Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-09 00:00:00

Представник позивача - адвокат Курілович С.О.звернувся до суду із позовом про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку та відповідної частини надвірних господарсько-побутових будівель і споруд в порядку спадкування за законом. В обґрунтування поданого позову зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. До складу спадщини увійшли грошовий вклад в Ощадному банку та 1/3 частина житлового будинку [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не склав, відповідно спадкування належного йому майна відбувається за нормами чинного на той час законодавства. Позивачка є онукою померлого, на підтвердження чого представником надані відповідні докази. Інші спадкоємці, які могли б бути спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , померли до відкриття спадщини. З урахуванням наведеного позивачка є спадкоємцем першої черги за законом в порядку представництва майна свого діда [PERSON] . Після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини [PERSON] звернулась до Чигиринської держаної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з чим на її ім`я було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.06.2002 на належні померлому грошові вклади. У лютому 2022 року вона знову звернулась до Чигиринської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва пр. право на спадщину на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] , яка належала померлому на праві власності. Натомість за результатами розгляду такого звернення нотаріусом винесена постанова про нотаріальну відмову, оскільки у позивачки були відсутні правовстановлюючі документи на дане майно. Крім того, нотаріус вказала на розбіжності у написанні прізвища спадкодавця і спадкоємця. Вирішити вказаний спір позасудовим шляхом неможливо, тому просить суд визнати в порядку спадкування за законом за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарсько-побутових будівель і споруд в порядку спадкування за законом. Ухвалою судді від 16.02.2022 провадження у справі викрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 16.03.2022 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду, витребувана копія спадкової справи. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Курілович С.О. позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити. Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, суду надав заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Спірні правовідносини є правовідносинами з приводу спадкування, враховуючи час їх виникнення до них застосовуються норми Цивільного кодексу Української РСР (1963 року). Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. На підставі ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. На підставі ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК України). На підставі ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР). Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть, актовий запис № 96. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті могли бути син [PERSON] та дружина [PERSON] , які померли до моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Зокрема [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] . У свою чергу позивач по справі [PERSON] була єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , оскільки є онукою спадкодавця я на час відкриття спадщини її батько помер. Наведені факти та обставини серед іншого також підтверджені свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 12.06.2002 в.о. державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори Зуєвою Н.В., зареєстрованим в реєстрі за № 282/02, відповідно до якого посвідчено, що спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] , є його внучка [PERSON] . Вказане свідоцтво видане на належні померлому грошові вклади. Оформити право на спадщину на належну померлому 1/3 частину домоволодіння із відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] , позивач не має можливості, оскільки у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документи, а також наявні розбіжності у написанні прізвищ. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною 2 ст. 16 ЦК України регламентовано, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зі змісту статті 328 Цивільного кодексу України вбачається, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З наданого суду листа КП ЧООБТІ вбачається, що співвласниками спірного домоволодіння є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 25.03.1955. Вказане свідоцтво видане на підставі рішення № 11 виконкому Чигиринської міської ради народних депутатів від 22.03.1955, зареєстровано у КП ЧООБТІ, що підтверджено відміткою у журналі реєстрації домоволодіння та довідкою № 109/0 від 31.08.2021, та довідкою про зміну назви вулиці та нумерації будинків, виданою Виконавчий комітетом Чигиринської міської ради 31.08.2021. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач, як спадкоємець після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] , отримала у спадщину та набула право на належне померлому на час відкриття спадщини майно, у тому числі 1/3 частину домоволодіння, натомість не має можливості зареєструвати право власності на успадковану частину майна. Наявність розбіжностей у написанні прізвищ обумовлена змінами у правописі при перекладі прізвища з російської на українську мову, тому не може бути перешкодою для оформлення спадкових прав позивачки. Крім того, наявність родинних стосунків та факту прийняття спадщини вже були предметом оцінки, проведеної нотаріусом під час видачі свідоцтва про право на спадщину на частину успадкованого [PERSON] майна після смерті діда. За таких обставин позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved