Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовною заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач зазначає, що є спадкоємцем першої черги після померлого сина - [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить: 1/5 частина квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17 червня 1998 року, яке видано житлово-комунальним відділом автомобільного заводу. Вказувала про те, що звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Полежаєва Олега Євгеновича із заявою про прийняття спадщини, котрий постановою від 23 листопада 2021 року № 04/01-16 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона пропустила шестимісячний строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не надала доказів того що на момент смерті проживала разом зі спадкодавцем. Ухвалою суду від 31 січня 2022 року було відкрито провадження у справі, постановлено розглянути справу у порядку загального позовного провадження (а.с. 25). Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористались. Ухвалою суду від 23 березня 2022 року визнано підготовку справи до розгляду закінченою, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом сторін (а.с. 44). Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, про що надала відповідну заяву (а.с. 32). 18.02.2022 року до суду від представника відповідача Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Костик А.О. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача (а.с. 30). 22.02.2022 року від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надійшли заяви про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності (а.с. 33-40). Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане 15 березня 2012 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Родинні відносини між позивачем та [PERSON] , а саме, що позивач є матірю [PERSON] постає зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 01 квітня 1991 року Автозаводським районним відділом ЗАГС міста Кременчука (а.с.6, 8). Після смерті сина позивача залишилося спадкове майно, до складу якого входить: 1/5 частина квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17 червня 1998 року, яке видано житлово-комунальним відділом автомобільного заводу. Іншими співвласниками квартири є позивач [PERSON] та відповідачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у кожного по 1/5 частині (а.с. 7). Позивач зазначає, що [PERSON] був знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 27.12.2011 року та був зареєстрований в [ADDRESS] по день смерті. 23 листопада 2021 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Полежаєва Олега Євгеновича із заявою про прийняття спадщини після померлого сина [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Полежаєвим О.Є. від 23 листопада 2021 року № 04/01-16 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона пропустила шестимісячний строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с. 13). Статтею 15\~ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 ЦПК України, відповідно до ст. 80 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] навчався у Філії «Кременчуцький інститут ВНЗ «Університет імені Альфреда Нобеля» з 01 вересня 2008 року по 15 березня 2012 року на денному відділенні за спеціальністю «Економіка підприємства», що підтверджується довідкою виданою 29 листопада 2021 року № 087-ДУ виданої Філією «Кременчуцький інститут ВНЗ «Університет імені Альфреда Нобеля» (а.с. 12). Як зазначає позивач у позові та не заперечується відповідачами у зв`язку із навчанням на денному відділенні, [PERSON] фактично проживав за адресою: [ADDRESS] по день смерті. Факт проживання [PERSON] на момент смерті за даною адресою також підтверджується актом № 96 від 29 листопада 2021 року виданим ТОВ «Житлорембудсервіс» (а.с. 11). Відповідно до положень ст.\~1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1 ст.\~1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст.\~1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Тому, необхідно встановити факт, постійного проживання на час відкриття спадщини [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , з 27 грудня 2011 року по день його смерті - [INFO] за адресою: [ADDRESS] Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що позивач не ставила вимогу та не наполягала на стягненні з відповідачів на її користь коштів у повернення сплаченого судового збору.

Outcome: approved