Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-11 00:00:00

28 січня 2022 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинений виконавчий напис за № 64083 від 05 жовтня 2020 року про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 16\~543,13 грн. Постановою приватного виконавця Малкової М.В. від 09 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження № 64420246. Постановою приватного виконавця від 26 листопада 2021 року звернуто стягнення на доходи позивача з відрахування коштів на погашення заборгованості за виконавчим написом. Посилаючись на правові висновки Верховного Суду в подібних справах, позивач зазначає, що стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку лише на підставі нотаріально посвідченого договору. У зв`язку з тим, що між позивачем та відповідачем ніколи не укладалися нотаріально посвідчені кредитні договори, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. Крім того, позивач вказує, на те, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не є безспірною. Виконавчий напис нотаріуса вчинений з істотними порушеннями вимог чинного законодавства, а саме: Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, у зв`язку з чи просить задовольнити позов повністю. Ухвалою судді від 31 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі. Також, 31 січня 2022 судом постановлено ухвалу про забезпечення позову. 03 лютого 2022 року позивачем подано клопотання про долучення доказів у справі. Позивач в судове засідання не з`явилась, разом з позовною заявою подала заяву, в якій просить цивільну справу розглянути у судовому засіданні без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Треті особи в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, належним чином. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 24 лютого 2016 року між [PERSON] (Позичальник), Публічним акціонерним товариством «Платинум банк» (Банк) та ПрАТ «Ренесанс Життя» (Страховик) укладено Кредитний договір зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу № 1420/4191BCLKB36K1, на підставі якого позичальнику надано позивачу кредитні кошти у сумі 11\~315,20 грн /а.с.32-33/. Згідно з рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2017 року та з ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2018 року, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » /а.с.11, 12/. 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 64083, яким звернено стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором № 1420/4191BCLKB36K1 від 24 лютого 2016 року, укладеним з ПАТ «Платинум Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 148К від 23 березня 2018 року є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 14/05/2020-ФА від 14 травня 2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість за Кредитним договором № 1420/4191BCLKB36K1 від 24 лютого 2016 року на загальну суму 16\~543,13 грн /а.с.34, зворотній бік/. 09 лютого 2021 року постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. відкрито виконавче провадження № 64420246 про примусове виконання виконавчого напису № 64083, виданого 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. /а.с.13/, а 26 листопада 2021 року постановою звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] /а.с.14/. Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20 червня 2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року відмовлено. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29 листопада 2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: - оригінал нотаріально посвідченої угоди; - документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, кредитний договір не було нотаріально посвідчено, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса. Також відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 вересня 2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), оскільки оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оскільки нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved