Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-20 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Тячівського районного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 09.04.2010 року. Від вказаного шлюбу сторони мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки між ними припинились у зв`язку з тим, що між ними відсутнє взаєморозуміння, мають зовсім протилежні погляди на сім`ю та сімейні цінності. Можливості зберегти сім`ю немає. Подружні відносини між сторонами фактично припинилися з грудня 2019 року. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 14.02.2022 вказана справа була передана до Семенівського районного суду Полтавської області за підсудністю. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 07.04.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду суддею Самойленко Л.М. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання, просили справу розглянути без їх участі та позов задовольнити (а.с. 18, 20). Відповідач [PERSON] повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилась. Заявою від 21.04.2022 просила розглядати справу без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечує, клопотала залишити набуте у шлюбі прізвище " [PERSON] ". У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 223 ЦПК України, ухвалив здійснити розгляд справи за відсутності учасників справи. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 квітня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 54 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 39). Під час розгляду справи судом з`ясовано, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, оскільки вони мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, спільного господарства не ведуть, на підставі цього стали чужими людьми. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. В сім`ї відбувалися сварки, які поступово привели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. Подружні відносини між сторонами фактично припинилися з грудня 2019 року. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 1 Сімейного кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст.\~114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved