Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із даною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що з метою створення фермерського господарства у 2014 році вона звернулася до Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області із заявою про надання дозволу щодо відведення земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства за межами Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Наказом № 22-3648/14-14-СГ від 03 вересня 2014 року їй надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області з кадастровим номером 6822186600:05:018:0001 площею 80,1019 га з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. На підставі чого, позивачем було виготовлено документацію та сформовано земельну ділянку і 15 лютого 2015 року проведена реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. 09 липня 2015 року [PERSON] подала заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з усіма необхідними документами, однак листом відповідача від 27 жовтня 2015 року їй повідомлено про відмову у затвердженні проекту землеустрою. Не погоджуючись із діями Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, позивач звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду, який постановою від 17.02.2016 року визнав протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо нерозгляду у встановлені законодавством України строки розгляду заяв про затвердження проектів землеустрою щодо відведення, зокрема, земельної ділянки площею 80,108 га за межами населених пунктів сільських рад Ізяславського району Хмельницької області, визнав протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо відмови у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення, зокрема, земельної ділянки площею 80,108 га за межами населених пунктів сільських рад Ізяславського району Хмельницької області. Однак зазначене судове рішення відповідачем не виконане. На чергову подану [PERSON] заяву від 01 березня 2016 року до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про виконання вимог закону та рішення суду щодо затвердження наданого нею проекту землеустрою стосовно спірної земельної ділянки, останнім надана відповідь, у якій було зазначено, що прокуратурою Хмельницької області оскаржується наказ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на оспорювану земельну ділянку. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 11 вересня 2017 року по справі № 675/1476/16-ц відмовлено у задоволенні позову заступника прокурора Хмельницької області про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-3648/14-14-СГ від 03 вересня 2014 року. В подальшому на заяву позивача від 18 вересня 2017 року щодо погодження проекту землеустрою Головним управлінням Держгеокадастру в Хмельницькій області надана відповідь від 28 вересня 2017 року, в якій відповідач мотивує свою відмову тим, що термін дії висновку про погодження документації із землеустрою минув. Позивач вказує, що нею було дотримано всі необхідні вимоги щодо порядку набуття земельної ділянки в оренду, зволікання із передачею земельної ділянки в оренду мало місце не з її вини, а з вини Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Не передавши в оренду спірну земельну ділянку для неї, відповідач Головне управління Держгеокадастру в Хмельницькій області 11 грудня 2017 року видав наказ № 22-23219-СГ, яким затвердив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із зміною виду цільового призначення та передав у власність для відповідача [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер 6822186600:05:018:0820 для ведення особистого селянського господарства, виділивши її з кадастрового номера 6822186600:05:018:0001 з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. Проте у [PERSON] наявні сумніви щодо прямого волевиявлення відповідача [PERSON] на реалізацію права на одержання у власність вищевказаної ділянки, на думку позивача останній особисто не підписував документи, на підставі яких розроблявся проект землеустрою та передавалася відповідна ділянка у власність. На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 11 грудня 2017 року № 22-23219-СГ державний реєстратор комунального підприємства «Бюро нерухомості «Поділля» Кметь В. Л. провів державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6822186600:05:018:0820 за [PERSON] . Крім того, [PERSON] передав дану земельну ділянку в оренду для Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділлятрансагро» (далі - ТОВ «Поділлятрансагро») та в Державному реєстрі речових прав зареєстроване відповідне право оренди. Посилаючись на викладені обставини, з урахуванням поданих уточнень позовних вимог [PERSON] просить суд: 1) визнати незаконною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо неприйняття ним рішення стосовно поданої позивачем заяви від 18 вересня 2017 року про затвердження проекту землеустрою та передачу позивачу у користування земельної ділянки площею 80 га, яка знаходиться поза межами Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області; 2) визнати незаконним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 11 грудня 2017 року № 22-23219-СГ; 3) скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер 6822186600:05:018:0820; 4) визнати недійсним договір оренди земельної ділянки та скасувати державну реєстрацію речових прав за договором оренди № 22 від 22 січня 2018 року, укладеним між ТОВ «Поділлятрансагро» та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер 6822186600:05:018:0820. Ухвалою судді від 02 вересня 2019 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалами суду від 06 листопада 2019 року та 28 вересня 2020 року задоволено клопотання позивача [PERSON] та її представника адвоката Кривінчук О. В. про витребування доказів. Ухвалою суду від 13 січня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Кривінчук О. В. про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 03 лютого 2020 року уточнену позовну заяву представника позивача [PERSON] залишено без руху. Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року залучено до участі у справі співвідповідача фізичну особу - підприємця [PERSON] та прийнято до розгляду судом уточнену позовну заяву [PERSON] , подану її представником адвокатом Кривінчук О. В. з врахуванням заяв про уточнення позовних вимог від 03.02.2020 та зменшення позовних вимог від 14.02.2020. Ухвалами суду від 27 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Кривінчук О. В. про призначення судової почеркознавчої експертизи в справі. Закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 23 березня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача ТОВ «Поділлятрансагро» адвоката Каруна В. П. про витребування доказів. Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області Пашкевича Р. В. від 27 вересня 2021 року у зв`язку із закінченням повноважень у судді Трасковського С. Л. прийнято до свого провадження вказану справу, та призначено до судового розгляду. Від представника ТОВ «Поділлятрансагро» адвоката Олійника В. П. надійшов відзив на позов [PERSON] , в якому він вказує на необґрунтованість та безпідставність її позовних вимог, дії відповідачів вважає правомірними, зазначає, що позивач вже використала своє право на отримання земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, також нею обраний невірний спосіб захисту, а тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Кравчук В. І. у поданому відзиві проти позову заперечив з тих підстав, що позивач не надала суду доказів про те, що в момент прийняття наказу № 22-23219-СГ від 11 грудня 2017 року на земельну ділянку з кадастровим номером 6822186600:05:018:0820 були зареєстровані речові права позивача. Також [PERSON] не надала доказів щодо реєстрації будь-яких обтяжень на земельну ділянку в реєстрі речових прав, позивач не набула прав орендаря, внаслідок чого відповідачами не було порушено її право. Посилаючись на приписи ст. 134 ЗК України, представник відповідача вказує на те, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах). Натомість отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки в оренду чи його відсутність не має жодного правового значення для надання такого дозволу іншій особі щодо тієї ж земельної ділянки. Крім того, позивачем невірно обраний спосіб захисту, оскільки наказ № 22-23219-СГ від 11 грудня 2017 року не порушує її прав. Зважаючи на викладене, просить відмовити позивачу у заявленому позові. Відповідач [PERSON] направив на адресу суду свої письмові пояснення, відповідно до яких вказував, що він особисто звертався до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області з заявою про отримання земельної ділянки площею 2 га, також звертався до ФОП [PERSON] стосовно виготовлення технічної документації на земельну ділянку. Стверджує, що усі підписи у заявах до відповідних осіб він ставив особисто, тому заперечує проти задоволення позову у повному обсязі, оскільки вважає, що він використав своє право на безоплатне отримання земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України. Відповідачі державний реєстратор Комунального підприємства «Бюро нерухомості «Поділля» Кметь В. Л., [PERSON] , фізична особа - підприємець [PERSON] відзиви на позов [PERSON] не подали. Представник відповідача ТОВ «Поділлятрансагро» адвокат Карун В. П. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, посилаючись на його безпідставність. Учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] у поданому до суду письмовому клопотанні просила слухати справу за її відсутності. Відповідачі Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, [PERSON] , державний реєстратор Комунального підприємства «Бюро нерухомості «Поділля» Кметь В. Л., фізична особа - підприємець [PERSON] про причини неприбуття суд не повідомили, заяв та клопотань не надіслали. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності учасників справи та їх представників. Вислухавши пояснення представника відповідача ТОВ «Поділлятрансагро» адвоката Каруна В. П., дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Основним нормативно-правовим актом, яким врегульовано земельні відносини, є Земельний кодекс України. Відповідно до абз. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 93 ЗК України). Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] звернулася до Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області із заявою від 05 березня 2014 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 80,162 га з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Наказом № 22-3648/14-14-СГ від 03 вересня 2014 року позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, площею 80,1019 га з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. На підставі вказаного наказу [PERSON] замовила та отримала у Земельно-аграрному центрі «Карат» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства. Відповідно до висновку Відділу в Ізяславському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 11 грудня 2014 року № 0186 погоджено вказаний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6801762032015, сформованого за заявою [PERSON] 13 лютого 2015 року, державна реєстрація земельної ділянки площею 80,1019 га з кадастровим номером 6822186600:05:018:0001 проведена 13 лютого 2015 року на підставі вищевказаного проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. У подальшому [PERSON] подала до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області заяву від 09 липня 2015 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 80,1019 га з кадастровим номером 6822186600:05:018:0001, розташованої за межами населених пунктів Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, та надання її в користування для ведення фермерського господарства, однак листом відповідача від 27 жовтня 2015 року їй повідомлено про відмову у затвердженні даного проекту. Такі дії Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області були оскаржені позивачем до Хмельницького окружного адміністративного суду, який постановою від 17 лютого 2016 року у справі № 822/51/16 визнав протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо нерозгляду у встановлені законодавством України строки розгляду заяв про затвердження проектів землеустрою щодо відведення, зокрема, земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 80,1018 га за межами населених пунктів Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, визнав протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо відмови у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення, зокрема, земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 80,1018 га за межами населених пунктів Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. У подальшому [PERSON] звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою від 01 березня 2016 року, в якій у відповідності до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року просила надіслати їй, зокрема, наказ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 80,1018 га та надати її у користування строком на 49 років для ведення фермерського господарства з укладенням договору оренди зазначеної земельної ділянки, на що одержала повідомлення за вихідним номером К-16928/0-5456/6-16 від 04 липня 2016 року про те, що прокуратурою Хмельницької області оскаржується наказ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на оспорювану земельну ділянку, а тому рішення щодо даного питання буде прийняте після остаточного рішення по вказаній справі. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 11 вересня 2017 року по справі №675/1476/16-ц відмовлено у задоволенні позову заступника прокурора Хмельницької області про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-3648/14-14-СГ від 03 вересня 2014 року. Тому 18 вересня 2017 року [PERSON] знову звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки та надання її в оренду. 28 вересня 2017 року Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області за вихідним номером К-25997/0-13063/6-17 надало для позивача відповідь, з якої убачається, що відсутні підстави для задоволення її заяви через сплив терміну дії висновку № 0186 від 11 грудня 2014 року про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Натомість 11 грудня 2017 року Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області видано наказ № 22-23219-СГ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із зміною виду цільового призначення та передано у власність для [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер 6822186600:05:018:0820 для ведення особистого селянського господарства. На підставі вказаного наказу 19 грудня 2017 року державним реєстратором комунального підприємства «Бюро нерухомості «Поділля» Кметь В. Л. проведено державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6822186600:05:018:0820, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 122533498 від 02 травня 2018 року. У подальшому [PERSON] за договором оренди землі № 22 від 22 січня 2018 року передав дану земельну ділянку в оренду строком на 15 років для ТОВ «Поділлятрансагро» та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 січня 2018 року зареєстроване відповідне право оренди, про що зроблений запис за № 24646086. Відповідно до інформації фізичної особи - підприємця [PERSON] від 27 жовтня 2020 року земельна ділянка площею 2,0000 га, кадастровий номер 6822186600:05:018:0820 сформована із земельної ділянки з кадастровим номером 6822186600:05:018:0001 площею 80,1019 га з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Стосовно вимог позивача про визнання незаконною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо неприйняття ним рішення стосовно поданої позивачем заяви від 18 вересня 2017 року про затвердження проекту землеустрою та передачу позивачу у користування земельної ділянки площею 80 га, яка знаходиться поза межами Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, суд враховує наступне. Як вже зазначалося вище, позивач 18.09.2017 звернулася до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки та надання її в оренду, на що останніми надано відповідь, про відсутність підстав для задоволення її заяви через сплив терміну дії висновку № 0186 від 11 грудня 2014 року про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Вказана відповідь фактично свідчить про відмову у задоволенні заяви позивачки, Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області стверджено про розгляд її заяви, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги [PERSON] в частині визнання незаконною бездіяльності щодо неприйняття рішення стосовно поданої заяв від 18.09.2017. Сам факт надання такого повідомлення, а не надіслання позивачу рішення у формі наказу, дає суду підстави зробити висновок про відсутність бездіяльності відповідача у розгляді заяви [PERSON] . Щодо інших позовних вимог, суд вказує наступне. Частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Отже, договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. У своєму позові [PERSON] посилається на те, що бездіяльністю та наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 11 грудня 2017 року № 22-23219-СГ, а також договором оренди земельної ділянки № 22 від 22 січня 2018 року, укладеним між відповідачами [PERSON] та ТОВ «Поділлятрансагро», порушено її право на отримання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства. Правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами ЗК України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами. Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування регулюється ст.ст. 123, 124 ЗК України. У силу ч.ч. 2, 3, 4, 6 ст. 123 ЗК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. За замовленням заінтересованої особи виконавець розробляє проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. Згідно з ч. 1 ст. 124 ЗК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передача в оренду земельної ділянки здійснюється на підставі вищезазначеного рішення шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Отже, правовідносини оренди виникають лише в момент укладення договору оренди. До цього часу, починаючи з моменту звернення особи до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тривають переддоговірні відносини: сторони ведуть переговори щодо предмета договору, а саме - щодо можливості укладення договору оренди в майбутньому та визначення конкретної земельної ділянки на масиві земель державної або комунальної власності у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл здійснити певні дії на землі, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет оренди. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати земельну ділянку, яку особа бажає отримати в оренду в майбутньому. Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку. Отже, надання позивачу згоди на розроблення документації із землеустрою не свідчить про надання цієї земельної ділянки їй у користування. Разом з тим, у зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, у сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб приватного права. Прийнятий відповідачем Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області (як суб`єктом владних повноважень) наказ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність від 11 грудня 2017 року № 22-23219-СГ є ненормативним актом, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання та визнання незаконним такого акта не породжує наслідків для власників (користувачів) земельних ділянок. Отже, рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних правовідносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним можуть розглядатися у порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло цивільне право і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду у порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на земельну ділянку), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень. Як встановлено судом між [PERSON] та Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області виникли правовідносини, які були спрямовані на набуття позивачем права користування земельною ділянкою на умовах оренди. Разом з тим, правовідносини, що виникли між відповідачем [PERSON] та Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області стосувалися права власності на земельну ділянку, що юридично є різними, оскільки складові права власності є ширшими як і зовсім різними є підстави для набуття таких прав. Таким чином, суд приходить до висновку, що у позивача жодних прав щодо земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер 6822186600:05:018:0820 не виникло, тому відповідний наказ про затвердження документації із землеустрою та надання вказаної земельної ділянки у власність відповідачу не може порушувати права позивача, які не були нею набуті. Відтак, позовні вимоги [PERSON] у частині визнання незаконним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 11 грудня 2017 року № 22-23219-СГ до задоволення не підлягають. Оскільки у цій справі позовні вимоги [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер 6822186600:05:018:0820, а також про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації речових прав за договором оренди № 22 від 22 січня 2018 року, укладеним між ТОВ «Поділлятрансагро» та [PERSON] щодо вказаної земельної ділянки, є похідними від вимог про визнання незаконним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 11 грудня 2017 року № 22-23219-СГ, то вони також не підлягають задоволенню. Суд також зауважує, що метою розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є її індивідуалізація (конкретизація). Здійснення такої індивідуалізації, зокрема, дозволяє здійснити формування земельної ділянки. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються лише у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі (ч.ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про державний земельний кадастр»). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи. За змістом ч. 13 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, поділу або об`єднання земельних ділянок. Відповідно до повідомлення Відділу в Ізяславському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 06 квітня 2021 року № 9-22-0.25-49/101-21 реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 6822186600:05:018:0001 площею 80,1019 га з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства була скасована 20 жовтня 2017 року під час реєстрації земельних ділянок шляхом поділу, що утворилися у результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером 6822186600:05:018:0001. Таким чином, судом встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки, яку мала намір одержати в користування на умовах оренди [PERSON] , скасована та вона припинила своє існування як об`єкт цивільних прав. Відповідне рішення про скасування державної реєстрації вказаної земельної ділянки позивачем не оскаржено. Також [PERSON] не оскаржено і державну реєстрацію виділеної відповідачу [PERSON] земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Отже, навіть задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання незаконним спірного наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про передачу у власність [PERSON] відповідної земельної ділянки, а також похідних вимог про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на цю земельну ділянку, визнання недійсним відповідного договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації речових прав за договором оренди не призведе до автоматичного поновлення у Державному земельному кадастрі раніше сформованої та на даний час не існуючої як об`єкта цивільних прав земельної ділянки площею 80,1019 га, затвердження відповідного проекту землеустрою та передачі її в оренду для позивача. Тому, позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню також у зв`язку з обранням позивачем неналежного способу захисту своїх прав. Судом також встановлено, що Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області прийнято ряд наказів про затвердження документації із землеустрою та передачу [PERSON] в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства, зокрема: - наказом від 13 червня 2018 року № 22-3549-СГ передано у користування земельну ділянку площею 39,0828 га; - наказом від 13 червня 2018 року № 22-3551-СГ передано у користування земельну ділянку площею 5,0710 га; - наказом від 13 червня 2018 року № 22-3550-СГ передано у користування земельну ділянку площею 14,3610 га; - наказом від 13 червня 2018 року № 22-3548-СГ передано у користування земельну ділянку площею 32,8459 га; - наказом від 07 серпня 2018 року № 22-4963-СГ передано у користування земельну ділянку площею 37,9195 га. На підставі вказаних наказів між Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області та [PERSON] були укладені договори оренди земельних ділянок: №116/57-18-ДО від 13 липня 2018 року, № 117/57-18-ДО від 13 липня 2018 року, № 118/57-18-ДО від 13 липня 2018 року, № 131/57-18-ДО від 15 серпня 2018 року. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 179547488 від 03 вересня 2019 року за позивачем [PERSON] зареєстровано право оренди щодо вищевказаних наступних земельних ділянок: площею 32,8459 га з кадастровим номером 6822187500:03:001:0420; площею 37,9195 га з кадастровим номером 6822188700:04:010:0115; площею 14,361 га з кадастровим номером 6822186600:04:009:1051; площею 5,071 га з кадастровим номером 6822186600:04:007:1052. Крім того, 01 квітня 2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Хмельницькій області і Фермерським господарством «Віста-К» укладено договори оренди земельних ділянок для створення фермерського господарства: площею 10,3128 га; 12,8939 га; 45,8853 га; 6,6697 га; 8,7155 га; 11,7911 га; 4,3668 га; 6,3514 га; 136,6502 га; 25,1350 га. Згідно з даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 03 вересня 2019 року № 1005705334 єдиним засновником і керівником Фермерського господарства «Віста-К» на даний час є [PERSON] . У відзиві на позов [PERSON] представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділлятрансагро» адвокат Олійник В. П. зазначає, що на час звернення [PERSON] до Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства позивач була засновником Фермерського господарства «Віста-К», яке на час його створення мало в наявності земельну ділянку, що є необхідною передумовою для його державної реєстрації. Крім того, для створення фермерського господарства [PERSON] у 2018 році одержала в оренду ряд інших земельних ділянок. Тому подальше звернення [PERSON] до Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області щодо передачі спірної земельної ділянки площею 80,1019 га в оренду для ведення фермерського господарства суперечить нормам чинного на той час законодавства, яке передбачало, що право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження перебування [PERSON] у складі засновників Фермерського господарства «Віста-К» на час одержання зазначеним господарством у оренду відповідних земельних ділянок. Вищевказані договори оренди земельних ділянок від 01 квітня 2014 року укладені з Головним управлінням Держземагентства у Хмельницькій області від імені Фермерського господарства «Віста-К» його керівником [PERSON] . Згідно рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 11 вересня 2017 року у справі № 675/1476/16-ц вбачається, що [PERSON] є співзасновником Фермерського господарства «Віста-К» з 15 серпня 2014 року, тобто після одержання в оренду цим господарством 01 квітня 2014 року вищевказаних земельних ділянок. Більше того, зі змісту вказаного судового рішення вбачається, що метою звернення [PERSON] із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення було створення нового фермерського господарства «Віста-А», а не передача в оренду цієї ділянки раніше створеному фермерському господарству. Будь-які належні та допустимі докази на підтвердження наміру [PERSON] передати земельну ділянку площею 80,1019 га, з приводу якої виник спір у даній справі, в оренду Фермерському господарству «Віста-К» в матеріалах даної справи відсутні. На час звернення [PERSON] у березні 2014 року до Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області із заявою про надання дозволу щодо відведення земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства позивач як громадянин інших земельних ділянок з цією метою не отримувала, позаяк вона як фізична особа уклала договори оренди відповідних земельних ділянок тільки у 2018 році. Відтак, доводи відповідача стосовно того, що при зверненні у 2014 році до Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] вже використала своє право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду, а тому інша земельна ділянка могла бути отримана нею тільки на конкурентних засадах через участь у торгах, є помилковими. Водночас, що стосується позовних вимог [PERSON] до державного реєстратора Комунального підприємства «Бюро нерухомості «Поділля» Кметь В. Л. та фізичної особи - підприємця [PERSON] , слід вказати наступне. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Результат аналізу статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. У постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 303/6418/19 (провадження № 61-16790св20) зазначено, що «неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 зробила висновок, що «[…] позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зазначено, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 січня 2021 року у справі №753/905/18 (провадження № 61-12528св19) та в багатьох інших постановах Верховного Суду». Разом з тим, виходячи із предмету позову, спір у позивача виник: з ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, як юридичної особи, яка приймала рішення щодо передачі спірної земельної ділянки; з [PERSON] , як власника виділеної земельної ділянки; з ТОВ «Поділлятрансагро», як орендаря спірної земельної ділянки. Тобто державний реєстратор КП «Бюро нерухомості «Поділля» Кметь В. Л. та фізична особа - підприємець [PERSON] є неналежними відповідачами, а тому у задоволенні до них вимог необхідно відмовити через їх пред`явлення до неналежного відповідача. Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed