Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-12 00:00:00

Процедура (рух справи): У лютому 2022 року заявниця [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат - Скляров О.І., звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт її спільного проживання однією сім`єю з померлою [INFO] [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 315, 318 ЦПК України ухвалою суду від 07 лютого 2022 року заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі. Позиція заявниці, [PERSON] : Заявлені вимоги заявниця мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . ЇЇ батько [PERSON] був зареєстрований та проживав з 1985 року за адресою: [ADDRESS] , та проживав разом зі своєю цивільною дружиною, тобто її мачухою, - [PERSON] . [INFO] померла її мачуха [PERSON] , яка до дня своєї смерті також проживала по [ADDRESS] . 20.09.2021 року, після смерті своєї мачухи [PERSON] , вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа № 89/2021 після смерті [PERSON] 13.11.2021 року приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Бабенком В.М., винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як заявниця з померлою не є близькими родичами та відсутнє судове рішення щодо встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини. Батько заявниці [PERSON] та [PERSON] проживали разом, як сім`я з 1985 року, після смерті її матері. Разом вели спільне господарство, спільний бюджет, побудували будинок тощо. У 2015 році здоров`я батька погіршилося та виникла необхідність стороннього догляду за ним. Так як її мачуха [PERSON] теж мала поважний вік і не могла доглядати за батьком, заявниця змушена була переїхати до батька та мачухи і жити разом та доглядати за батьком, отже, з 2015 року вона почала проживати разом з батьком та мачухою [PERSON] . Під час проживання, вона обробляла город, доглядала та годувала свійських тварин, фінансово брала участь в утриманні батьків. Після смерті батька, вона продовжила проживати разом з [PERSON] , так як, після смерті батька її стан погіршився, близьких родичів вона не мала, і теж потребувала стороннього догляду. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] надала суду такі докази: - витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі; - довідка 550-06 від 19.08.2021; - довідка 638-05 від 22.09.2021; - довідка про реєстрацію місця проживання особи; - довідка про укладення шлюбу з [PERSON] ; - заява про прийняття спадщини; - копія свого паспорта громадянина України; - постанова нотаріуса; - свідоцтво про народження [PERSON] ; - свідоцтво про право власності; - свідоцтво про розірвання шлюбу [PERSON] ; - свідоцтво про смерть [PERSON] ; - свідоцтво про смерть [PERSON] ; - свідоцтво про укладення шлюбу [PERSON] ; - технічний паспорт. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник заяву підтримали та просили суд її задовольнити. Позиція заінтересованої особи, Великоандрусівська сільська рада Олександрійського району Кіровоградської області: Представник заінтересованої особи до суду не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Письмових пояснень на підтримку або заперечення проти заяви від заінтересованої особи до суду не надходило. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що заявниця [PERSON] дійсно з 2015 року проживала разом зі своїм батьком [PERSON] та мачухою [PERSON] , доглядала за ними та допомагала по господарству. Після смерті батька у 2017 році, [PERSON] продовжила проживати разом з [PERSON] , доглядала за нею, та вони разом вели спільне господарство. Заслухавши пояснення заявниці та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та зміст заяви по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані заявником докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлені судом обставини справи: Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвом про народження, виданим Великоандрусівським ЗАГС Кремгесівського району Кіровоградської області від 26.01.1968 року. Прізвище " [PERSON] "заявницею було змінене на " [PERSON] " при укладенні шлюбу з [PERSON] 12.12.1987 року, що підтверджується Довідкою № 404 від 16.08.2005 року, виданої РАЦС по м. Світловодську Світловодського міськрайонного управління юстиції в Кіровоградській області. Прізвище " [PERSON] " було змінено на " [PERSON] " при укладенні шлюбу з [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого відділом РАЦС Світловодського міськвиконкому Кіровоградської області від 19.08.1995 року. Відповідно до довідки № 638-05 від 22.09.2021 року, виданої Великоандрусівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, батько заявниці - [PERSON] , був зареєстрований та проживав з 1985 року за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті за цією адресою зареєстрована та проживала співмешканка - [PERSON] , що також підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи. З 2015 року заявниця [PERSON] почала проживати разом з батьком та мачухою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , доглядала за ними, вони були пов`язані спільним побутом, та вели спільне господарство. Даний факт підтверджується свідченнями допитаних у судовому засіданні свідків та поясненнями заявниці. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області 22.12.2017 року. Після смерті свого батька, [PERSON] продовжила проживати разом з [PERSON] , так як після смерті батька її стан погіршився, близьких родичів вона не мала, і теж потребувала стороннього догляду. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Світловодським міськрайонним відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 13.04.2021 року. Відповідно до довідки № 550-06 від 19.08.2021 року, виданої Великоандрусівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, померла [PERSON] проживала до дня своєї смерті по [ADDRESS] . Її поховання було здійснено [PERSON] . [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом № [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння та реєстраційним написом БТІ. Після смерті [PERSON] , [INFO] [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою № 199 про прийняття спадщини. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 66497305 від 20.09.2021 року, за її заявою заведена спадкова справа № 89/2021 після смерті [PERSON] 13 листопада 2021 року приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Бабенком В.М., винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як заявниця [PERSON] з померлою не є близькими родичами та відсутнє судове рішення щодо встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини. У лютому 2022 року заявниця [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат - Скляров О.І., звернувся до суду із заявою у якій просить встановити факт її спільного проживання однією сім`єю з померлою [INFO] [PERSON] . Оцінка суду (джерела права): Статтею 293 ЦПК України передбачено, що суд, серед інших, розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив судам, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі N 644/6274/16-ц (провадження N 14-283цс18), та Верховним Судом у постановах: від 21 березня 2019 року у справі N 461/4689/15-ц (провадження N 61-43735св18); від 10 жовтня 2019 року у справі N 520/8495/17 (провадження N 61-7058св19); від 17 жовтня 2019 року у справі N 712/1294/17 (провадження N 61-34351св18); від 09 січня 2020 року у справі N 186/421/17 (провадження N 48280св18); від 09 червня 2021 року у справі N 346/5702/18 (провадження N 61-17111св20). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Висновок суду: Враховуючи викладене та оцінюючи надані заявницею докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, вважає доведеними обставини на які посилається заявник як на підставу своїх вимог про встановлення факту її спільного проживання однією сім'єю з померлою [INFO] [PERSON] , починаючи з 2015 року. Встановлення в судовому порядку даного факту необхідно заявниці для вирішення питання щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а отже, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язано з наступним вирішенням спору про право і встановити його іншим шляхом неможливо. Таким чином, встановлені у судовому засіданні, на підставі належних та допустимих доказів, фактичні обставини справи переконують суд у тому, що заяву [PERSON] слід задовольнити, та судом встановити факт проживання [PERSON] однією сім'єю з померлою [INFO] [PERSON] . У відповідності до ч.7 ст.294 ЦПК України судові витрати понесені заявником на сплату судового збору в сумі 496,20 грн. не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved