Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Чекраської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа - служба у справах дітей Чорнобаївської селищної ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вказаного позову зазначалося, що позивач є дочкою відповідача та [PERSON] . Батьки до та після народження позивача проживали в с. Бакаєве в цивільному шлюбі до 2007 року. З 2007 року мати позивача почала проживати в цивільному шлюбі з [PERSON] , та з 2007 року позивач постійно проживала з матір`ю та вітчимом, які фактично виховали її, піклувалися та матеріально утримували. [INFO] мати позивача померла. Після її смерті позивач продовжує проживати разом з вітчимом, який і на даний час утримує її. Відповідач від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляється, ніколи не брав участі у вихованні та навчанні позивача, не цікавився її життям та не надавав матеріальної допомоги. У зв`язку з цим позивач, посилаючись на приписи СК України звернулася з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2022 року відкрито провадження у справі призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 31 березня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Пояснила, що батько не цікавився її життям та не надавав допомогу, аліменти не сплачував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У підготовчому судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи Голубович І.М. у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 22 квітня 2004 року серії [NUMBER] (а.с. 7). З позову вбачається, що рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2005 року з відповідача на утримання позивача стягнуто аліменти. З розрахунку державного виконавця Чорнобаївського ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м.Київ), вбачається, що станом на 01 грудня 2021 року заборгованість по аліментах [PERSON] на утримання дочки [PERSON] становить 41079,39 грн. (а.с.10). Відповідно до довідки № 287 від 07 лютого 2022 року позивач проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з вітчимом, сестрою та братами (а.с.9). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08 липня 2021 року (а.с.8). Згідно з рішенням Чорнобаївської селищної ради Золотоніського району Черкаської області від 03 лютого 2022 року №15 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його дочки [PERSON] (а.с.12). Згідно з висновком органу опіки та піклування Чорнобаївської селищної ради розглянуто питання та вирішено за доцільне позбавити батьківських прав відповідача стосовно його дочки [PERSON] (а.с.11). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав передбачено ч. 1 ст. 164 СК України де вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Також відповідно до ст.1 Закону України "Про охорону дитинства" дитина - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше. Відповідно до роз`яснень викладених в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п. 16 вказаної постанови Пленуму особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 219/3759/2014-ц зроблено висновок про те, що на час розгляду справи судом першої інстанції, після скасування заочного рішення, дитині виповнилося 18 років, тому висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є обґрунтованим і відповідає вимогам матеріального права (стаття 164 СК України). Судом встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний стан позивача, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з нею в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сплачував аліменти, що в свою чергу свідчило про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав. Разом з цим, згідно свідоцтва про народження вбачається, що позивач [PERSON] народилася [INFO] , а тому на момент розгляду справи позивач досягла повноліття. Позбавлення батьківських прав батьків щодо повнолітньої дитини законом не передбачено. З огляду на викладене, суд вважає, що відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно повнолітнього позивача, а тому в позові слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судом позивача звільнено від сплати судового збору, а тому судовий збір у розмірі 992,40 грн слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed