Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] на неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що має спільних дітей з відповідачем [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . 14.01.2020 вона з відповідачем розірвала шлюб. Після розлучення [PERSON] жодного разу не виявив бажання відвідати синів, провести з ними час. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на травень 2020 року борг відповідача по аліментам на утримання синів становить 2373,48 грн. Діти проживають разом із матір`ю та знаходяться на її утриманні. Батько не приймає жодної участі у вихованні своїх дітей. Не цікавиться навчанням свого сина [PERSON] , не відвідав жодних батьківських зборів, жодних виховних заходів, які проводилися в школі. [PERSON] не цікавиться і здоров`ям жодного з синів, на огляд до лікарів діти завжди приходили у супроводі матері. Також у Дарницькому районному суді м. Києва розглядається кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON] за ст. 126-1 КК України за фактом вчинення домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення фізичного та психологічного насильства щодо колишнього подружжя. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП. [PERSON] систематично вчиняє фізичне, психологічне насильство по відношенню до [PERSON] , що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення її якості життя. Вважає, що такими своїми діями відповідач завдає моральної та психологічної травми і своїм дітям. До неї надходять від відповідача смс-повідомлення з погрозами. Позивач вважає, що наявні підстави боятися за своє життя і життя дітей. [PERSON] не виконує жодного з покладених законом на батьків обов`язків по відношенню до своїх дітей, не допомагає матеріально, не проявляє заінтересованості в подальшій долі синів, не цікавиться станом здоров`я, не турбується про фізичний і духовний розвиток синів. У судове засідання [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, у попередніх судових засіданнях позовні вимоги просили задовольнити та позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його синів [PERSON] і [PERSON] . Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з`явився, утримується в ДУ «Київський слідчий ізолятор». Відзив на позовну заяву не подав. Представник Служби у справах дітей ВК Тетіївської міської ради у судове засідання не з`явився, подавши заяву про слухання справи без його участі. Щодо ухвалення рішення поклався на розсуд суду. Суд вважає, що неявка сторін і їх представників не є перешкодою для розгляду справи, оскільки останні використали своє право на надання суду своїх пояснень і інших доказів, а тому розглядає справу за відсутності учасників, які не з`явилися, на підставі наявних у справі документів і з урахуванням раніше наданих пояснень. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Врахувавши думку сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. На обґрунтування заявлених вимог, позивачем надано наступні докази: - копія паспорта, картки платника податків [PERSON] ; - свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до яких, відповідач у справі [PERSON] , являється їх батьком; - акт обстеження умов проживання [PERSON] , складеного 12.12.2019 депутатом міської ради, секретарем міської ради та свідком, де зазначено місце проживання [PERSON] та її дітей. Батько разом із ними не проживає, участі у вихованні дітей не приймає; - довідка ВК Тетіївської міської ради № 4690 від 26.11.2019, про склад сім`ї, що проживає по [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; - повідомлення ДНЗ № 620 № 15 від 19.05.2020, де зазначено характеризуючі дані вихованця [PERSON] . Також вказано, що батько [PERSON] у закладі не відвідує свого сина; - рішення Тетіївського районного суду Київської області від 14.01.2020, яким розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; - рішення Тетіївського районного суду Київської області від 21.02.2020, відповідно до якого, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; - довідка КНП «Центр ПМСД № 1 Дарницького району м. Києва» від 04.03.2020 щодо фізичного стану здоров`я дітей [PERSON] та [PERSON] та в якій указано, що на огляд лікарів діти приходили у супроводі матері; - копія обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] за ст. 126-1 КК України; - довідка - розрахунок заборгованості по аліментам Городищенського РВ ДВС № 5298 від 04.05.2020, відповідно до якої [PERSON] за період із 28.11.2019 по квітень 2020 року було сплачено грошові коти у сумі 12000 грн. 00 коп., станом на 01.05.2020 заборгованість по аліментам становить 2373 грн. 48 коп. Виплата [PERSON] була здійснена у березні 2020 року - 2000 грн., у квітні 2020 року - 10000 грн.; - довідка - розрахунок заборгованості по аліментам Городищенського РВ ДВС № 173 від 08.02.2021, відповідно до якої розмір заборгованості [PERSON] щодо сплати аліментів, за період із 28.11.2019 по 03.12.2020 року, станом на 03.12.2020 становить 16976 грн. 32 коп.; - довідка - розрахунок заборгованості по аліментам Городищенського РВ ДВС № 28 від 21.01.2021, відповідно до якої розмір заборгованості [PERSON] щодо сплати аліментів, станом на 01.01.2021 становить 5366 грн. 16 коп.; - довідка Городищенського РВ ДВС № 16 від 24.03.2021, відповідно до якої [PERSON] отримала від [PERSON] у липні 2020 - 3000 грн., у серпні 2020 - 3000 грн., з вересня 2020 року по лютий 2021 року - 0 грн. Відповідно до ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто здійснювати батьківські права, які не можуть суперечити інтересам дитини. Статтею 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Пунктом 18 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до витягу з протоколу № 4 засідання комісії з питань захисту прав дитини ВК Тетіївської міської ради від 23.07.2020, служба у справах дітей та сім`ї ВК Тетіївської міської ради не може скласти проект висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , оскільки відсутні документи, які підтверджують (спростовують) ухилення батька від виконання батьківських обов`язків. На переконання суду позивач мала б насамперед звернутися до служби у справах дітей і останні зобов`язані були б провести профілактичну та роз`яснювальну роботу тощо з батьком дитини, з метою реалізації прав дитини. Однак позивач не вчинила жодних дій на реалізацію таких прав дитини. Під час отримання пояснень від позивача в судовому засіданні, у суду склалася думка, що позивач намагається помститися відповідачеві за свої особисті образи, а також задоволити свої особисті інтереси, зокрема вивіз дітей за кордон у супереч бажанню батька дітей. Повідомлення ДНЗ про те, що батько до закладу не з`являється та довідка медичного закладу про те, що дитина приходить у супроводі матері, не свідчать про те, що батько не піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, моральний і духовний розвиток. Наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів чи відкрите кримінальне провадження, можуть мати значення для вирішення питання про позбавлення батька батьківських прав у сукупності з доведеністю інших фактів про невиконання батьком своїх обов`язків щодо виховання своїх синів, однак вказаних обставин не достатньо для задоволення позову. При цьому суд також звертає увагу на те, що відповідач утримується в слідчому ізоляторі, а тому не має фізичної змоги сплачувати аліменти у визначеному судовим рішенням розмірі. Щодо кримінального провадження, то за обвинувальним актом відповідач обвинувачується у вчиненні домашнього насильства щодо позивача, а не щодо спільних дітей, тому ця обставина не є визначальною при вирішенні питання про позбавлення відповідача батьківських прав. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed