Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

09.06.2021 року до Новобузького районного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , за яким просила суд усунути [PERSON] від права на спадкування після смерті її матері, [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідачка [PERSON] ухилялась від надання допомоги спадкодавиці, яка через похилий вік і тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги та догляду. Водночас зазначала, що вона є рідною племінницею померлої [PERSON] . Чоловік спадкодавиці - [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] страждала на тяжку психічну хворобу. Донька [PERSON] та [PERSON] - відповідачка у справі, не спілкувалась з ними за їх життя, не приймала участі у їх похованні, а за життя матері, у присутності працівників Управління соціального захисту населення відмовилась її доглядати, запропонувавши передати її до будинку для пристарілих осіб. Для вирішення питання про догляд за [PERSON] , позивачка разом з її двоюрідною онукою [PERSON] відвезли її до обласної психіатричної лікарні для проведення психіатричної експертизи, де спеціалізованою психіатрично медико-соціальною експертною комісією їй було встановлено діагноз та надано І групу інвалідності безстроково. До дня смерті спадкодавці, [PERSON] постійно проживала разом з нею та доглядала за нею, а вона(позивач) несла матеріальні витрати по утриманню хворої тітки. Крім наведеного вище, позивачка вказувала на те, що у визначений законом строк, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняттям спадщини після смерті [PERSON] , оскільки має таке право за правилами частини 3 статті 1266 ЦК України, за правом представлення після смерті матері - сестри спадкодавці, проте дізналась, що з такою ж заявою про прийняття спадщини звернулась донька померлої - відповідачка у справі - [PERSON] . Вважаючи, що відповідач ухилилась, відмовившись від виконання обов`язку щодо утримання своєї матері, яка через похилий вік та тяжку психічну хворобу перебувала у безпорадному стані , позивач просила усунути її від права на спадкування. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2021 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І. Ухвалою судді від 10.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання на 09:00 годині 30.06.2021 р. та в порядку підготовки справи до розгляду витребувано від приватного нотаріуса Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В. копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Підготовче судове засідання відкладалось на 13.07.2021 року, 27.08.2021 року, 21.09.2021 року, 04.10.2021 року, 18.10.2021 року. 09.11.2021 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву для надання доказів до 09.12.2021 року. Ухвалою від 09.12.2021 року закрите підготовче провадження та справа призначена до розгляду на 18.01.2022 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Відповідач [PERSON] , як у підготовче судове засідання, так і у судові засідання 18.01.2022 року, 07.02.2022 року, 27.04.2022 року не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення про вручення судових повісток. Причини неявки в судові засідання не повідомила, відзиву на позов не подала. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди позивача, вирішено розгляд справи проводити в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] виданого Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), від 04.12.2020 року (а.с. 11,23. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке нею успадковане після смерті чоловіка [PERSON] згідно свідоцтв про право власності від 19.08.2020 року № 559 та № 561 , виданих приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Самойленко С.М.( а.с.44). За життя [PERSON] було безстроково встановлено І групу інвалідності внаслідок психічного розладу, і вона мала потребу у постійному сторонньому нагляді та догляді, у зв`язку з чим проживала разом з [PERSON] по [ADDRESS] , що підтверджується висновком лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 82 від 05.08.2020 року та довідкою медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ № 407562 від 07.02.2020 року (а.с. 5,6). Згідно копії спадкової справи № 23/2021 від 07.04.2021 року з заявою про прийняття спадщини від 07.05.2021 року звернулась донька спадкодавиці [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, а з заявою про прийняття спадщини від 07.04.2021 року звернулась позивачка [PERSON] , як спадкоємець другої черги за законом згідно статті 1262 ЦК України за правом представлення після її померлої матері, рідної сестри спадкодавці [PERSON] , відповідно до ч.3 ст.1266 ЦК України( а.с.22, 38). В обґрунтування позову, за клопотанням позивачки, були допитані свідки, які підтвердили факт ухилення доньки спадкодавці від виконання обов`язків по утриманню та догляду хворої матері, яка потребувала такого в силу свого тяжкого фізичного та психічного стану. З допиту свідка [PERSON] вбачається, що подружжя [PERSON] проживало по сусідству з нею з весни 2007 року. Зі слів [PERSON] було відомо, що у них є донька, яка проживає у м. Кривому Розі, Дніпропетровської області. Проте, і за життя чоловіка, і після його смерті подружжям [PERSON] опікувались позивачка [PERSON] та [PERSON] , які постійно приїжджали до них, привозили продукти, ліки, відносились до них як до батьків. Після смерті [PERSON] [PERSON] забрала [PERSON] до себе, оскільки та хворіла психічно, втрачала пам`ять, тікала з дому, десь ходила, її постійно розшукували і односельчани і поліція. У такому стані [PERSON] перебувала ще приблизно за рік до смерті чоловіка, і оскільки потребувала цілодобового догляду, спочатку нею опікувався чоловік, а потім [PERSON] . Позивачка надавала кошти на її лікування та утримання. Зараз спадковий будинок порожній, у ньому ніхто не живе. Донька приїздила до спадкового будинку один раз щоб зібрати і вивезти з домоволодіння металеві речі. Ні на похорони батька, ні на похорони матері [PERSON] не приїжджала. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що як сусіди, вони постійно спілкувались з подружжям [PERSON] , надавали один одному посильну допомогу, [PERSON] психічно захворіла ще за життя чоловіка. Після його смерті її забрала до себе [PERSON] разу, за життя [PERSON] він, їдучи по роботі в м. Кривий Ріг, взяв з собою [PERSON] на його прохання, відвідати доньку. Пізніше [PERSON] розповідав, що донька того разу, коли приїхав до неї батько в м. Кривий Ріг не пустила його до себе додому і він вимушений був повертатись в м. Новий Буг. Після цього випадку він попрохав, щоб в разі своєї смерті чи смерті дружини, [PERSON] , не повідомляти донці. Опікувались [PERSON] позивачка і [PERSON] , які також здійснили їх, [PERSON] , поховання. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що вона проживала по сусідству з подружжям [PERSON] до того, як вони придбали будинок [ADDRESS] . Їдучи автомобілем до своїх батьків у м. Кривий Ріг, вона двічі брала з собою [PERSON] , яка везла продукти доньці [PERSON] , яка також там проживала. На зворотньому шляху [PERSON] скаржилась, що донька їй не відкрила, сусіди її напоїли чаєм і у них вона залишила продукти для родини доньки. Пізніше, коли сусіди переїхали на [ADDRESS] , зустрічала [PERSON] у місті і вона розповідала, що нікому вона не потрібна, чоловік хворіє, квартиру продали на вимогу доньки, якій потрібні були гроші. Пізніше коли зустрічала її, бачила, що вона психічно хвора, знала що вона втрачає пам`ять, тікає з дому, її розшукують. До смерті [PERSON] проживала у [PERSON] , яка разом з позивачкою [PERSON] , займались її похованням. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідачка [PERSON] виросла на її очах, оскільки вони проживали по сусідству. Квартиру [PERSON] продали на вимогу доньки та віддали їй частину грошей, за другу частину купили собі хату по [ADDRESS] . Проте, донька вимагала щоб вони віддали їй усі гроші і продали машину. Оскільки батьки відмовились це зробити, донька написала їм, що вони для неї померли. Пізніше вона, як журналіст, займалась влаштуванням життя подружжя [PERSON] , які перебували у скрутному становищі, оскільки хворіли та потребували сторонньої допомоги, писала листи їх доньці щоб вона прийняла участь у житті батьків. У її присутності, в кабінеті директора КП «ТЦ соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Новобузької міської ради Миколаївської області» Місів`яйцевої М.І., відповідачка [PERSON] сказала, що доглядати матір не буде, щоб її забирали у будинок для пристарілих. [PERSON] дійсно хворіла, втратила пам`ять, нічого не розуміла, тікала з дому, потребувала цілодобового догляду. Доглядали її і поховали позивачка [PERSON] і [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що є двоюрідною онукою [PERSON] та доглядала її до смерті. Хворіти [PERSON] почала приблизно за рік до смерті чоловіка. Після його смерті вона забрала [PERSON] до себе оскільки та мала психічні розлади та потребувала постійного стороннього догляду. Разом з позивачкою возили її на обстеження до обласної психіатричної лікарні, допомагали оформити пенсію по інвалідності, лікували. Намагались влаштувати до будинку для людей похилого віку, проте її туди не брали, бо у неї є донька. Коли директор Управління соціального захисту викликала доньку для вирішення питання догляду за матір`ю, та відмовилась її доглядати і сказала щоб робили з матір`ю, що хочуть, батьки для неї давно померли. В матеріалах справи наявне повідомлення директора Комунального закладу «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Новобузької міської ради Миколаївської області» Місів`яйцевої М. № 91101 від 09.06.2021 р., з якого вбачається, що 12.11.2019 року [PERSON] зверталась за допомогою у вирішенні питання про догляд за [PERSON] та їй було роз`яснено, що догляд за [PERSON] має здійснювати її донька. На особистому прийомі у директора КЗ «Територіальний центр» донька [PERSON] - [PERSON] заявила, що відмовляється від догляду за своєю матір`ю. Догляд за [PERSON] та її поховання здійснювали її племінниці. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Також право на спадкування за правом представлення мають племінники спадкодавця на ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини (частина 3 статті 1266 ЦК України. Згідно з вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст.1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Виходячи з положень частини 3 статті 1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітті діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялись від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Виходячи з наведеного, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема, й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов' язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів, у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від спадкування. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2019 року у справі № 752/12158/14-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року по справі № 766/810/17, від 11 лютого 2019 року по справі № 756/11676/16-ц. Безпорадний стан спадкодавиці [PERSON] та її потреба у постійному сторонньому догляді підтверджується висновком лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 82 від 05.08.2020 року та довідкою медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ № 407562 від 07.02.2020 року. Також, як зазначалось вище, свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що померла [PERSON] мала психічний розлад, внаслідок чого їй було безстроково встановлено І групу інвалідності, мала потребу у постійному сторонньому нагляді та догляді, отже перебувала у безпорадному стані, а її донька, будучи обізнаною про стан матері та маючи можливість їй допомагати, умисно від цього відмовилась, пославшись на обов`язок держави та не цікавившись, навіть, про те, хто здійснює такий догляд. Звернення до відповідачки за допомогою та її ухилення від такої допомоги підтверджені поясненнями позивачки, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , а також повідомленням директора Комунального закладу «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Новобузької міської ради Миколаївської області» Місів`яйцевої М. З огляду на викладене, доводи позовної заяви про те, що відповідачка має бути усунена від права на спадкування за законом, оскільки за життя спадкодавимці не турбувалася про неї, не підтримувала її матеріально, фактично ухилилась від виконання свого обов`язку, як доньки, щодо її утримання та надання їй допомоги, є обґрунтованими. Враховуючи викладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи, підстави, з якими закон пов`язує можливість усунення відповідача від спадкування щодо майна спадкодавця, знайшли своє підтвердження, за відсутності заперечень відповідачки у формі відзиву на позов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, з відповідачки належить стягнути на користь позивачки сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: approved