Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом, в якому просив суд: стягнути з [PERSON] на користь комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 9472 грн. 06 коп., інфляційні втрати у розмірі 514 грн. 52 коп., 3% річних у розмірі 345 грн. 03 коп. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , та користується наданими позивачем житлово-комунальними послугами, проте договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з позивачем не укладалося, з приводу чого вбачається, що між сторонами виникло зобов`язання щодо надання житлово-комунальних послуг, а тому відповідач зобов`язаний здійснювати оплату житлово-комунальних послуг за фактичне користування наданими послугами незалежно від наявності чи відсутності укладеного договору. Відповідач не виконує свої зобов`язання щодо сплати отриманих послуг, в результаті чого в нього перед позивачем за період з 01.02.2018 року по 30.10.2020 утворилася заборгованість в сумі 10331,61 грн. Ухвалою суду від 16.08.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, 29.11.2021 подав відзив на позов, в якому зазначив, що між ним та позивачем було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 02.01.2018. Згідно умов договору, позивач повинен надавати житлово-комунальні послуги належної якості, але послуги надавалися не належної якості та не в повному обсязі, про що свідчать неодноразові виклики представника позивача для обстеження стану будинку, а також фотокопії жахливого стану будинку. Звернення відповідача ігнорувалися позивачем, про що свідчить акт-претензія від 27.04.2018 та 02.07.2021. 08.12.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що при виклику представника позивача та складанні акту-претензії від 27.04.2018 відповідачем не були дотримані вимогивстановлені ст. 18 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а тому останній не є підставою для здійснення перерахунку та відповідно від звільнення від сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги. Позивач вважає, що наданий акт-притензії від 07.07.2021 не стосується предмета позову, оскільки позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за період з лютого 2018 року по жовтень 2020 року. Щодо наданих відповідачем фотокопій неналежного утримання будинку, як стверджує останній у своєму відзиві, позивач зазначає про відсутність доказів, що відповідні фотокопії були зроблені саме у буд. [ADDRESS] , та саме у період за який стягується заборгованість. 13.12.2021 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що позивач повинен був забезпечити відповідний рівень надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, усунути порушення, провести перерахунок розміру плати за ненадані та надані не в повному обсязі послуги. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до таких висновків. Відповідно до Наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської державної адміністрації №14 від 31.05.2017 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] передано на обслуговування КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс». Відповідно до пункту 2.2.1 Статуту КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» предметом діяльності підприємства є надання житлово-комунальних послуг споживачам. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.12.2020 [PERSON] є власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . 02.01.2018 відповідач уклав з позивачем договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (далі - Договір), відтак зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги. Відповідно до п. 3 Договору, у разі зміни тарифів, їх структури Сторони, для виконання умов цього Договору, керуються тарифами на послуги з моменту введення в дію встановленого рішенням органу місцевого самоврядування, змінених тарифів, його структури. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань у останнього Відповідно до розрахунку заборгованості користувача квартири [ADDRESS] за період з лютого 2018 року по жовтень 2020 року виникла заборгованість по оплаті житлово - комунальних послуг у сумі 9472 грн. 06 коп. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Із зазначених положень закону випливає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV до житлово-комунальних послуг відносяться, в тому числі і послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі вимог ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється, виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги/водопостачання, газ, та інші послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, стягненню з відповідача на користь комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» підлягає заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 14060 грн. 24 коп. У позовній заяві позивач вказував на те, що, окрім сплати боргу за надані ним послуги, відповідач має сплатити 3% річних та інфляційні втрати та надав розрахунок, згідно з яким нарахував 3% річних та інфляційні втрати за період прострочення з 01.02.2018 по 30.10.2020. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц. З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 211 від 12.02.2018 «Про внесення змін до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» (що були чинним в період нарахування плати за послуги) встановлений тариф на послугу для будинку за адресою: [ADDRESS] , а також строк оплати - до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, наданий позивачем, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційні витрати в розмірі 514 грн. 52 коп., а також 3% річних в розмірі 345 грн. 03 коп. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування вищенаведеного відповідачем суду було надано скріншоти повідомлень у месенджері «Viber» та фотокопії, як стверджував відповідач, жахливого стану будинку. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. За змістом ст.ст. 76, 100 ЦПК України надані позивачем роздруківки скріншотів повідомлень у месенджері «Viber» не можна вважати електронними доказами, оскільки не дотримано порядку їх подання, а паперові копії електронного доказу не засвідчені електронним цифровим підписом. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За таких обставин, наданий відповідачем як доказ електронний носій без наявності електронного підпису, з урахуванням вимог ст.ст. 78, 100 ЦПК України, не може вважатися допустими доказом у справі, тому суд не приймає до уваги дані докази. Це відповідає позиції Верховного Суду, висловлений в ухвалі Великої Палати від 14.02.2019 в справі № 9901/43/19 (П/9901/43/19). Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). У частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України) Встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду між КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» та Адвокатським об`єднанням «Шенлі» 08.01.2020 укладено договір № 3-20 про надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1.1 договору, за результатом проведення електронних закупівель у формі відкритих торгів Виконавець, як переможник відкритих торгів, зобов`язується надати послуги з юридичного консультування та юридичного представництва (Консультаційні послуги, протензійно-правова роботи, представництво у судах всіх інстенцій під час здійснення цивільного, посподарського та адміністративного судочинства, а також представництво в органах державної виконавчої служби ) код за ДК 021:2015 (79110000-8), номер закупівлі UA-2021-01-13-003858-а, обсяг і перелік яких визначено у Додатку № 1 до даного Договору, який є його невід`ємною частиною, а замовник прийняти і оплатити такі послуги. У матеріалах справи міститься попередній розрахунок суми судових витрат за позовом КП «Житло-сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та детальний опис виконаних робіт за позовом КП «Житло-сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, з яких вбачається, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, що включає підготовку та подачу позовної заяви про стягнення заборгованості складає 1500 грн. 00 коп., що зокрема відповідає положенням п. 2.1. Додатку № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 3-20 від 08.01.2020, що визначає вартість наданих послуг за вищевказаним договором про надання правничої допомоги. Крім того, до матеріалів справи долучено акт виконаних робіт за грудень 2020 року по договору про надання правничої допомоги № 3-20 від 08.01.2020, що підтверджує надання виконавцем послуг замовнику за період з 01.12.2020 по 31.12.2020 на суму 55300 грн 00 коп. Як вбачається зі змісту Додатку № 1 до акту виконаних робіт від 31.12.2020 по договору про надання правничої допомоги № 3-20 від 08.01.2020, що визначає вартість наданих виконавцем замовнику послуг, виконавцем в особі Адвокатського об`єднання «Шенлі» надавалися послуги, зокрема, з підготовки і подачі до суду позовної заяви, вартість яких складає 1500 грн 00 коп. Натомість, жодних доказів понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 1500 грн 00 коп. пов`язаних з підготовкою та подачею до Шевченківського районного суду м. Києва позовної заяви про стягнення заборгованості суду не надано та такі матеріали справи не містять, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про відмову у задоволення вимог про стягнення з витрат на правничу допомогу у розмірі 1500 грн 00 коп. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Враховуючи наведене та

Outcome: partial