Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

05.01.2022 р. до Святошинського районного суд м. Києва надійшов зазначений позов. Предметом позову є стягнення заборгованості в розмірі 104 828,22 грн. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 08.04.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди майна з правом викупу №1144200408011, за умовами якого позивач зобов`язався передати у строкове платне володіння та користування майно, а саме: телефон Smart/tel Samsung Galaxy A70 6/128GB Blue (SM-A705FZBUSEK) , вартістю 47016,00 грн., з наступним переходом права власності відповідачу, а відповідач зобов`язувався прийняти у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, та сплачувати орендну плату. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Однак, відповідач, всупереч умовам договору, орендну плату не сплачував, внаслідок чого станом на 29.12.2021р. утворилася заборгованість в розмірі 104828,22 грн. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди майна з правом викупу №1144200408011 від 08/04/2020 року у розмірі 104828,22 грн. та витрати зі сплати судового збору. Ухвалою суду від 10.01.2022 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (а.с.30-31). Сторонам направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, а останньому, крім цього, позовна заява з додатками, однак, конверт був повернутий до суду не врученим з відміткою "Укрпошти" за закінченням терміну зберігання (а.с.34). Відповідач заяву із запереченням про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі рішення у відповідності до вимог п. 5 ст. 279 ЦПК України та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, 08.04.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди майна з правом викупу № 1144200408011, за умовами якого позивач зобов`язався передати у строкове платне володіння та користування майно, а саме: телефон Smart/tel Samsung Galaxy A70 6/128GB Blue (SM-A705FZBUSEK), вартістю 47016,00 грн., з наступним переходом права власності відповідачу (а.с.5-12). Відповідно до пункту 3 договору передача об`єкта оренди здійснюється протягом п`яти робочих днів з дати укладення договору, за товарно-транспортною накладною оператора поштового зв`язку. Сплата орендної плати у розмірі 1959,00 грн. повинна здійснюватися згідно графіку платежів погодженого сторонами 08-го числа кожного календарного місяця, а строк договору оренди складає 24 місяців, де днем внесення останнього платежу є 08.04..2022 року. За змістом пункту 8.4 договору за прострочення орендних платежів орендар зобов`язується сплачувати на користь орендодавця штраф у сумі 75,00 грн за кожен факт прострочення оплати орендних платежів, а також пеню в розмірі 3 % від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення, але не більше 50% від загальної суми оренди за цим договором. Відповідно до акту приймання - передачі товару від 08.04.2020 року №1144200408011, відповідач отримав об`єкт оренди, що засвідчено особистим підписом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 29.12 2021 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 104828,22 грн., яка складається із заборгованості за орендними платежами у розмірі 28452,60 грн. та заборгованості по нарахованих штрафах і пені у розмірі 15133,32 грн. та суми штрафу за розірвання договору - 1422,30 грн. (а.с.13-17). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За змістом статей 12, 16, 20, 43 ЦК України особа здійснює свої цивільні права, в тому числі право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права, на власний розсуд. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 319, 321 ЦПК України визначено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі статтею 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Статтею 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, що узгоджується з нормою статті 764 ЦК України. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що відповідач (позичальник) свої зобов`язання за договором оренди майна з правом викупу не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість по сплаті орендних платежів. Будь-яких доказів на спростування наданого Позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання грошових зобов`язань за договором оренди майна з правом викупу. З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2270 грн. 00 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" . Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2270 грн. 00 коп.

Outcome: approved