Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача на свою користь 102 846, 72 грн. матеріальну шкоду та суму сплаченого судового збору у розмірі 2102 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03 січня 2019 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Брокбізнес» укладено електронний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/111070510, за яким застраховано автомобіль марки «BMW», д.н.з. [NUMBER] . 17 квітня 2019 року в період дії полісу в місті Києві, по вул. Лєбєдеєва-Кумача, 5 мала місце дорожньо-транспортна пригода, а саме наїзд автомобіля «BMW», д.н.з. [NUMBER] на припарковані транспортні засоби: «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] (власник- [PERSON] ); «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] (власник- [PERSON] ); «Mercedes», д.н.з. [NUMBER] (власник - [PERSON] ) та «Toyota» д.н.з. [NUMBER] (власник- [PERSON] ). Відповідно до постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2019 року, ДТП сталась внаслідок порушення [PERSON] ПДР України. Тобто, винним в скоєнні ДТП є відповідач. Після вищезазначеної ДТП потерпілі власники пошкоджених транспортних засобів звернулися до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за подією, яка мала місце 17 квітня 2019 року із участю забезпеченого транспортного засобу. Оскільки даний випадок є страховим, за договором страхування вищевказана заява була прийнята та були здійснені дії по встановленню всіх обставин події, визначенню розміру збитку та виплаті страхового відшкодування. Позивач на підставі зібраних документів по справі, враховуючи умови страхування здійснив виплату страхового відшкодування на користь власників пошкоджених транспортних засобів, в загальному розмірі 102864,72 грн. Цей факт підтверджується страховими актами № 78792/1, №78792/2 та платіжними дорученнями №13876, № 17079. Звертаючись до суду із даним позовом про відшкодування шкоди, позивач посилався на те, що до відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. «а» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На підставі вищевикладеного просить задовольнити позов. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2020 року цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва за підсудністю. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. На адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви, який направлявся відповідачці, з відміткою поштового відділення про повернення за закінченням терміну зберігання. Крім того, відповідач повідомлявся, про розгляд справи шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно зі ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. Станом на день ухвалення рішення у справі відповідач своїм правом не скористався, відзив на позову заяву не подав. Відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів. Статтею 14 ЦПК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що електронним полісом №111070510 страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застраховано автомобіль марки «BMW», державний номерний знак [NUMBER] у ПрАТ «СК «Брокбізнес», строк дії полісу з 04 січня 2019 року по 03 січня 2020 року.(а.с.4) З постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2019 встановлено, що [PERSON],14 квітня 2019 року о 04 год. 55 хв. в м. Києві по вул. Лебедєва Кумача, 5 керував транспортним засобом ВМW 318, н.з. [NUMBER] з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога, згідно медичного огляду №003872 водій керував автомобілем у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9А ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №373208 від 29.05.2019 року, [PERSON], 17.квітня 2019 року о 04 год. 55 хв. в м. Києві по вул. Лебедєва Кумача, 5, керуючи транспортним засобом ВМW 318, н.з. [NUMBER] не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечного бокового інтервалу під час об`їзду транспортного засобу Volkswagen T4, д.н.з. [NUMBER] , припаркованого на узбіччі дороги скоїв на нього наїзд, після чого не впорався з керуванням і здійснив наїзд на припарковані транспортні засоби Mitsubishi Pajero, д.н.з. [NUMBER] , Mercedes-Benz ML 350, д.н.з. [NUMBER] , Toyota Venza, д.н.з. [NUMBER] , чим порушив вимоги п. 12.1; 13.3 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками та травмовані [PERSON] та водій ВМW 318, н.з. [NUMBER] (а.с.22). Даною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених статтями 124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрито провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладання адміністративного стягнення. (а.с.22). Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власники пошкоджених автомобілів звернулися до ПрАТ «СК «Брокбізнес» із заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «Брокбізнес», визнали ДТП страховою подією і сплатили страхове відшкодування власнику транспортного засобу Volkswagen T4, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] в розмірі 72818,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 13876 від 01 липня 2019 року, розмір витрат враховуючи звіт авто товарознавчого дослідження №336-2019, а також погоджену суму до виплати потерпілим( 5-12). Власнику транспортного засобу Mitsubishi Pajero, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 30046,72 грн. що підтверджується платіжним дорученням № 17079 від 03 жовтня 2019 року, розмір витрат враховуючи звіт авто товарознавчого дослідження №463-2019, а також погоджену суму до виплати потерпілим (13-19). Відповідно до частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода заподіяна майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За нормою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Відповідно до п. «а» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. В пунктах 5 та 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої, джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В свою чергу, доводи позивача підтверджені належними та допустимими, в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПК України, доказами. В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved