Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

позивач звернувся із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21.10.2020 року у справі №465/7668/19, було скасовано судовий наказ про стягнення заборгованості з відповідачів. Відповідачі є споживачами природного газу за місцем проживання, який надається позивачем. ТОВ «Львівгаз збут» виконало свої зобов`язання та надало споживачам послуги, однак споживачі не виконали взятих на себе зобов`язань та повністю не оплачували вартість спожитого газу. Заборгованість за спожитий природний газ за адресою [ADDRESS] станом на 01.06.2021 року становить 23\~126,63 грн. Крім того, у зв`язку з невиконанням зобов`язання позивач просить стягнути з відповідачів окрім основної суми заборгованості: 4\~902,85 грн. інфляційних витрат та 2\~024,37 грн. 3% річних. Враховуючи наведене вище, просить задовольнити позов. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 22.09.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачкою, у свою чергу, 19.11.2021 року подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначається, що позов є безпідставним та необґрунтованим. 21.10.2020 року Франківським районним судом м. Львова скасовано судовий наказ у справі №465/7668/19. На день подачі заяви про видачу вказаного судового наказу про стягнення боргу, сума заборгованості становила 6\~560,08 грн. Натомість, у розрахунку, доданому до позовної заяви, позивач вказує на суму боргу у розмірі 23\~126,63 грн. станом на серпень 2018 року. Таким чином, наявні суттєві розбіжності у матеріалах справи. 16.12.2019 року Регіональною газовою компанією «Львівгаз» було складено акт про розпломбування та демонтаж засобу вимірювальної техніки, у відповідності до якого засіб вимірювальної техніки №540942, 2003 року випуску розпломбовано та знято. Згідно до даного акту 16.12.2019 року встановлено заглушку, котра опломбована пломбою №R 27057401. Показник засобу обліку на момент роз пломбування та демонтажу газового лічильника становив 54\~882,02 м. куб. Станом на 16.12.2019 року газопостачання за особовим рахунком [NUMBER] не відновлювалось. Існує значна розбіжність між актом про припинення газопостачання від 01.10.2019 року та актом про демонтаж лічильника від 16.12.2019 року, а саме 2\~951,02 м. куб., однак результат аналізу матеріалів справи свідчить, що вказаний об`єм газу був зазначений за середніми показниками споживання газу за 14 місяців попереднього періоду (з листопада 2018 року по грудень 2019 року включно згідно довідки про фінансовий стан). Однак, згідно зазначених актів обсяг газу 2\~951,02 м. куб. використаний саме в період, коли лічильник був опломбований. У вказаній квартирі постійно проживали та користувались послугами мати відповідачки [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] . Враховуючи вищевказані обставини, відповідачка просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник позивача 22.11.2021 року подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву. Стверджується, що твердження [PERSON] про те, що вона не є споживачем послуг газопостачання наданих ТОВ «Львівгаз збут» та не користувалась газом не відповідають фактичним обставинам. У Акті про розпломбування та демонтаж засобу вимірювальної техніки на повірку від 16.12.2019 року у графі споживач вказано саме [PERSON] . Підписано вказаний акт також відповідачкою Крім того, особовий рахунок № [NUMBER] також відкрито на Чувахо ОМ. Крім того, [PERSON] споживала природній газ за вищевказаною адресою та частково проводила оплату за такий (зокрема: у жовтні 2020 року 2000 грн., грудні 2020 року 1000 грн., січні 2021 року 1000грн.), визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обов`язків, що з них випливають. Зазначені обставини також підтверджуються самою [PERSON] у поданому нею відзиві. Також стверджується, що [PERSON] є співвласником квартири за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності. Непроживання особи у квартирі, яка належить їй на праві власності не звільняє особу від обов`язку нести витрати оплати житлово-комунальних послуг. Зазначається, що ТОВ «Львівгаз збут» здійснювало нарахування оплати відповідачам за спожитий природній газ на основі відомостей, наданих оператором ГРМ. ТОВ «Львівгаз збут» є лише постачальником природного газу та отримує всі дані щодо об`ємів споживання природного газу побутовим споживачем від оператора ГРМ. Відтак нарахування плат за спожитий газ проводиться відповідно до закону на підставі відомостей, наданих оператором ГРМ, тому є правомірними. Враховуючи вищевказані обставини, позовні вимоги ТОВ «Львівгаз збут» про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Просить задовольнити позовні вимоги та поновити пропущений строк подання до суду відповіді на відзив. Представником позивача 29.11.2021 року подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог. Зазначається, що під час розрахунку заборгованості відповідача, позивачем помилково було нараховано неправильну суму основного боргу в період з серпня 2018 року та відповідно, ціну позову. Здійснивши уточнюючий розрахунок заборгованості, зазначивши суму боргу з серпня 2018 оку 7\~389,47 грн. по червень 2021 року 23\~126,63 грн. та відповідно нарахувати інфляційні втрати та 3% річних, ціна позову становить 28\~044,38 грн. У зв`язку з наведеними обставинами, просить суд зменшити розмір позовних вимог та вважати їх наступними: просить суд стягнути з відповідачів 28\~044,38 грн. основного боргу, 3\~428,85 грн. інфляційних витрат та 1\~488,90 грн. 3 % річних. Крім того, просить стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 2\~270 грн. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити уточнену позовну заяву повністю, виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що ухвалою Франківського районного суду м.Львова 21.10.2020 року у справі №465/7668/19 скасовано судовий наказ за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь заявника солідарно 8510,73 грн. заборгованості, за житлово-комунальні послуги та 192,10 грн. судового збору. Відповідно до ч.2 ст.166\~ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Як вбачається із наявної в матеріалах справи довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відтак відповідачі є споживачами природного газу за місцем свого проживання та використовують для побутових потреб газ, який надається ТОВ «Львівгаз збут». Правовідносини між ТОВ «Львівгаз збут» та споживачами регулювались спеціальною нормою права «Правилами надання населенню послуг з газопостачання», затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 09\~грудня 1999\~року №2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2004р. №476) надалі Правила. Даними Правилами чітко передбачено права та обов`язки сторін. Відповідно до вимог зазначених Правил, ТОВ «Львівгаз збут» зобов`язаний надавати споживачу послуги з газопостачання до його квартири, а споживач несе обов`язок по своєчасній оплаті вартості спожитого природного газу. З 27.11.2015 року відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015р. за №1382/27827 (надалі Правила постачання). Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2500 від 30.09.2015 р. затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. У пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України\~«При житлово\~-\~комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідно до ч.1 п.17 Правил плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності до положень п.29 Правил, споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. В розділі ІІІ Правил постачання зазначено, що договір постачання природного газу споживачу розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Крім того, відповідно до абз.2, п.4 Розділу III Правил фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу споживачем. ТОВ "Львівгаз збут" є постачальником із спеціальними обов`язками відповідно до Постанови КМУ від 22 березня 2017 р. №187. Факт сплати споживача за поставлений природній газ а також фактичне споживання ним природного газу підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по абоненту (фінансовим станом абонента). Згідно п.11 розділу ІІІ Правил постачання, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за вільними цінами, крім ціни постачальника зі спеціальними обов`язками, яка встановлюється відповідно до законодавства. Відповідно до п.14 розділу ІІІ Правил постачання розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачам є календарний місяць. Як вбачається зі змісту позовної та уточненої заяви, відповідачі не зверталась до позивача із заявами про припинення подачі газу, а фактично користувалась послугами з газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав і обов`язків, що з них випливають. Окрім цього, оскільки обов`язок споживача житлово-комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2016 року по справі №461/14555/14-ц. Пунктом 1 частини першої статті 20\~Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20\~цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13. Крім того, п.1 ч.1 ст.20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20\~цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Пунктом 10 ч.3 ст.20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Разом із тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Закріплена в п.10 ч.3 ст.20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника, відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. ТОВ «Львівгаз збут» виконало свої зобов`язання та надало споживачу послуги, однак споживач не виконала взятих на себе зобов`язань та не оплачувала повністю вартість спожитого газу, а тому, у відповідачів виникла заборгованість у сумі з серпня 2018 року 7\~389, 47 (основний борг) по червень 2021 року 23\~126, 63 грн., в сумі становить 28\~044, 38 грн., інфляційні витрати 4\~902,85 грн. та 3% річних 2\~024,37 грн. В загальній сумі становить 30\~053 (тридцять тисяч п`ятдесят три гривні) грн. 85 коп. В свою чергу наведені відповідачами позиція у відзиві на позовну заяву не спростовують вимог позивача. За змістом статті 629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 901, частини першої статті 903\~ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з цього, відповідач повинен виконувати обов`язок по оплаті наданих протягом кожного місяця послуг з газопостачання не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим, про що зазначено у п.17 Правил постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП) від 30.09.2015 року №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за №1382/27827. Враховуючи зазначене, суд погоджується з обґрунтованістю доводів позивача про необхідність задоволення позову з урахуванням уточненої позовної заяви у повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за послуги з газопостачання у сумі 30\~053 (тридцять тисяч п`ятдесят три гривні) грн. 85 коп., що включає в себе основний борг, інфляційні втрати та 3 % річних, за період з серпня 2018 року по червень 2021 року. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved