Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

21.12.2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на неможливість збереження сім`ї. Ухвалою суду від 31.01.2022 року за клопотанням відповідача подружжю [PERSON] та [PERSON] призначено строк для примирення два місяці. Зупинено провадження по цивільній справі за позовом до 31.03.2022 року. В судове засідання 31.03.2022 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відповідач звернувся заявою про відкладення розгляду справи, посилаючись на неможливість бути присутнім у судовому засіданні, розгляд справи відкладено за клопотанням позивача на 2.05.2022 року. 02.05.2022 року позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю та за відсутністю позивача, позовні вимоги підтримав, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи для вирішення питання про примирення та режиму користування майном, що є спільною сумісною власністю подружжя. У відповідності до ч.3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи наявність в матеріалах провадження заяви позивача щодо розгляду справи у його відсутність та повторність неявки відповідача до судового засідання, суд вирішив справу у відсутність сторін. Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 344. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей : доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони мешкають окремо через те, що в родині відсутнє взаєморозуміння у вирішенні життєво важливих питань, різноманітних поглядів на сімейне життя, втрачені почуття любові і поваги, примирення між подружжям не можливо, заходи щодо примирення позитивного результату не надали, збереження родини неможливе, позивач своєї позиції стосовно розірвання шлюбу та ставлення до відповідача не змінила, бажання зберегти сім`ю та продовжувати шлюбні стосунки не має. У відповідності до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.3 ст. 106 СК України шлюб розривається незалежно від наявності між подружжям майнового спору, тому доводи відповідача щодо наявності не вирішення питань відносно спільного майна , як підставу заперечення позову, суд не приймає. Крім того, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111 СК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком». Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 листопада 2019 року по справі № 264/3830/18 (провадження 61-47411св18). Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час судового провадження судом вживалися заходи щодо примирення подружжя, строк для примирення був наданий судом саме за клопотанням відповідача, натомість, відповідачем не надано суду доказів щодо здійснення заходів для такого примирення з його боку взагалі та не доведена можливість збереження родини на теперішній час За таких обставин, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), а також ті обставини, що сторонами не доведено можливість збереження родини, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved