Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-17 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. На підставу своїх вимог спирається на те, що [PERSON] звернувся\~до АТ\~КБ "ПриватБанк"\~з метою\~отримання банківських\~послуг,\~у зв`язку\~з чим\~підписала Заяву\~№б/н\~від 25.06.2010\~року.\~При укладанні\~Договору сторони\~керувались ч.\~1\~ст.\~634\~ЦК України,\~згідно якої\~договором приєднання\~є договір,\~умови якого\~встановлені однією\~із сторін\~у формулярах\~або інших\~стандартних формах,\~який може\~бути укладений\~лише шляхом\~приєднання другої\~сторони до\~запропонованого договору\~в цілому.\~Друга сторона\~не може\~запропонувати свої\~умови договору.\~Відповідач при\~підписанні анкети-заяви\~підтвердив свою\~згоду на\~те,\~що підписана\~заява разом\~з «Умовами\~та правилами\~надання банківських\~послуг»,\~«Тарифами» складає\~між ним\~та Банком\~Договір про\~надання банківських\~послуг,\~що підтверджується\~підписом у\~заяві.\~Заявою відповідача\~підтверджується той\~факт,\~що він\~був повністю\~проінформований про\~умови кредитування\~в АТ\~КБ "ПриватБанк",\~які були\~надані її\~для ознайомлення\~в письмовій\~формі.\~Формулярами та\~стандартними формами\~є саме\~«Умови та\~правила надання\~банківських послуг»\~«Тарифи»,\~які згідно\~до заяви\~отримані відповідачем\~для ознайомлення\~в письмовій\~формі.\~Копія «Умов\~та правила\~надання банківських\~послуг» та\~«Тарифів» додаються\~до позовної\~заяви,\~а з\~метою підтвердження\~їх відповідності\~(автентичності)\~також надається\~копія наказу\~Банку про\~їх затвердження.\~Підписавши заяву\~між сторонами,\~у відповідності\~до ст.\~634\~ЦК України,\~був укладений\~Договір про\~надання банківських\~послуг,\~який за\~своєю правовою\~природою є\~змішаним договором\~і містить\~в собі,\~зокрема,\~умови договору\~банківського рахунку\~(ст.\~1066\~ЦК України)\~та кредитного\~договору (ст.\~1054\~ЦК України).\~30.12.2010\~року відповідачем\~також була\~підписана довідка\~про умови\~кредитування з\~використанням кредитки\~«Універсальна,\~55\~днів пільгового\~періоду».\~В цій\~же довідці\~відповідач власним\~підписом підтвердив,\~що «З\~фінансовими умовами\~надання Кредитки\~«Універсальна,\~55\~днів пільгового\~періоду» і\~прикладами розрахунку\~суми плати\~за використання\~кредитних коштів\~ознайомлений».\~Банком на\~підставі Договору\~надання банківських\~послуг відкрито\~картковий рахунок\~із початковим\~кредитним лімітом\~у розмірі,\~що зазначений\~у довідці\~про зміну\~умов кредитування\~та обслуговування\~картрахунку,\~яка додається\~до позову,\~а відповідачу\~надано у\~користування кредитну\~картку .\~У подальшому\~розмір кредитного\~ліміту збільшився\~до 18000,00\~грн.,\~що підтверджується\~довідкою про\~зміну умов\~кредитування та\~обслуговування картрахунку.\~Щодо встановлення\~та зміни\~кредитного ліміту\~Банк керувався\~п.п.\~2.1.1.2.3,\~Договору,\~на підставі\~яких відповідач\~при укладанні\~Договору дав\~свою згоду,\~щодо прийняття\~будь-якого\~розміру кредитного\~ліміту та\~його зміну\~за рішенням\~та ініціативою\~Банку.\~Таким чином,\~Банк свої\~зобов`язання за\~Договором виконав\~в повному\~обсязі,\~а саме\~надав Відповідачу\~можливість розпоряджатись\~кредитними коштами\~на умовах\~передбачених Договором\~та в\~межах встановленого\~кредитного ліміту.\~Відповідач зобов`язався\~повернути витрачену\~частину кредитного\~ліміту відповідно\~до умов\~Договору,\~а саме\~щомісячними платежами\~у розмірі\~мінімального платежу\~від суми\~заборгованості,\~який встановлений\~Договором.\~Але в\~процесі користування\~кредитним рахунком\~Відповідач не\~надавав своєчасно\~Банку грошові\~кошти для\~погашення заборгованості\~за борговими\~зобов`язаннями,\~що має\~відображення у\~Розрахунку заборгованості\~за договором,\~а також\~підтверджується випискою\~по рахунку,\~яка додається\~до позовної\~заяви.\~Таким чином,\~у порушення\~п.\~2.1.1.5.5\~Договору,\~а також\~ст.\~ст.\~509,\~526,\~1054\~ЦК України,\~Відповідач зобов`язання\~за вказаним\~договором не\~виконав.\~В редакції\~Умов та\~Правил,\~що почала\~діяти з\~01.03.2019\~згідно до\~п.\~2.1.1.2.12.\~Сторони дійшли\~згоди,\~що в\~разі починаючи\~з 181-го\~дня з\~моменту порушення\~зобов`язань\~Клієнта з\~погашення кредиту,\~Клієнт зобов`язується\~сплатити на\~користь банку\~заборгованість по\~кредиту,\~а також\~проценти від\~суми неповернутого\~в строк\~кредиту,\~які у\~відповідності до\~ч.\~2\~ст.\~625\~Цивільного кодексу\~України встановлюються\~за домовленістю\~Сторін у\~процентах від\~простроченої суми\~заборгованості в\~розмірі:\~86,4%\~-\~для картки\~"Універсальна";\~84,0%\~-\~для картки\~"Універсальна\~голд".\~Відповідно до\~ст.\~610\~ЦК України,\~порушенням зобов`язання\~є його\~невиконання або\~виконання з\~порушенням умов,\~визначених змістом\~зобов`язання\~(неналежне\~виконання),\~тобто ухиляючись\~від сплати\~заборгованості за\~кредитом,\~відповідач порушує\~зобов`язання\~за даним\~договором.\~Виникнення простроченої\~заборгованості відбувається\~у разі\~несплати Мінімального\~платежу до\~останнього календарного\~числа (включно)\~місяця,\~наступного за\~місяцем,\~у якому\~було здійснено\~витрати за\~рахунок кредитного\~ліміту,\~зобов`язання\~Клієнта вважаються\~простроченими.\~У зв`язку\~з зазначеними\~порушеннями зобов`язань\~за кредитним\~договором та\~з урахуванням\~внесених коштів\~на погашення\~заборгованості відповідач\~станом на\~18.10.2021\~року має\~заборгованість -\~17453,92\~грн.,\~з яких:\~14124,09\~грн.,\~-\~заборгованість за\~тілом кредита;\~в т.ч.:\~00,00\~грн.\~-\~заборгованість за\~поточним тілом\~кредита;\~14124,09\~грн.,\~-\~заборгованість за\~простроченим тілом\~кредита;\~00,00\~грн.,\~-\~заборгованість за\~нарахованими відсотками;\~3329,83\~грн.,\~-\~заборгованість за\~простроченими відсотками;\~00,00\~грн.,\~-\~заборгованість за\~відсотками нарахованими\~на прострочений\~кредит згідно\~ст.\~625\~ЦК України;\~00,00\~грн.,\~-\~нарахована пеня;\~00,00\~грн.\~-\~нараховано комісії.\~На даний\~час відповідач\~продовжує ухилятись\~від виконання\~своїх зобов`язань\~і не\~погашає заборгованість\~за Договором\~про надання\~банківських послуг,\~що є\~порушенням законних\~прав та\~інтересів АТ\~КБ "Приват\~Банк", що і змусило представника позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 07.12.2021 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в своєму позові просив справу розглядати у його відсутності та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , яка згідно повідомлення відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Черкаській області (а.с.82), зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлена шляхом судових повісток (рекомендовані повідомлення), які не були належним чином врученні та повернуті на адресу суду з поміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, а тому остання належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційній веб-сторінці Маньківського районного суду Черкаської області в розділі "Новини та Громадянам" в підрозділі "Оголошення про виклик сторін місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи яких невідоме" (порядок публікації оголошень до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи), в судове засідання не з`явилася, причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у її відсутність чи відкладення розгляду справи не надходило, але її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів у її відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Обгрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначає, що згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 25.06.2010 року відповідач станом на 18.10.2021 року має заборгованість - 17453,92 грн., з яких: 14124,09 грн., - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 00,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 14124,09 грн., - заборгованість за простроченим тілом кредита; 00,00 грн., - заборгованість за нарахованими відсотками; 3329,83 грн., - заборгованість за простроченими відсотками; 00,00 грн., - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 00,00 грн., - нарахована пеня; 00,00 грн. - нараховано комісії.(а.с.5-17). У заяві позичальника зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. (а.с.20). Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приват банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника процентна ставка не зазначена (а.с.20). Дана заява датована 25.06.2010 р. На підтвердження доказу того, що відповідач ознайомлений з умовами кредитування, представником позивача надано до суду довідку про умови кредитування кредитної картки "Універсальна" по договору SAMDN50000039549901 від 30.12.2010 р. (а.с.21), проте згідно матеріалів позову та безпосередньо позовних вимог позивача вбачається, що між сторонами був безномерний договір, що відображено в заяві позичальника та позовних вимогах, а договір SAMDN50000039549901 між сторонами в матеріалах справи відсутній і сторонами до суду не надавався, що свідчить про неналежність як доказу довідки про умови кредитування. Крім того в даті підписання даної довідки міститься явне виправлення дати в частині року, що також ставить під сумнів належність даного доказу. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам за користування кредитними коштами та ін. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг від 01.03.2019 р., а правовідносини між сторонами виникли 25.06.2010 р.. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме даний Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг "Приват банку", а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг який міститься в матеріалах даної справи не містять підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема ст. ст. 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у ст. 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-XII «Про захист прав споживачів». Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 9 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] , щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові по справі №342/180/17 від 3 липня 2019 року. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем по справі АТ КБ «Приват банк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приват банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в сумі 14124 грн. 09 коп. Позов фактично задоволено частково, а заявлена ціна позову становить 17453,92 грн., (100%), тобто позов фактично задоволено на 80,92%. За правилами ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню відповідно до частки задоволених позовних вимог. Підтверджені понесені позивачем судові витрати складаються з судового збору за звернення з позовом - 2270 грн. 00 коп. Тому з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь позивача в сумі 1977,17 грн. (2270 :100) х 80,92% = 1836,88 грн.) З урахуванням викладеного,

Outcome: partial