Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про розірвання шлюбу із засудженим до позбавлення волі. Зазначає, що її чоловіку [PERSON] вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року в частині призначення покарання скасовано та пизначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають, подальше збереження їх сім`ї неможливе та недоцільне. Просить розірвати шлюб, зареєстрований 15 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 3, між нею та [PERSON] , змінити їй прізвище н аїї дошлюбне - [PERSON] , справу розглядати без її участі. Заявник в судове засідання не з`явилася, але в заяві просить розглядати справу без її участі, просить сплачений нею судовий збір залишити за нею, строк на примирення не надавати, змінити їй прізвище на дошлюбне [PERSON] . Заінтересована особа надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, заяву визнає та проти її задоволення не заперечує. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 3. Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року [PERSON] визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року в частині призначення покарання скасовано та пизначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. Таким чином, суд приходить до висновку, що зареєстрований між сторонами шлюб може бути розірваний за рішенням суду, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити інтересам сторін. Головними мотивами, з яких суд визнав збереження сім`ї неможливим є ініціатива позивача, тобто звернення до суду з заявою про розірвання шлюбу із засудженим до позбавлення волі, та обставини викладені у заяві, а також визнання заінтересованою особою даної заяви з відсутністю заперечень проти задоволення заяви, що виражає його байдужу позицію щодо збереження шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Загальної декларації ООН з прав людини, ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Заявник бажає змінити прізвище на дошлюбне [PERSON] . У зв`язку з тим, що заявник не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, що є його правом, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає.

Outcome: approved