Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-02 00:00:00

16 грудня 2021 року на адресу суду надійшов вказаний позов. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 20.07.1999 проживає у житловому будинку [ADDRESS] . Вказує, що даний житловий будинок належав [PERSON] , яка померла [INFO] . Зауважує, що спадкоємців та інших третіх осіб, які б претендували на даний житловий будинок не має. Засвідчує на тому, що з 1999 року добросовісно, безперервно та відкрито володіє житловим будинком. При обґрунтуванні позовних вимог посилається на ст. 344 ЦК України. Ухвалою суду від 22 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 14 лютого 2022 року судом надіслано запит до Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області з проханням надати інформацію щодо наявності/відсутності відкритої спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У листі від 17 березня 2022 року Луцька районна державна нотаріальна контора Волинської області вказала, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась. Представник позивачу у заяві від 03.05.2022 просив розгляд справи здійснювати без їх участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у заяві від 27.01.2022 просив здійснювати розгляд справи без участі їх представника, не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково з таких підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями а спорудами за адресою [ADDRESS] значиться за [PERSON] , що підтверджується випискою з погосподарської книги від 22.11.2021 №504 (а.с. 10). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується інформацією Луцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 02.12.2021 №1141/21.8-04-21 (а.с.11). У довідці Торчинської селищної ради від 11.12.2021 №30-2.14/6 вказано, що заяви на спадкування майна після смерті [PERSON] не посвідчувались (а.с. 12). У листі від 17 березня 2022 року Луцька районна державна нотаріальна контора Волинської області вказала, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась. У довідці Торчинської селищної ради від 22.11.2021 №505 вказано, що [PERSON] з 20 липня 1999 року зареєстрований та постійно проживає за адресою [ADDRESS] (а.с. 9). Позивач стверджує, що не знав, що вказаний будинок належить [PERSON] . Вказав, що з 1999 року відкрито, безперервно володіє нерухомістю, дбає про її добробут та зареєстрований за адресою місцезнаходження житлового будинку. Зауважив, що протягом його проживання в даній нерухомості [PERSON] не з`являлася, йому відомо, що вона постійно перебувала на лікуванні. Зауважив, що спадкоємців чи третіх осіб, які б претендували на житловий будинок, не має. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Згідно з ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно Враховуючи викладене,

Outcome: approved