Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-07 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 11.07.2008 в сумі 21534 грн. 74 коп. та судові витрати в розмірі 2270 грн. На обґрунтування позову позивачем зазначено, що [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 11.07.2008. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Підписання даного Договору є прямою безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до умов та правил надання банківських послуг. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Відповідач не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором, що укладений між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Так, станом на 15.06.2021 відповідач має заборгованість у розмірі 21534 грн. 74 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 16933 грн. 04 коп. та заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 4601 грн. 70 коп. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав АТ КБ «ПриватБанк». Відповідачем [PERSON] надано відзив на позов, в якому зазначено, що він з позовом не згоден. Суму боргу визначену позивачем, повністю не визнає та вважає її такою, яка підрахована з порушенням закону, просив застосувати строк позовної давності. Вказав, що позивачем у позові не вказано точної суми яку він, [PERSON] , отримав, не надано доказів про те, чи укладались з ним якісь угоди чи ні. Зазначив, що з позову вбачається, що позивач самостійно без його згоди продовжив чи поновив картку та використав ті дані, які він, [PERSON] , надавав йому раніше, без його згоди, чим порушив закон. Вважає, що позивач вводить суд в оману, вказуючи, зокрема, що він надав згоду на обробку своїх даних. За час, який банк включає у період нарахування відсотків, він став інвалідом, не пересувається самостійно, прикутий до ліжка, тому незрозуміло які кошти він міг взяти та як міг укласти угоду. З урахуванням викладеного просив відмовити позивачу у задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю та у зв`язку з пропущенням строку позовної давності. Представником позивача АТ КБ «ПриватБанк» надано відповідь на відзив, де вказано, що обставини, на які посилається відповідач у своєму відзиві не відповідають дійсності, а позовні вимоги банку підлягають задоволенню у повному обсязі. Вказав, що відповідач при укладенні договору був ознайомлений з умовами кредитування. Позивачем надано до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 1.07.2008, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив , що він згоден з тим, що заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також до матеріалів позовної заяви долучено копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну проценту ставку у розмірі 3,0 % (36 % на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Зазначив, що банком надано суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Вказав на те, що відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначалися. Оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Вказав на те, що відповідачем не доведена відсутність заборгованості. Щодо строку дії договору та кредитної картки зазначив, що діє договору пролонгується кожні 12 місяців, картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Щодо строку позовної давності зазначив, що відповідно до правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже строк перевипущеної картки до останнього дня 09.2021 (довідка про видачу кредитних карт міститься в матеріалах справи). Банк звернувся до суду з позовом 26.06.2021 - до спливу строку позовної давності. Таким чином банком дотримано строк позовної давності при зверненні до суду. З урахуванням вищевикладеного просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги банку підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити. Звернув увагу суду, що в заяві від 11.07.2008, що підписана відповідачем, зазначена відсоткова ставка та кредитний ліміт. Також 01.11.2010 відповідачем було підписано довідку про умови кредитування та 03.07.2020 підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені істотні умови договору. Згідно наданої банківської виписки по рахунку відповідача здійснювалося погашення заборгованості до 26.11.2020. Вказав, що відповідачем не надано ні доказів відсутності боргу, ні контррозрахунку. Клопотань по проведенню будь-яких експертиз не заявлено. З урахуванням викладеного просив позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Гонсевич Н.С. у судове засідання повторно не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 11.07.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанк. Згідно із вказаним договором відповідач своїм підписом підтвердив, що він ознайомлений і згодний із правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які йому були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Сторонами були погоджені вид кредитування, тип кредитної лінії, розмір щомісячних платежів, та інші умови отримання коштів, оскільки цього ж дня [PERSON] також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В довідці відповідач власним підписом підтвердив, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений. У довідці, підписаній сторонами, встановлено в тому числі базову відсоткову ставку в місяці, що нараховується на залишок заборгованості 3,0% річних, строки внесення платежів, розмір пені та штрафів при порушення строків платежів. На виконання умов підписаної відповідачем анкети-заяви відповідачу було видано дев`ять банківських карток, строк дії останньої встановлений з 27.12.2017 по вересень 2021 року. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав, надавши відповідачу картку з установленим лімітом кредитної лінії. Відповідач зобов`язувався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, але в процесі користування кредитним рахунком своєчасно грошові кошти за борговими зобов`язаннями не повертав. Станом на 15 червня 2021 року зобов`язання по поверненню кредитних коштів [PERSON] не виконані в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором та випискою по рахунку. Правильність обчислення заборгованості відповідачем не спростовано, клопотань про призначення судом експертизи від представника відповідача не надходило. Виходячи з того, що у справах про стягнення кредитної заборгованості до предмета доказування включаються серед іншого обставини щодо розміру заборгованості, відповідно розрахунок заборгованості є належним доказом наявності та розміру заборгованості. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 548/15991/13-ц та постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 361/2385/18-ц. Таким чином, слід стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за тілом кредита у розмірі 16933 грн. 04 коп. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 530 ЦПК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.536 ЦПК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України). Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] зобов`язання щодо повернення коштів отриманих на підставі анкети-заяви не виконав, слід стягнути з нього на користь позивача 16933,04 грн. заборгованості за кредитом та 4601 грн. 70 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом. Суд вважає, що відсутні підстави для застосування строку позовної давності, зважаючи на наступне. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема,прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Крім цього, слід зазначити, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14. Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України). Крім цього, згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020р., під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020 р. карантин встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України. У подальшому постановами КМУ дія карантину неодноразово продовжувалася, зокрема останньою постановою №981 від 22 вересня 2021 року і за станом на час звернення ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до суду з позовом (серпень 2021 року) карантин продовжував свою дію. Таким чином, якщо позовна давність за станом на 12 березня 2020 року не спливла, то її перебіг зупинений до кінця дії карантину. Як убачається з виписки про рух коштів за наданими відповідачу картками, відповідач регулярно користувався кредитними коштами: здійснював зняття готівки в банкоматах, купував товари у магазинах та аптеці, а також здійснював частково погашення кредиту у терміналах самообслуговування та шляхом переказу грошових коштів на кредитну картку, та знову користувався кредитними коштами. За інформацією, викладеною у виписці про рух коштів за наданими відповідачу картками, останній раз самостійно відповідач здійснював часткове погашення кредиту з картки 26.11.2020 на суму 4 грн.81 коп. Оскільки з позовом до відповідача позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 30.06.2021 р., строк позовної давності неодноразово перервався, тому банк має право вимоги до відповідача в судовому порядку в заявленому у позові обсязі. Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує обов`язки за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості, не надавсуду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості та її розміру, не надав суду доказів, що прострочення виконання грошового зобов`язання сталося не з його вини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved