Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-08 00:00:00

15 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи це тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2019 року, від якого сторони мають одну неповнолітню дитину. Позивачка вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на життя. Сімейні стосунки припинені в липні 2021 року та більше не поновлювались, оскільки [PERSON] переїхала проживати до своїх батьків у с. Більчин Шепетівського району Хмельницької області. Позивачка наполягає, що подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні просила шлюб розірвати, у останнє судове засідання не з`явилася, звернулась до суду з письмовою заявою, в якій просила справу розглядати без її участі, позов підтримала. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивачки. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги позивачки визнав, не заперечує про розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення позивачки, позицію представника позивачки, прийнявши до уваги позицію відповідача та визнання ним позову, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог та наявності у сторін неповнолітньої дитини. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06 жовтня 2019 року Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області актовим записом № 111, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 06 жовтня 2019 року, копія якого додана до матеріалів справи. Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого додана до матеріалів справи. Позивачка повідомила, що дитина проживає з матір`ю [PERSON] . Проти вказаної обставини відповідач жодних заперечень не подав. Між сторонами спір про місце проживання дітей відсутній, у позовній заяві відсутня вимога щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для вирішення питання про місце проживання дитини. Позивачка вказала, що сімейні стосунки між сторонами припинені липні 2021 року та більше не поновлювались. Відповідач проти вказаної обставини заперечень не подав. Також, судом встановлено, що фактично підстав вважати можливим збереження сім`ї немає, шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують. Намірів на відновлення сімейних стосунків позивачка та відповідач не мають, визнають ту обставину, що вони різні за характером люди з різними поглядами на життя, внаслідок чого між ними склались неприязні відносини. Суд враховує, що відповідно до ч. 1\~ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України\~встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зважаючи на відсутність будь-яких підстав для примирення сторін, що подружжя фактично припинило шлюбні стосунки, враховуючи категоричну позицію позивачки про необхідність розірвання шлюбних відносин, та позицію відповідача про повне визнання позовних вимог, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України\~у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати у вигляді сплаченого [PERSON] при подачі позовної заяви судового збору.

Outcome: approved