Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за [PERSON] право власності на 71/100, а за [PERSON] право власності на 29/100 житлового будинку (домоволодіння), розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 157,5 кв.м та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом в межах спадкової справи № 18/2016 від 08.12.2016 року, видане приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Овчинніковою Іриною Василівною, зареєстроване в реєстрі за № 560, згідно якого встановлено, що предметом спадщини є 41/100 частина житлового будинку площею 157,5 кв.м.. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] як спадкоємиця [PERSON] , який помер [INFO] та відповідач [PERSON] , на підставі рішення Мукачівського міського народного суду від 06.02.1978 року, являються співвласниками житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до рішення Мукачівського міського народного суду від 06.02.1978 року, частка у вищевказаному домоволодінні загальною площею 69,25 кв.м., [PERSON] становила 41/100, а [PERSON] 59/100. У 1992 році чоловіком позивача [PERSON] до вказаного домоволодіння проведено прибудову «літ.А» загальною площею 42,5 кв.м. та підвал 37,6 кв.м.. Після проведення добудови площа будинку істотно змінилася за рахунок дій померлого [PERSON] , до чого відповідач не мала жодного відношення. Однак, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом вказано предметом спадщини 41/100 частину житлового будинку площею 157,5 кв.м., у зв`язку з чим позивачем отримано у спадок фактично значно меншу частку ніж та на яку мав право спадкодавець. Враховуючи проведення спадкодавцем добудови, частки у спірному домоволодінні повинні були становити 71/100 право власності [PERSON] та 29/100 право власності [PERSON] . Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином про причину неявки суд не повідомила, правом на подання відзиву не скористалася. Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Овчиннікова І.В. в судове засідання не з`явилася про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд робить наступні висновки. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власницею 41/100 частини житлового будинку [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Овчінніковою І.В. 08.12.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 560, спадкова справа 18/2016. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 282682637 від 03.11.2021 року, житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 157,5 кв.м. належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (розмір частки 41/100) та загальною площею 112,30 кв.м [PERSON] (розмір частки 59/100 на підставі свідоцтва про право власності виданого Мукачівською ДНК 13.04.1977 року по реєстру за № 5066). Як вбачається з Інформаційної довідки № 1151-вих від 10.09.2021 року загальна площа спірного будинку станом на 1978 рік становила 77,50 кв.м., крім того підвал 7,60 кв.м. В 1992 році до будинку була проведена добудова літ.А загальною площею 42,50 кв.м., крім того підвал 37,60 кв.м. згідно рішення МВК № 88 від 11.05.1988 року та проектної документації. Забудовник [PERSON] за реєстрацією права власності після проведення реконструкції не звертався. Відповідно до\~п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Як вбачається з матеріалів справи (Інформаційної довідки № 1151-вих від 10.09.2021 року), добудову до спірного будинку проведено в 1992 році, тобто до набрання чинності ЦК України 2004 року. Відповідно до ст.119 ЦК УРСР (в редакції чинній станом на 1992 рік) коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні. Разом з цим, суду не надано доказів на підтвердження того, що добудова проводилася за згоди іншого співвласника [PERSON] , а отже немає підстав вважати, що частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання за [PERSON] право власності на 71/100, а за [PERSON] право власності на 29/100 спірного житлового будинку загальною площею 157,5 кв.м. Після прийняття\~Верховною Радою Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»\~ці об`єкти приймають в експлуатацію як самовільно побудовані. Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведені в ДБН А3.1-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного Комітету\~України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126 в якому, зокрема роз`яснюється: оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час неприйняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;\~\~по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Відповідно до п.6 постанови пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень\~ст.\~1218 ЦК та з урахуванням роз`яснень, наданих у п.7 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». За змістом зазначених роз`яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3, 5\~ст.\~376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті\~1216,\~1218 ЦК). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 2\~ст. 331 ЦК України\~право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Разом з цим, матеріали справи містять Довідку КП «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 3966-вих від 27.11.2016 року, з якої вбачається, що садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] станом на 26.08.1978 року зареєстрований в КП «Мукачівське МБТІ та ЕО» на праві приватної спільної часткової власності в реєстровій книзі 23, під реєстровим № 5112, реєстраційний номер в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 20208243. Частки [PERSON] 59/100, [PERSON] 41/100. В домоволодінні самочинно побудовані, переобладнані приміщення відсутні. Оформляється спадщина на 41/100 житлового будинку літ.А-А загальною площею 157,50 кв.м., в тому числі підвал 45,20 кв.м., житловою площею 63,60 кв.м.. Всі будівлі в домоволодінні побудовані до 1992 року. Тобто, матеріали справи містять довідки з різними даними щодо року побудови спірного житлового будинку, при цьому, позивач не вказує про недостовірні відомості в якійсь з довідок КП «Мукачівське МБТІ та ЕО», а отже вказане і не є предметом дослідження в даній справі. Довідка КП «Мукачівське МБТІ та ЕО» № 3966-вих від 27.11.2016 року надавалася позивачкою приватному нотаріусу для оформлення спадщини і відповідно до якої було видано свідоцтво про право на спадщину. За таких обставин суд не вбачає підстав для скасування свідоцтва про право на спадщину за законом в межах спадкової справи № 18/2016 від 08.12.2016 року, виданого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Овчинніковою Іриною Василівною. Відповідно до статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved