Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-18 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник позивача звернулася до суду зі зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача надміру виплачені кошти компенсаційних виплат непрацюючій працездатній особі, яка здійснювала догляд за особою, яка досягла 80-річного віку, в розмірі 369,56 грн. та судовий збір у розмірі 2481,00 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 15.12.2017 [PERSON] звернувся до позивача за призначенням компенсаційної виплати особі, яка здійснює догляд за особою, яка досягла 80-річного віку, а саме за [PERSON] , [INFO] , яка згідно з висновком ЛКК № 7 від 14.12.2017 потребує постійного стороннього догляду. Рішенням про призначення допомоги від 21.12.2017 [PERSON] призначено щомісячну компенсаційну виплату непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за особою, яка досягла 80-річного віку з 15.12.2017 по 01.08.2039. Згідно інформації про перетин державного кордону України встановлено факт перебування [PERSON] за кордоном у період з 04.03.2018 по 23.12.2018, що в свою чергу позбавило його можливості в цей період здійснювати постійний догляд за особою, яка досягла 80-річного віку, [PERSON] . Рішенням про призначення допомоги від 26.02.2019 позивачем відмовлено у компенсаційній виплаті позивачу та встановлено, що надміру виплачено державні кошти за період з 05.03.2018 по 28.02.2019 у розмірі 369,56 гривень. З метою досудового врегулювання спору відповідачу було запропоновано добровільно повернути надміру виплачені компенсаційні кошти у відповідності з чинним законодавством. Однак до цього часу належна до повернення на рахунок позивача сума надміру виплачених компенсаційних виплат непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за особою, яка досягла 80-річного віку, у розмірі 369,56 грн. не відшкодована та належить до відшкодування. Представник позивача подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, а позов підтримує в повному обсязі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 25). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 27.01.2022 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Окрім того відповідачу було надано строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін Ухвалою суду від 10.02.2022 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін, відповідача викликати в судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. 03.03.2022 від представника позивача на електрону адресу суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити без її участі, а позов підтримує в повному обсязі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обгрунтувань позивача суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, відзиву на позов та клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін не подав, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 15.12.2017 позивач [PERSON] звернувся в Управління соціального захисту населення Калуської міської ради зі заявою про призначення компенсаційної виплати особі, яка здійснює догляд за інвалідом, яка досягла 80- річного віку (а.с. 4-5). Відповідно до умов вказаної заяви, у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги, компенсації та пільг, [PERSON] зобов`язався повідомити про це орган праці та соціального захисту населення. Згідно з випискою ЛКК від 14.12.2017 виданою [PERSON] , [INFO] , остання по стану здоров`я потребує постійного стороннього догляду і не здатна до самообслуговування (а.с. 6). 15.12.2017 [PERSON] зобов`язався в трьохденний строк повідомляти про всі зміни пов`язані з припиненням виплати допомоги (влаштування на роботу, реєстрації в центрі зайнятості, як безробітного, реєстрації в податковій, смерті інваліда чи пересталілого) (а.с. 6). Відповідно до заяви № 4/2818 від 15.12.2017 [PERSON] надала згоду, щоб за нею доглядав [PERSON] , а останній згідно зі заявою-згодою № 4/2818 від 15.12.2017 дав згоду надавати постійно всі соціальні послуги [PERSON] (а.с. 6 на звороті). Рішенням УСЗН Калуської міської ради про призначення допомоги від 21.12.2017 [PERSON] призначено щомісячну компенсаційну виплату непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за особою, яка досягла 80-річного віку, а саме: за [PERSON] з 15.12.2017 по 01.08.2039 (а.с. 7). З інформації про перетин державного кордону України, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації ДПС України, встановлено факт перебування [PERSON] за кордоном у період з 04.03.2018 по 11.08.2018, та періодичний перетин останнім кордону у період з 08.10.2018 по 23.12.2018 (а.с.8-9). Відповідно до акта від 26.02.2019 головним спеціалістом УСЗН Калуської міської ради Марків Н. виявлено, що [PERSON] своєчасно не повідомив управління про обставини, які можуть вплинути на умови призначення та виплати допомоги, а саме: виїзд за кордон з 05.03.2018 (а.с. 10). Рішенням УСЗН Калуської міської ради про призначення допомоги від 26.02.2019 [PERSON] , починаючи з 05.03.2018, знятий з отримання компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за особою, яка досягла 80-річного віку (а.с. 10 на звороті). Згідно з розрахунком суми переплати за період з 05.03.2018 по 28.02.2019 у [PERSON] наявна переплата у розмірі 369,56 грн. (а.с. 11). 04.03.2018, 04.06.2020 та 09.12.2021 відповідачу направлялося повідомлення про відшкодування державної соціальної допомоги в розмірі 369,56 грн. (а.с. 12). Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу стягнення переплати компенсаційних виплат особі, яка здійснювала догляд за особою 80-річного віку. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.\~1\~Закону України\~«Про соціальні\~послуги» від\~19\~червня 2003\~року №\~966-IV соціальні послуги - комплекс заходів з надання допомоги особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, з метою розв`язання їхніх життєвих проблем. Суб`єктами, які надають соціальні послуги є і фізичні особи. Схожі за змістом положення містить ст.1 Законом України «Про соціальні послуги» від 17 січня 2019 року №2671-VIII. Нормою ст.7\~Закону України\~«Про соціальні\~послуги» від\~19\~червня 2003\~року №966-IV фізичним особам, які надають соціальні послуги, призначаються і виплачуються компенсаційні виплати в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Аналогічні положення передбачені\~ст.13 Законом України «Про соціальні послуги» від 17 січня 2019 року №2671-VIII. Відповідно до п. 1 Порядку призначення і виплати компенсацій фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.04.2004\~№ 558 (який діяв на час призначення компенсації), щомісячна компенсаційна виплата призначається непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами). Пунктом 15 Порядку № 558 передбачено, що фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов`язані повідомити структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення та виплати. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. У разі одержання у зв`язку з цим зайвих сум компенсації одержувачі повинні відшкодувати структурним підрозділам з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради надміру виплачені суми за весь період, коли фізична особа не мала права на одержання компенсації. Якщо фізична особа не повернула добровільно надміру виплачені суми, вони стягуються в судовому порядку. Сума переплати компенсаційних виплат є майном, збереженим без достатньої правової підстави. А тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Тобто, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, законодавцем передбачені два винятки з цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). Відповідно до ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] перебував за кордоном у період з 04.03.2018 по 11.08.2018, та періодично перетинав кордон у період з 08.10.2018 по 23.12.2018, у зв`язку з чим позивачем припинено виплату компенсації відповідачу з 05.03.2018 та здійснено розрахунок надміру виплачених коштів за період з 05.03.2018 по 28.02.2019, яка становить 369,56 грн., що підтверджується даними протоколу індивідуального перерахунку від 27.02.2019. Таким чином, оскільки відповідач у зв`язку з відсутністю на території України не надавав соціальні послуги, а саме: не здійснював догляд за особою, яка досягла 80-річного віку, про що не повідомив позивача, що безпосередньо вплинуло на умови призначення та виплати вищевказаної компенсації, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 369,56 грн., які надміру виплачені [PERSON] у вигляді компенсації непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за особою, яка досягла 80-річного віку Оскільки дотепер відповідач надміру виплачену компенсацію не повернув, що зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, суд приходить до висновку, що за наведених умов, обставин і підстав такий позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2481,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 5). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача. На підстав викладеного ст.ст.15,\~16,\~1212,\~1215 ЦК України, ст.ст. 1, 7 Закону України «Про соціальні послуги» від 19 червня 2003 року №966-IV, ст.ст. 1, 13 Законом України «Про соціальні послуги» від 17 січня 2019 року №2671-VIII, п.п. 1, 5, 15 Порядку № 558,

Outcome: approved