Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-05 00:00:00

16 лютого 2022 року позивач, [PERSON] , звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що з 21 липня 2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. У 2011 році сторони припинили спільно вести господарство і відновлювати шлюбні стосунки позивач не бажає, у зв`язку із чим прохає розірвати шлюб. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 березня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 травня 2022 року постановлено ухвалити заочне рішення. Позивач, [PERSON] , а також його представник, адвокат Галушко С. С, будучи завчасно, належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак останній подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Позов прохав задовольнити. Відповідач, [PERSON] , будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлено, що 21 липня 2007 року у Дашківській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 3. Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони в 2011 році припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх позивач не має наміру. В зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач до суду не з`явилась, суд вважає, що після розірвання шлюбу її необхідно надалі іменувати прізвищем [PERSON] .

Outcome: approved