди землі б/н від 01.08.2020 між [PERSON] та Агрофірмою «Хлібороб» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, відповідач посилається на наявність угоди від 20.07.2020 року між позивачем та [PERSON] щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7125780400:04:001:0070. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно шостої частини статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Згідно вимог ст. 95 ЦПК письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Наявна копія угоди від 20.07.2020 не засвідчена належним чином, а тому не може бути прийнята судом як належний, допустимий і достовірний доказ щодо розірвання договірних відносин оренди між СТОВ «Шполанасінтрав» і [PERSON] щодо земельної ділянки кадастровий номер 7125780400:04:001:0070, оскільки оригінал такої до суду не надавався, що унеможливило його дослідження та оцінку судом. Крім того матеріали реєстраційної справи також не містять копії даної угоди. Крім того, суд ураховує, що як позивач СТОВ «Шполанасінтрав» так і [PERSON] повідомили, що договір оренди не розривали та не припиняли, угоду від 20.07.2020 не укладали та не підписували (т.1 а.с.23, 101, т. 3 а.с. 6) Також Матеріали реєстраційної справи не містять копії вказаної додаткової угоди. Отже, відсутні підстави вважати, що СТОВ «Шполанасінтрав» і [PERSON] розірвали договір оренди земельної ділянки №4 від 16.06.2014 , а тому він є дійсним. Із досліджених матеріалів справи, судом встановлено, під час дії договору від 16 червня 2019 земельної ділянки з кадастровим номером 7125780400:04:001:0070, укладеного [PERSON] із позивачем СТОВ «Шполанасінтрав», 01.08.2020 року було укладено та 18.08.2020 зареєстровано інший договір оренди цієї земельної ділянки із Агрофірмою «Хлібороб», що є порушенням чинного законодавства. Таким чином, на час розгляду справи одночасно існує державна реєстрація кількох прав оренди на одну земельну ділянку з кадастровим номером 7125780400:04:001:0070, що є неправомірним. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України). Статтею 203 ЦК України встановлено вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей. Згідно з п.2 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема: визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно зі ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Право користування земельною ділянкою, яке виникло та існує в позивача на підставі договору з одним із відповідачів, є порушеним внаслідок укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки між відповідачами, і таке право підлягає захистові в обраний позивачем спосіб. Такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 справа № 587/2110/16-ц. Крім учасників правочину (сторін договору), позивачем у справі про визнання недійсним правочину може бути будь-яка заінтересована особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин. Такий висновок міститься у п.49 Великої Палати Верховного Суду у справі № 387/515/18 від 19.02.2020. Одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну земельну ділянку суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, є порушенням чинного законодавства та інтересів позивача, за яким право оренди земельної ділянки зареєстровано первинно та не припинялося. Такий висновок міститься в Постановах Великої Палати Верховного Суду № 823/378/16 від 12.06.2018, № 587/2331/16-ц від 02.10.2019. Аналогічний висновок міститься і у Постанові Верховного Суду у справі № 378/146/18 від11.12.2019. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Ураховуючи, що одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну земельну ділянку суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, є порушенням чинного законодавства та інтересів позивача, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання недійсним договору оренди землі б/н від 01.08.2020 між Агрофірмою «Хлібороб» у формі товариства з обмеженою відповідальністю та [PERSON] , який зареєстрований державним реєстратором виконавчого комітет Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області щодо земельної ділянки з кадастровим номером: 7125780400:04:001:0070, підлягають задоволенню. Згідно із положеннями ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зі змінами, які набрали чинності з 16 січня 2020 року, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Ураховуючи наведені норми чинного законодавства, вимога позивача про припинення права оренди відповідача є належним способом захисту, тому право оренди Агрофірми «Хлібороб» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, зареєстроване на підставі договору оренди землі від 01.08.2020 року, який визнаний судом недійсним, підлягає припиненню. У частині вимог щодо визнання за позивачем права оренди на оренди земельної ділянки з кадастровим номером: 7125780400:04:001:0070 на строк до 16.06.2063 року, яке виникло на підставі договору оренди землі №4 від 16.06.2014, укладеного між позивачем та [PERSON] , суд вважає, що такі задоволенню не підлягають, оскільки право оренди вказаної земельної ділянки у позивача виникло та існує на підставі наведеного договору оренди землі, який станом на час розгляду справи є діючим, тому право оренди за таким договором не потребує визнання судом. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України із відповідачів підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім витрат зі сплати судового збору, позивач просив стягнути витрати на правову допомогу. На підтвердження судових витрат позивачем були надані наступні докази: договір про надання правової допомоги № 01/02-01/20 від 05.02.2020 укладеного між адвокатським бюро «Кулик і Альянс Партнерів» та директором СТОВ «Шполанасінтрав» (т.1 а.с.9) та додаткові угоди до нього, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН № 000572 від 28.12.2018 Кулика Віталія Борисовича (т.1 а.с.10), ордер серії ЧН №109514 від 21.11.2020 (т.1 а.с.11) та розрахунок витрат на правову допомогу у цивільній справі наданого представником СТОВ «Шполанасінтрав» Кулик В.Б., всього сума витрат становить 54450,00 грн (т.1 а.с.27). Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). У своїй постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц Верховний Суд висловив таку позицію: «…Верховний Суд, розподіляючи витрати, понесені [PERSON] і [PERSON] на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат». Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31.07.2020 у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19). Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, такі не підлягають стягненню із відповідачів.

Outcome: partial