Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд до відповідача з позовом, в якому після зміни предмету позову, просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. реєстровий номер № 50452, таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь 4045,29 грн, в порядку повернення стягнутого за оспорюваним виконавчим написом. В обґрунтування позову позивач зазначає, що в грудні 2021 року він дізнався, що 30.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис № 50452 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості в розмірі 7713,07 грн. На підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 66534193. Вчинення виконавчого напису здійснено без надання нотаріусу документів на підтвердження безспірності заборгованості та документів на підтвердження факту отримання боржником вимоги стягувача. Розмір заборгованості нотаріусом визначено лише на підставі розрахунку відповідача, без витребування документів у позивача. Вчинення виконавчого напису нотаріусом здійснено без повідомлення позивача про здійснення зазначеної нотаріальної дії відносно нього. В рамках виконавчого провадження № 66534193 із заробітної плати позивача відраховано 4045,29 грн на виконання оскаржуваного виконавчого напису, що є безпідставним набуттям майна відповідачем за рахунок позивача. Вищевказане позивач вважає порушенням своїх прав, по захист яких він звернувся до суду та просить визнати оспорюваний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача 4045,29 грн та судові витрати по справі. В судове засідання позивач не з`явився, від його представника адвоката Язан Н.С. надійшла заява, в якій вона позов підтримала, просила його задовольнити та розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~про дату,\~місце і\~час розгляду\~справи повідомлявся\~у встановленому\~законом порядку\~за адресою,\~зазначеною в\~Єдиному державному\~реєстрі юридичних\~осіб,\~фізичних осіб-підприємців\~та громадських\~формувань.\~Правом надання відзиву на позов відповідач не скористався, клопотання про відкладення розгляду справи ним не подано, тому розгляд справи проведено без його участі. Треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Т.В. в судове засідання не з`явились, про дату, місце і час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Письмових пояснень щодо позову від них до суду не надходило. Судом встановлено, що 30.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 50452, про стягнення з [PERSON] заборгованості, за період з 28.12.2020 року по 10.03.2021 року, в сумі 6513,07 грн за кредитним договором № 237326-А від 04.04.2018, укладеним [PERSON] з ТОВ «СС Лоун», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 40071779-04 від 28.08.2018 року перейшло до ТОВ «Фінфорс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором № 28/1220-01 від 28.12.2020 є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс». Сума заборгованості за кредитом включає в себе: прострочену заборгованість за сумою кредиту 2998,00 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 996,75 грн, строкова заборгованість за штрафами і пенями 2518,32 грн. За вчинення нотаріусом виконавчого напису стягнуто 1200,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню, 7713,07 грн. (а.с. 13). З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 66534193 від 17.08.2021 року вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. на підставі виконавчого напису № 50452 від 30.03.2021 року, відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованості в розмірі 7713,07 грн (а.с.12). Відповідно до довідки командира роти патрульної поліції особливого призначення «Святослав» № 571 від 22.12.2021 року, [PERSON] проходить службу у вказаному підрозділі ГУНП в Кіровоградській області (а.с.34). З постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 03.11.2021 року вбачається, що приватним виконавцем у ВП № 66534193 постановлено стягнути з боржника [PERSON] дохід, якій він отримує у ГУНП в Кіровоградській області, в розмірі 20 % від заробітної плати до виплати загальної суми боргу, який складає 8984,37 грн, що включає в себе суму боргу по виконавчому напису 7713,07 грн, основну винагороду приватного виконавця 771,30 грн та витрати виконавчого провадження - 500 грн (а.с.15-16). З довідки про доходи № 253/28/03-2022 від 03.02.2022 року, виданої ГУНП в Кіровоградській області, вбачається, що із нарахованої заробітної плати [PERSON] утримано борг згідно ВП № 66534193, а саме: в грудні 2021 року утримано 1962,52 грн, в січні 2022 утриммано 2082,77 грн (а.с.37). Відповідно до\~ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року,\~Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону № 3425-XII передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно приписів ч.2 ст.87 Закону № 3425-XII перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. керувалась ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються, а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Резолютивна частина постанови суду була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Згідно приписів ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та\~нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17 та висновками Великої Палати Верховного Суду, зазначеними в постанові від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, визнані нечинними з дня їх прийняття та не діяли на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений без надання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого договору, чим порушено вимоги Переліку № 1172, що є порушенням вимог ст.87 Закону «Про нотаріат». Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах\~Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Пунктом 1 вищевказаного Переліку, в редакції станом на 29.11.2001 року, у підпункті (б) передбачено, що для одержання виконавчого напису, подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З матеріалів справи вбачається вжиття судом заходів по витребуванню доказів - ухвалою суду від 14.01.2022 року у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. витребувались засвідчені належним чином матеріали вчинення нею виконавчого напису № 50452 від 30.03.2021 року про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь відповідача. Однгак, витребуємі судом докази до початку судового засідання суду не надані. З огляду на відсутність у справі витребовуємих доказів суд вважає, що докази наявності боргу за кредитним договором № 237326-А від 04.04.2018, оригінал вказаного договору нотаріусу не надавався, тому пред`явлена до стягнення сума заборгованості не могла бути перевірена нотаріусом на предмет її безспірності. Чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Даний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеним в постановах від 13.10.2021 року по справі\~\~№ 554/6777/17-ц, від 10.11.2021 року по справі № 758/14854/20. Також суд зазначає, що виконавчий напис нотаріуса, виданий на проведення стягнення заборгованості з [PERSON] за період з 28.12.2020 року по 10.03.2021 року, яка розрахована за кредитним договором, укладеним 04.04.2018 року. У зв`язку з тим, що відповідні виписки з рахунку [PERSON] відсутні і вони нотаріусу не надавались, що в свою чергу, унеможливило перевірку нотаріусом правильності визначення суми заборгованості зі встановленням початкової дати виникнення цієї заборгованості та періоду, за який проведено розрахунок заборгованості, що є обов`язковою умовою вчинення виконавчого напису, передбаченою ст.88 Закону України «Про нотаріат», що свідчить про недотримання вказаних вимог Закону. Крім того, судом встановлено, що у виконавчому написі зазначено, що сторонами кредитного договору № 237326-А від 04.04.2018 є [PERSON] та ТОВ «СС Лоун», а приватним нотаріусом виконавчий напис вчинено на користь ТОВ «Фінансова компанія Онлайн фінанс», однак доказів на підтвердження неродноразового переходу права вимоги за кредитним договором, та наявності такої вимоги у відповідача суду не надані. Так само відсутнє підтвердження того, що такі докази надавались приватному нотаріусу Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіній Я.В. для здійснення ним виконавчого напису. Таким чином, під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусу оригінал нотаріально посвідченої угоди, з якої вбачається наявність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова\~компанія Онлайн\~фінанс», не надавався, крім того, сума кредитної заборгованості, запропонована до стягнення з відповідача не була безспірною на момент вчинення виконавчого напису. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Я.В. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчилась у безспірності вимог до [PERSON] та вчинила виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 30.03.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 50452, таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги позивача в цій частині є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 4045,29 грн, в порядку повернення стягнутого за вищевказаним виконавчим написом нотаріуса, суд виходить з наступного. Згідно до приписів ч.1, ч.2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула\~майно\~або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом по справі № 201/6498/20 судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Згідно довідки № 253/28/03-2022 від 03.02.2022 з позивача в рамках ВП № 66534193 стягнуто заборгованість на загальну суму 4045,29 грн. Вказана сума відповідно до постанови приватного виконавця від 03.11.2021 року розподілена на погашення суми боргу по виконавчому листу (7713,07 грн), основної винагороди приватного виконавця (771,30 грн), а також 500 грн витрати виконавчого провадження. Згідно вимог ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2014, зі змінами, розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів. Розподіл грошових\~сум у\~черговості,\~зазначеній у\~частині першій\~цієї статті,\~здійснюється в\~міру їх\~стягнення. Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Згідно ч.2, ч.3 ст.44 Закону № 1404-VIII винагорода приватного виконавця є його доходом. Приписами ч.2, ч.3 ст.42 Закону № 1404-VIII визначено, що витрати приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. З постанови приватного виконавця від 03.11.2021 року вбачається, що здійснення авансового внеску ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» не здійснювалось, отже зі стягнутої у позивача суми 4045,29 грн - 500 грн розподілено на погашення витрат виконавчого провадження, а 771,30 грн - в рахунок винагороди приватного виконавця. В даній цивільній справі розглядається спір щодо виконавчого напису нотаріуса та повернення коштів безпідставно набутих відповідачем, тому у суду відсутні правові підстави повернути позивачу витрати виконавчого провадження та винагороду приватного виконавця. Зважаючи, що набуття відповідачем грошових коштів за виконавчим написом Обухівського районного нотаріального округу Київської області № 50452 від 30.03.2021 року, здійснено з порушенням вимог законодавства, тому отримані відповідачем кошти в сумі 2773,99 грн (4045,29-500-771,30) підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з приписів ст.141 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно матеріалів справи позивачем сплачено 992,40 грн - за позовну вимогу немайнового характеру, 496,20 грн за подання заяви про забезпечення позову, а також 992,40 за позовну вимогу майнового характеру. \~ \~ \~ \~У зв`язку із повним задоволенням позовної вимоги немайнового характеру та частковим задоволенням вимоги майнового характеру, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 2169,12 грн. На підставі ст.ст.87-89 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, ст. 1212 ЦК України,

Outcome: partial