Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-03 00:00:00

03 лютого 2021 Орган опіки та піклування - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, в інтересах [PERSON] звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить суд ухвалити рішення, яким відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав; стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини на користь державного закладу або фізичної чи юридичної особи, якій буде передана [PERSON] , [INFO] у розмірі 2500.00 грн. щомісячно у твердій грошовій сумі, що підлягає індексації згідно закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що 26.01.2021 Відділом «Служба у справах дітей» Шевченківського району м. Львова складено «Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини» відносно [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що перебування малолітньої дитини на вихованні у матері потенційно несе загрозу та загалом не відповідає її інтересам. В подальшому дитину влаштовано у Центр підтримки дітей при ліцеї «Просвіта» Львівської міської ради. Відділом «Служба у справах дітей» Шевченківського району м. Львова встановлено, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та самостійно виховує дочку. Зазначає, що у матері спостерігаються ознаки гіперопіки над донькою, які виражаються у тому, що дитина постійно перебуває під опікою матері за відсутності реальної небезпеки для неї, що не відповідає інтересам дитини її віку. Дитина є неадаптованою до соціального життя, внаслідок такої гіперопіки, у неї відсутні будь- які навички до самообслуговування та соціальної адаптації. Через такий вплив матері дитина не охоплена навчанням і систематично не відвідує навчальний заклад. Умови проживання дитини за вказаною адресою незадовільні, для дитини немає належного облаштованого місця для сну, яка спить на підлозі застеленій ковдрами, крім того, у неї немає місця для проведення гігієнічних процедур, гаряча вода у помешканні відключена, житло потребує капітального ремонту. Дитина має зовнішні ознаки недогляду та занедбаності, низький рівень гігієни, поруч з дитиною відчувається неприємний запах, дитина одягнена у старий, брудний одяг. Не забезпечена належною їжею, серед продуктів харчування наявні напівфабрикати, їжа зберігається у брудному посуді. Відповідач [PERSON] не працює. За поданням Відділу «Служба у справах дітей» Шевченківського району м. Львова - Розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації від 27.01.2021 №36 «Про негайне відібрання та влаштування у Центр підтримки при ліцеї «Просвіта» Львівської міської ради малолітньої [PERSON] , дитину [PERSON] , [INFO] відібрано від матері [PERSON] . Встановлено, що з боку відповідачки прослідковується певна форма виконання батьківських обов`язків щодо дитини, яка суперечить її інтересам та є певною формою психологічного насильства, яка відображається у встановленні матір`ю певних обмежень та впливів у способі виховання дитини, який проявляється у фактичній безпорадності, непристосованості та соцпедзанедбаності. Після фактичного влаштування дитини у Центр підтримки дітей при ліцеї «Просвіта» Львівської міської ради малолітньої [PERSON] у дівчини спостерігаються труднощі пов`язані із постійною необхідністю бути поруч із дорослою особою. Побоюється та не вміє залишатися на самоті. В побуті поводиться невпевнено, постійно носить з собою речі, боїться переодягатися в чистий одяг, має значні труднощі в гігієнічному догляді за собою. Дитина спокійно не спить, погано харчується, будь-які дії виконує повільно, обережно та не впевнено. З дітьми спілкується не сміливо, на контакт іде лише з молодшими. При огляді дитини лікарем не дозволяла себе оглянути навіть у присутності матері. Крім того, розмір аліментів на утримання [PERSON] вважають за доцільне стягувати з відповідача у розмірі 2500 грн., що відповідатиме потребам дитини та встановленим нормам чинного законодавства. Відтак враховуючи, що відповідач не дбає належним чином про життя та здоров`я дитини, її фізичний та духовний розвиток, просить позов задовольнити. 05 лютого 2021 ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовом Органу опіки та піклування - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до [PERSON] про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. 10 березня 2021 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому у задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити з наступних підстав. Зазначає, що підстав, відповідно до ч. 2 ст. 170 СК України відібрати у неї дитину не було. Станом на 26.01.2021, у день відібрання дитини у матері та поміщенні її до інтернату, безпосередньої загрози життю та здоров`я дитини не було. Зазначає, що в акті проведення оцінки рівня безпеки дитини від 26.01.2021 висновки Органу опіки та піклування є голослівними, зокрема, у дитини відсутні будь-які тілесні ушкодження, також є неправдою те, що дитина одягнена в брудний одяг, від неї йде неприємний запах, дитина не забезпечена належним харчуванням, а також їда зберігається у брудному посуді. Зазначає. що вона забезпечує дитину одягом, належною їжею, дитина регулярно миється, Крім того, з фотографій долучених позивачем не відображено повного вмісту холодильника. Крім того, зазначає, що згідно характеристики зі школи №87, де навчається [PERSON] зазначено, що успішність дитини середнього рівня, у зв`язку з чим доводи позивача про те, що [PERSON] не забезпечує успішність дитини, не відповідає дійсності. Зазначає, що дитина займається образотворчим мистецтвом. Зазначає, що за місцем свого проживання, у її квартирі відсутній грибок, квартира знаходиться в достатньому санітарному стані. Крім того, зазначає, що вона працює прибиральницею у ТзОВ «Краківський ринок», вона не є алкоголіком чи наркоманом, на обліку у психіатра чи нарколога не перебуває, не хворіє, за місцем проживання характеризується позитивно. Щодо відсутності дитини на навчанні, повідомляє, що це було зумовлено її хворобою. Таким чином, факт її ухилення від виконання батьківських обов`язків позивачем доведено не було. Гіперопіка, яка ставиться їй у вину, не є залишенням або позбавленням дитини піклування. Жодних ознак загрози здоров`я неповнолітньої [PERSON] зі сторони матері або інших осіб не було. Жодних виняткових обставин розлучення дитини з матір`ю - Орган опіки та піклування не доведено, тому у зв`язку із вищенаведеним у задоволенні позовних вимог просить суд відмовити. 10 березня 2021 на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява за позовом [PERSON] до Органу опіки та піклування - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, у якій просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 27.01.2021 №36 «Про негайне відібрання та влаштування у Ліцей «Просвіта» Львівської міської ради малолітньої [PERSON] » та зобов`язати Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради негайно передати [PERSON] її дочку [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування зустрічної позовної заяви посилається на те, що розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 27.01.2021 №36 «Про негайне відібрання та влаштування у Центр підтримки дітей при ліцеї «Просвіта» Львівської міської ради малолітньої [PERSON] : відібрано від [PERSON] , [INFO] , її малолітню дитину [PERSON] , [INFO] ; влаштовано малолітню дитину [PERSON] , [INFO] у Центр підтримки дітей при ліцеї «Просвіта» Львівської міської ради на повне державне утримання та виховання. Вважає, що розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 27.01.2021 №36 «Про негайне відібрання та влаштування у Ліцей «Просвіта» Львівської міської ради малолітньої [PERSON] » неправомірним та просить його скасувати з підстав ідентичних, викладених у відзиві на позовну заяву, зазначеному вище. 17 березня 2021 на адресу суду від голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Банах Н. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що 26.01.2121 складено Акт проведення оцінки рівня безпеки щодо дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що перебування малолітньої на вихованні матері потенційно несе певну загрозу для її життя і здоров`я, психічний та розумовий її розвиток. Вказаний акт складався згідно додатку 10 до Порядку в присутності [PERSON] , яка мала можливість робити записи в документі особисто і розуміла дійсну причину та об`єктивність небезпеки для малолітньої дочки. На час складання акту була загроза для дитини. Щодо заперечення відповідачки відносно умов проживання за адресою: [ADDRESS] , та відсутності належного облаштованого місця для сну, а також, що спить дочка на підлозі застеленій ковдрами і немає належного облаштованого місця для проведення гігієнічних процедур, відключення гарячої води і необхідність капітального ремонту кімнати - є лише твердження, оскільки фактичні обставини відображені у фотофіксації, яка додана до позовної заяви. Дитина мала зовнішні ознаки недогляду та занедбаності, низький рівень гігієни, поруч із дитиною відчувався неприємний запах, дівчинка одягнута в старий брудний одяг. Малолітня [PERSON] не була забезпечена належною їжею, серед продуктів харчування наявні напівфабрикати, їжа зберігається у брудному посуді. Загалом скільки часу таке відбувалось, а саме два роки чи рік неможливо визначити але мало місце однозначно впродовж тривалого часу. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, мати дитини, [PERSON] , визнала, що спить донька на матраці без постільної білизни і санітарний стан квартири не придатний для проживання малолітньої дитини. Офіційно не працює. З серпня місяця не отримує соціальної допомоги та засоби для існування відсутні. Відмовилася від допомоги соціальної служби, абсолютно не зазначала про наміри вчинити будь-які передбачені законом вимоги. Зазначає, що [PERSON] не наведено жодних доказів, які доводять неправомірність прийнятого рішення щодо відібрання дитини, або порушення порядку чи процедури. Відсутні факти, які можуть довести неправомірність. Також [PERSON] не висловлено заперечень та аргументів на письмові докази, а саме: лист Шевченківського ВП НП ГУНП у Львівській області, яким встановлено, що за місцем реєстрації [PERSON] не виявлено, а при встановленні місця знаходження її буде притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП; лист Шевченківського відділу соціальної роботи, (лист № 4-2607-38930 від 03.12.2020 [PERSON] , про неналежне виконання обов`язків щодо виховання та утримання доньки [PERSON] , [INFO] [PERSON] з 02.09.2020 року уникає зустрічей з працівниками відділу соціальної роботи Шевченківського району ЛМЦСССДМ, не відчиняє дверей та на телефонний дзвінок відповіла лише один раз 23.11.2020 року і на домовлену дату зустрічі не прийшла; лист адміністрації СЗШ №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець №01-21/230 від 17.11.2020 року дитина [PERSON] зарахована на навчання 08.08.2019 року. Весь 2019-2020 навчальний рік в учениці було багато пропусків без поважних причин, а з 01.09.2020 року дитина взагалі не відвідує навчальний заклад про що інформували відділ соціальної роботи. На телефонні дзвінки мама відповідає пізно ввечері та пояснює, що дитина хворіє і лише за жовтень 2020 року принесла довідку про хворобу ГРВІ дочки у вересні. Будь-яких інших пояснень причини відсутності не надала. У зв`язку з тим вважаємо, що так звані пояснення відповідачки про нібито хворобу дитини не витримує жодної критики та відсутнє будь-яке належне пояснення і підтвердження. Невідвідування навчання у даному конкретному випадку не із врахуванням карантинних заходів, а із загальних підстав, як всі учні. Зазначає, що обставини виконання батьківських обов`язків з боку мами щодо дитини мають спосіб та характер, що призводять до негативних наслідків для дитини, але можуть і повинні бути змінені відповідачкою в розумний термін відповідно до запропонованого та узгодженого плану та сприяння соціальних служб району. Ухвалою від 23 березня 2021 залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Центр підтримки дітей при ліцеї «Просвіта» Львівської міської ради. 15 квітня 2021 на адресу суду від голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Банах Н. надійшов відзив на зустрічний позов, у якому зазначає, що позивач подала відзив на первісний позов, який надійшов у районну адміністрацію 11.03.2021, а із зустрічним позовом звернулася до суду 23.03.2021, що суперечить правилам подання та строкам, які встановлені ст. 193 ЦПК України. Зазначає, що подача гарячої води відновлена після відібрання дитини, щодо ремонту фактичні обставини відображені у фотофіксації, яка додана до позовної заяви, а зміна їх відбулась за допомогою сусідів, що проживають поруч із позивачкою. Зазначає, що дитина мала зовнішні ознаки недогляду та занедбаності, низький рівень гігієни, поруч із дитиною відчувався неприємний запах, дівчинка одягнута в старий брудний одяг. Малолітня [PERSON] не була забезпечена належною їжею, серед продуктів харчування наявні напівфабрикати, їжа зберігається у брудному посуді. Загалом скільки часу таке відбувалось, а саме два роки чи рік неможливо визначити але мало місце однозначно впродовж тривалого часу. Зазначає, що згідно рекомендацій, які зазначені у характеристиці дитині необхідне подальше психолого-медико педагогічне обстеження та консультація психіатра. Розвивати навички самоконтролю та саморегуляції. Сприйняття формування в дитини ініціативності та самостійності. Застосування когнітивно-поведінкових та арт-терапевтичних технік для виявлення та опрацювання негативних автоматичних думок і тривожних станів. Також, необхідна допомога у розвитку особистої стратегії стійкості та самозаспокоєння. Крім цього необхідно у дитини розвивати соціальні навички та вміння захищати власні кордони та забезпечувати всі умови для гармонійного розвитку дівчинки її творчих здібностей та творчого потенціалу. Отже, перебування дитини у закладі має позитивний ефект. Звертаємо увагу суду, що характеристика та її зміст підписаний директором, практичним психологом та вихователем і соціальним педагогом, які практично прийшли до таких висновків, що доводить факт виняткового випадку коли розлучення дитини від матері необхідне в інтересах дитини, який повинен переважати над інтересом батьків оскільки це тимчасовий захід. Всі проблемні питання та все що стало підставою для вжиття заході не вдаючись до роз`єднання можна було за бажання позивача досягнути ще з 2017 року, однак [PERSON] не реагувала, як на законні вимоги так і на намагання допомогти шляхом соціального консультування та забезпечення цільової фінансової підтримки, доказів вжиття альтернативних заходів з боку органу опіки і піклування надано в повному обсязі. На даний час немає об`єктивних висновків чи підстав та обставин вважати, що відпала потреба у відібранні дитини, оскільки реальних дій чи інших допустимих та належних доказів від [PERSON] , які доводять та спростовують хоча б один із наших доводів та доказів немає і жодна дія не здійснена. Таким чином, зустрічний позов [PERSON] вважає нічим не підтвердженим і таким, що не сприяє об`єктивному розгляду справи в інтересах дитини та є безпідставним, тому просить суд у такому відмовити. 14 червня 2021 на адресу суд надійшло пояснення третьої особи - директорки Ліцею «Просвіта» Львівської міської ради [PERSON] , у якому зазначає, що [PERSON] [INFO] є вихованкою Центру підтримки дітей при ліцеї "Просвіта" Львівської міської ради та навчається у Ліцеї за загальноосвітньою програмою, починаючи із 27.01.2021. Як вбачається із психологічної характеристики вихованки, оформленої спеціалістами [PERSON] , перебування в Центрі позитивно впливає на психологічне благополуччя вихованки. Зазначає, що за період знаходження [PERSON] у Центрі, її мати - відповідачка у даній справі, систематично порушувала та порушує Правила внутрішнього розпорядку Центру, не дотримується затвердженого графіку відвідування дитини. Крім цього, [PERSON] поводиться некоректно та грубо у відношенні до працівників та вихованців [PERSON] . Такою поведінкою мати, зокрема, негативно впливає на психологічний стан доньки. За таких обставин, [PERSON] був змушений звернутися до "Львівського міського Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді" листом від 05.03.2021 №18-Ц з проханням залучити фахівця для роботи із вихованкою [PERSON] , у зв`язку із завданням дитині психологічної травми. Крім цього, зазначає, що [PERSON] , в межах повноважень, що визначені Положенням, неодноразово звертався до відділу "Служба у справах дітей" Шевченківського району управління Служба у справах дітей департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (листи від 01.02.2021 №11-Ц, від 12.04.2021 №37-Ц, від 28.04.2021 №50-Ц), висловлюючи прохання щодо врахування наведених фактів з приводу некоректної поведінки матері малолітньої дитини для вжиття відповідних заходів впливу, спрямованих на забезпечення безпеки малолітньої дитини, її прав, законних інтересів. Ухвалою від 12 січня 2022 виправлено описку в ухвалі Шевченківського районного суду м. Львова від 23.03.2021, якою слід вважати вірною третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Ліцей «Просвіта» Львівської міської ради. У судовому засіданні представник позивача Слюсар В.Я. позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, просив задовольнити заявлені позовні вимоги, у задоволенні зустрічного позову просив суд відмовити, з підстав наведених у відзиві на зустрічний позов. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] у первісному позові просили відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, зустрічний прозов просили задовольнити з підстав наведених у ньому. Представник третьої особи - Ліцею «Просвіта» Львівської міської ради Дутка Ю.І. у судовому засіданні просив задовольнити первісний позов, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Заслухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні первісних позовних вимогах слід відмовити, та задовольнити зустрічний позов з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України). Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 27.01.2021 року №36 «Про негайне відібрання та влаштування у Центр підтримки дітей при ліцеї «Просвіта» Львівської міської ради малолітньої [PERSON] » - дитину відібрано від матері [PERSON] , про що повідомлено Львівську місцеву прокуратуру №2. Згідно акту Відділу «Служба у справах дітей» Шевченківського району м. Львова від 26.01.2021 про проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , перебування малолітньої на вихованні у матері потенційно несе загрозу та загалом не відповідає її інтересам. Комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне відібрання дитини [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] . Дитину влаштовано у Центр підтримки дітей при ліцеї «Просвіта» Львівської міської ради, Відповідно до ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. При цьому відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Згідно зі ст.8 Закону України Про охорону дитинства , кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. За правилами ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках передбачених п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 3 від 30.03.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав у п. 16 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 2 ст.170 СК України встановлено, що у виняткових випадках , при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі Мамчур проти України , № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Також, ЄСПЛ вказав, що факт того, що дитина може бути поміщена в середовище, яке більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Передання дитини під державну опіку слід розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого повинно одразу припинитися, коли це дозволять обставини. Це означає, що такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і повинно оцінюватись у контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів для сприяння возз`єднання дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункти 50, 52 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі Савіни проти України ). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (рішення ЄСПЛ у справі Савіни проти України , № 39948/06, § 50, від 18 грудня 2008 року). Так, як вбачається з акту оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , на час огляду 26.01.2021 дитина здорова, наявні фізичні та поведінкові ознаки, що можуть свідчити про жорстоке поводження з дитиною, у дитини відсутні навики самообслуговування, внаслідок гіперопіки матері, наявні нав`язливі страхи до навколишнього середовища, дитина має зовнішні ознаки недогляду чи занедбаності, зокрема, низький рівень гігієни дитини у зв`язку з недоглядом та занедбаністю, поруч з дитиною відчувається неприємний запах, дитина одягнута в брудний одяг, відсутні ознаки дії алкогольних, психоактивних або інших речовин, до протиправної діяльності дитина не залучена, про небезпеку та допомогу дитина не повідомляє; наявна небезпечна поведінка або ознаки психічних та поведінкових розладів. У матері спостерігається ознаки гіперопіки над донькою, прагнення постійно утримувати дитину біля себе за відсутності реальної небезпеки, внаслідок чого дитина немає навичок самообслуговування, що свідчить про пряму загрозу життя та здоров`я дитини. На домовленій зустрічі з психологом, з метою підвищення батьківського потенціалу, [PERSON] не з`явилася. Крім того наявні ознаки незабезпечення дитини, їжа у квартирі зберігається у брудному місці, помешкання, у якому проживає дитина перебуває в антисанітарійному стані, відсутнє спальне місце у дитини, дитина спить на підлозі, застеленій ковдрами, відсутня гаряча вода у помешканні. На неодноразові пропозиції відділу соціальної роботи Шевченківського району щодо проведення ремонту у кімнаті дитини, матір відмовляється, жодним чином не співпрацювала з фахівцем соціальної роботи. Висновок щодо рівня безпеки дитини - дуже небезпечно. Дитину тимчасово влаштовано у Центр підтримки дітей при ліцеї «Просвіта» Львівської міської ради. Згідно акту обстеження умов проживання від 07.08.2019 за адресою: [ADDRESS] не вдалося обстежити умови проживання, оскільки ніхто не відчинив дверей. Згідно акту обстеження умов проживання від 26.01.2021, проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , помешкання вказаної квартири потребує косметологічного ремонту, у кімнаті де мешкає мама з донькою є старий, брудний диван, шафа, телевізор, у дитини є дитячі іграшки, книги, харчування незбалансоване (йогурт, макарони) Як вбачається з даних актів та пояснень представника позивача в судовому засіданні, підставою для відібрання дитини від матері була загроза життю та здоров`ю дитини зумовлена гіперопікою матері над донькою, прагнення матері постійно утримувати дитину біля себе за відсутності реальної небезпеки, внаслідок чого дитина немає навичок самообслуговування, а також незадовільних умов проживання, зокрема у дитини відсутнє ліжко для сну, ознаків недогляду та занедбаності дитини, неналежне харчування, невідвідування шкільних занять. Проаналізувавши аргументи щодо шкоди життю та здоров`ю дитини способом життя та формою виховання відповідачем дитини, на думку суду гіперопіка матері [PERSON] над своєю донькою [PERSON] може свідчити про її турботу про дитину, яка весь час проявляє зацікавленість до неї, інтерес та переживання щодо життя її та вживала усіх можливих заходів щодо повернення дитини додому, створюючи при цьому необхідні умови у власному помешканні, відвідуючи дитину у Центрі підтримки дітей при ліцеї «Просвіта» Львівської міської ради, яка бажала якнайшвидше повернутися додому. Крім того, в складі комісії, яка відвідувала помешкання відповідача, був відсутній психолог, який би міг у достатній мірі встановити ступінь гіперопіки матері над донькою, межу між опікою та гіперопікою, яка би свідчила про те що залишення дитини у матері є небезпечним для її життя та здоров`я. Не доведено позивачем дану обставину і іншими доказами. Також з поміж іншого, а саме: незбалансованим харчуванням дитини, її недогляду та занедбаності, що виражається в низькому рівні її гігієни, неприємного запаху, носінням нею старого одягу, а також відсутністю у неї ліжка для сну та незадовільного стану квартири, у якій відсутня подача гарячої води, суд, з огляду на відсутність достатніх та належних доказів зазначених обставин, дійшов висновку, що доводи позивача в їхній сукупності зводяться до власного суб`єктивного погляду, який жодним чином не може бути покладений в основу для прийняття рішення про відібрання дитини від матері. Крім того, акт про обстеження умов проживання проводився 26.01.2021, тобто часу минуло понад один рік, за який, як зокрема вбачається з матеріалів справи, подача гарячої води була відновлена, а також здійснено ремонт у квартирі у якій проживала [PERSON] , що також свідчить про те, що [PERSON] зробила правильні висновки, бажає повернення додому доньки [PERSON] у належні умови проживання, а також усвідомлює потреби, бажання, розвиток індивідуальності дитини, шляхом надання їй можливості приймати власні рішення, тверезо оцінювати дійсність та самостійно долати певні труднощі. З матеріалів справи також вбачається, що неповнолітня дитина нерегулярно відвідувала школу. Відповідно до п.1. ст. 4. Закону України «Про дошкільну освіту» дошкільна освіта є обов`язковою первинною складовою частиною системи безперервної освіти в Україні. Проте, з характеристики дитини, не вбачається, що неповнолітня [PERSON] потребує особливої уваги та виховання, яку мати не в змозі забезпечити. Суду не надано доказів того, що виправити ситуацію в цій частині можливо лише шляхом застосування такої крайньої міри як відібрання дитини. З приводу особи відповідача [PERSON] , то судом встановлено, що відносно неї відсутні дані про наркоманію, алкоголізм, аморальний спосіб життя, жебрацтво, тощо. Так само відсутні дані про її насильство над дитиною чи інший негативний вплив з боку відповідача. Відповідач [PERSON] за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] характеризується позитивно, скарг та нарікань від мешканців будинку відносно неї не поступало, яка проводить час з дитиною на дитячому майданчику, турбується про неї і веде нормальний спосіб життя, що стверджується характеристикою, виданою головою правління ОСББ «Масарика-3» Бучинським О.С. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача [PERSON] , надала в судовому засіданні показання про те, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] , зазначає, що у вказаній квартирі загрози життю дитини не було, на стінах був грибок, тому матрац поставили на підлогу. Повідомляє, що у вказану квартиру прийшли представники органу опіки та піклування та все сфотографували, та які приходять з 2017 року. Зазначає, що донька [PERSON] ніде не працює, а попередньо працювала на території «Краківського ринку» у м. Львові. Зазначає, що дитина [PERSON] любить страви української кухні, також дитина хворіла, тому часто не відвідувала школу. Також зазначає, що дитина змінювала навчальний заклад через цькування, та вона відвідувала гурток малювання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що він є керівником Відділу «Служби у справах дітей» Сихівського району з липня 2021 року, а до того часу з 2014 року працював у відповідній службі у Шевченківському районі. Зазначає, що до школи де навчалася дитина надходили часті довідки про хворобу дитини, сім`я якої була поставлена на облік у Відділ «Служби у справах дітей» Шевченківського району. При спілкуванні з [PERSON] відчувалося у неї гіперопіка над дитиною, дитина була нечиста, зокрема була сірка у вухах. Зазначає, що дитина була на колінах у матері, яка під час навчання дитини перебувала у школі. Повідомляє, що квартира, у якій проживала дитина була захаращена непотребом, який працівники служби вилучили. Також зазначає, що дитина спала на підлозі. В подальшому було прийнято рішення відібрати дитину у матері та помістити її у Центр підтримки дітей при ліцеї «Просвіта» Львівської міської ради. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази про те, що вона працює у Львівському міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей, молоді та спорту Шевченківського району м. Львова. З сім`єю [PERSON] вона працює з 2016 року, оскільки зі школи надійшла інформація про те, що дитина не відвідує заняття, у неї приблизно 80 % пропусків у школі, низькі оцінки, а мати дитини під час уроків перебуває у школі, надаючи у школі часті довідки про хворобу дитини. Зазначає, що приміщення квартири, у якій мешкала дитина захаращене, без посуду, приготовленої їди. В подальшому було прийнято рішення про поміщення дитини у Центр підтримки дітей при ліцеї «Просвіта» Львівської міської ради, оскільки соціальні служби не мають можливості впливати на дії [PERSON] . Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Таким чином, суд встановив, що станом на день винесення рішення відсутні підстави для відібрання дитини. При цьому суд виходить з наступного. Відібрання дитини від матері має бути наслідком невиконання батьківських обов`язків або їх неналежного виконання у такій мірі, яка загрожує здоров`ю дитини, їх нормальному розвитку і йде не на користь дитині, а завдає їй шкоду. Суд враховує, що поведінка відповідача [PERSON] змінилась, вона зробила для себе висновки, бажає виконувати батьківські обов`язки, любить свою доньку і демонструє своїм ставленням дійсне бажання жити з дитиною та опікуватись нею в такій мірі, яка б дозволяла дитині розвивати свою особистість та індивідуальність, самостійно приймати рішення та долати певні труднощі. Тому, порівнюючи вагомість тих обставин, на які як на підставу для відібрання дитини посилається позивач, і вагомість психологічного аспекту відібрання дитини, враховуючи особу і поведінку відповідача, а також враховуючи, що відібрання дитини від матері може бути лише як крайня міра, коли без відібрання не можна усунути загрозу для життя та здоров`я дитини у інший спосіб, то при наданих доказах і при вставлених конкретних обставинах суд не вбачає підстав для відібрання неповнолітньої [PERSON] від відповідачки на даний час, і вважає, що таке відібрання не відповідатиме інтересам дитини. Тому відсутні підстави для задоволення позову. Таким чином, у зв`язку із вищенаведеним, суд приходить до висновку, що у первісному позові Органу опіки та піклування - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, в інтересах [PERSON] до [PERSON] про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Ліцей «Просвіта» Львівської міської ради слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] до Органу опіки та піклування - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради слід задовольнити.

Outcome: approved