Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати розрахунок заборгованості по аліментам складений за період з 01.03.2016 року по 30.09.2020 року державним виконавцем Подільського ВДВС у місті Кропивницькому ПС МУМЮ (м. Дніпро) - Байрамовою Іриною Миколаївною у виконавчому провадженні № 63151197 на суму 72 633,66 грн. Позов мотивує тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.12.2010 року у цивільній справі № 2-8665/10 з нього було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24.11.2010 року до 07.03.2028 року. На виконання зазначеного рішення, 07.02.2011 року Ленінським районним судом м. Кіровограда виданий виконавчий лист № 2-8665/10, який пред`являвся стягувачем - [PERSON] в межах строків до примусового виконання. Виконавче провадження неодноразово закінчувалось на підставі Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999). Остання відмітка судового (державного) виконавця на виконавчому листі № 2-8665/10 про його повернення датована 02.04.2019 року (підстава п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження). Вказує, що з моменту повернення виконавчого документа він добровільно сплачував (та сплачує) аліменти на утримання доньки [PERSON] . Будь-яких зауважень чи нарікань зі сторони одержувача аліментів [PERSON] , щодо розміру щомісячних платежів, строків та способів сплати не надходило. 02.10.2020 року ним отримано виклик державного виконавця, яким його було зобов`язано з`явитись до Подільського ВДВС у місті Кропивницькому 06.10.2020 року по наданню пояснень щодо сплати заборгованості за виконавчим листом № 2-8665/10 від 07.02.2011 або надати підтверджуючі документи про їх на сплату. На вимогу державного виконавця він надав підтверджуючі документи по добровільній сплаті аліментів за період з квітня 2019 року по вересень 2020 року. Також, за результатами ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження йому стало відомо, що 29.09.2020 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 63151197 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-8665/10 та складений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.04.2019 року по 30.09.2020 року. Згідно даного розрахунку його заборгованість зі сплати аліментів станом на 30.09.2020 року складала 3 748,75 грн. Складений розрахунок заборгованості від 29.09.2020 року у виконавчому провадженні № 63151197/8 державним виконавцем не скасовувався, а також не оскаржувався одержувачем аліментів - [PERSON] , з підстав його незаконності чи неповноти. В подальшому йому стало відомо, що у зв`язку з численними усними скаргами одержувача аліментів [PERSON] , на гарячу лінію Міністерства юстиції України та доручень керівництва, 17.05.2021 року державним виконавцем - Байрамовою І.М. у виконавчому провадженні № 63151197 складено новий розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.03.2016 року по 30.09.2020 року на загальну суму 72 633,66 грн. Вважає, що при складенні нового розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державний виконавець Байрамова І.М. допустила порушення вимог ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», незаконно включивши в розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, строк, який передував відкриттю виконавчого провадження № 63151197, а саме: з 01.03.2016 року по 30.09.2020 року. Також, державний виконавець - Байрамова І.М., при визначені розміру заборгованості за була зобов`язана застосувати ч.1 ст.194СК України в редакції станом на 27.07.2010 року, яка діяла на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та видачі виконавчого листа. Відповідно включення в розрахунок суми заборгованості у розмірі 29 173,16 грн., яка розрахована станом на 01.03.2016 року, а також подальший розрахунок заборгованості за період з 01.03.2016 року по 29.09.2017 року включно є неправомірним, оскільки вказаний період часу знаходиться поза межами трирічного строку, встановленого ч.1 ст.194 СК України (в редакції, що діяла до 28.08.2018 року). Крім того зазначив, що постановою від 02.04.2019 року державним виконавцем Подільського ВДВС м. Кропивницького в межах виконавчого провадження ВП № 51029169 (яке перебувало на виконанні з 05.05.2016 року по 02.04.2019 року) виконавчий документ № 2-8665/10 від 07.02.2011 року був повернутий стягувачу на підставі її заяви про повернення виконавчого документа без виконання та відсутності претензій до боржника. У зв`язку поверненням виконавчого документа, 02.04.2019 року (ВП № 51029169) постановою державного виконавця про скасування заходів примусового виконання встановлено: що згідно з повідомленням про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 02.04.2019 відомості про нього внесено до Єдиного реєстру боржників. Станом на 02.04.2019 року заборгованість зі сплати аліментів погашена в повному обсязі. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 02.04.2019 року (ВП № 51029169) та постанова про скасування заходів примусового виконання є чинними. Вважає, що за наявності вищезазначених обставин, а також інформації щодо погашення заборгованості, відсутності претензій до боржника зі сторони одержувача аліментів, складений державним виконавцем розрахунок заборгованості по аліментів в розмірі 72 633,66 грн., - є протиправним і підлягає скасуванню. В порядку досудового врегулювання спору він звертався із заявою до державного виконавця Подільського ВДВС у місті Кропивницькому ПС МУМЮ (м. Дніпро) Байрамової І.М. про скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням вищезазначених обставин. У відповідь його було повідомлено, що спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 26.07.2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, наведених в позові, а судові витрати залишити по фактично понесеними позивачем. Представником відповідача відзиву на позов не надано. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] позовну заяву не визнала, надала суду пояснення в яких зазначила, що у зв`язку з невиплатою аліментів на спільну з позивачем доньку [PERSON] , в 2016 році вона звернулася до виконавчої служби з пред`явленням до виконання виконавчого листа. Звертає увагу, що позивач почав сплачувати аліменти лише з 2018 року, оскільки у нього виникла необхідність виїхати за кордон, однак він зробити цього не зміг через наявність постанови державного виконавця від 08.02.2018 року про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. 11.03.2019 року нею дійсно було написано заяву про повернення без виконання виконавчого листа № 2-8665-10 від 07.02.2011 року. В заяві нею було зазначено, що претензій до боржника не має. Однак, жодного слова, що боржником заборгованість виплачена не зазначено, оскільки б це не відповідало дійсності. На підставі поданої нею заяви державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 02.04.2019 року, в якій чітко вказано, що повернення виконавчого документа відбувається на підставі заяви стягувача, із зазначенням що претензій до боржника не має. Жодного слова про те, що боржником було виплачено всю суму заборгованості у постанові немає. Незважаючи на чітке зазначення в Заяві про повернення виконавчого документа про відсутність з боку стягувача претензій до боржника, державним виконавцем винесена постанова про скасування заходів примусового виконання, в якій зазначено, що станом на 02.04.2019 року заборгованість погашена в повному обсязі, що не відповідає дійсності. Саме через незгоду з цим, вона звернулась з заявою до відділу виконавчої служби де зазначила, що заборгованість яка існувала станом на 18.03.2019 року не анулюється, оскільки боржником не погашена. 25.09.2019 року вона знову звернулася до виконавчої служби із заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 2-8665/10 виданого 07.02.2011 року Ленінським районним судом м. Кіровограда. Окрім того, що позивач хоч і почав сплачувати аліменти побоюючись повторного накладення передбачених чинним законодавством обмежень, але ці суми щомісячно сплачуються не в повній мірі, що призводить до збільшення суми заборгованості по сплаті аліментів. Вказує, що у чинному законодавстві відсутні норми, які б стверджувати, що повернення виконавчого документа стягувачу повинно бути обов`язково пов`язано із погашенням заборгованості боржника перед стягувачем. Вважає, що подання заяви про повернення виконавчого документа стягувачу є правом стягувача, яке він може реалізувати за своїм волевиявленням, враховуючи фактичні обставини справ, і навіть в такому випадку, коли сплата аліментів ще повністю не відбулася на момент подання такої заяви. Крім того, в вересні 2020 року вона зверталася до начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області з заявою про продовження стягнення аліментів та заборгованості по ним. Згідно з відповіддю начальника управління від 05.10.2020 року державним виконавцем на адресу боржника одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження направлено виклик, з метою отримання підтверджень про сплату аліментів та надання письмових пояснень щодо викладеного в заяві стягувача для правильного нарахування заборгованості зі сплати аліментів. На адресу відділу 30.09.2020 року від [PERSON] , надійшла заява, яка свідчить про те, що між сторонами відбулась лише усна домовленість з приводу погашення заборгованості зі сплати аліментів, квитанцій або розписок про сплату на її користь аліментів боржник не надав. З врахування викладених в заявах сторін фактів, а також наявної в матеріалах виконавчого провадження інформації про наявність невиплаченої заборгованості, державним виконавцем було здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, яка станом на 30.09.2020 року, становить 98 828,75 грн. (на сьогодні згідно з розрахунку заборгованості по аліментам за період з 01.03.2016 року по 30.09.2020 року сума заборгованості = 72 633,66 грн.). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України унормовано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року у справі № 446/155/16-ц (провадження № 61-40461св18) зроблено висновок про застосування ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України та зазначено, що «кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не вправі змінювати заявлені позивачем вимоги, предмет та підстави позову». Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом ( ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Outcome: approved