Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-10 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із садового будинку з надвірними будівлями і спорудами, а також гаражу, що за адресою: [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем на цю спадщину є позивач, який з метою оформлення своїх прав на вказане майно звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Галян Г.М. Однак, нотаріус своєю постановою від 02.03.2021 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності померлого на спадкове майно. 29.03.2021 року Коломийський міськрайонним судом Івано-Франківської області ухвалено рішення, яким визнано за позивачем право власності на вищевказаний садовий будинок. Після набрання цим судовим рішенням законної сили, а саме 29.07.2021 року позивач звернувся до Управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради для реєстрації права власності на спадкове майно. Однак державним реєстратором йому відмовлено з тієї підстави, що подані позивачем документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, а саме: судовим рішенням не визнано за ним право власності на гараж, відповідно до поданого технічного паспорта. Тому позивач просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на вказаний гараж. Позивач в судове засідання не з`явився, 12.04.2022 року подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати без його участі (а.с.30). Відповідач в судове засідання не з`явилася, 12.04.2022 року подала до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 31). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи і оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в м.Коломия Івано-Франківської області (а.с. 7). Згідно з даними довідки, виданої головою садового товариства «Локомотив» [PERSON] , садовий будинок [ADDRESS] належав померлому [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до копії технічного паспорту на садовий (дачний) будинок, виготовленого Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 23.11.2020 року, нерухоме майно складається із: садового будинку - літера «А», загальною площею 46,3 кв.м., основною площею 11,1 кв.м.; гаражу -"Б"; питної колонки - «№1»; огорожі - «№2»; вимощення -«І». Садовий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами споруджено у 1991 році (а.с.12-14). Згідно з даними виписки з інвентаризаційних матеріалів, виданої вказаним підприємством 20.11.2020 року за № 67637, право власності на вказане майно не зареєстровано (а.с. 15). Судом встановлено, що з метою оформлення спадщини за законом після смерті свого батька позивач звернувся з відповідною заявою до вищевказаної приватного нотаріуса, яка відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендувала звернутися до суду, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності померлого на спадкове майно (а.с. 19). Судом також встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.03.2021 року, яке набрало законної сили, за позивачем визнано в порядку спадкування право власності на вищевказаний садовий будинок (а.с. 20). 29.07.2021 року позивач звернувся до Управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради для реєстрації права власності на спадкове майно. Рішенням від 03.08.2021 року № 59638290 державним реєстратором відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень з тієї підстави, що подані позивачем документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, а саме зазначеним судовим рішенням не визнано за позивачем право власності на гараж, зазначений у поданому технічному паспорті (а.с.22). Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є його син, тобто позивач, який згідно з даними матеріалів спадкової справи № 38/2020, які надані вказаною приватним нотаріусом 27.04.2022 року за № 28/01-16, прийняв спадщину, звернувшись з відповідною заявою до вказаної нотаріуса 15.12.2020 року (а.с.44). Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в порядку спадкування за позивачем як за єдиним спадкоємцем за законом, який прийняла спадщину, права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна, який є приналежністю до зазначеного садового будинку (головної речі), право власності на який вже визнано за позивачем вищевказаним судовим рішенням від 29.03.2021 року, яке набрало законної сили. При цьому слід врахувати положення ст.186 ЦК України, згідно з якими річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст. 186, 346, 392, 1261, 1296 ЦК України, ст.ст. 206, 263-265, 268, 273, 293, 294, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved