Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-19 00:00:00

09.02.2022 [PERSON] звернулась в суд з цим позовом в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування в будинком [ADDRESS] . Стислий виклад позицій позивача. Відповідно до договору довічного утримання позивач є власником будинку [ADDRESS] та земельної ділянки. На даний час в даному будинку зареєстрований проте не проживає відповідач [PERSON] протягом року. Де він в дійсності проживає, вона не знає. У зв`язку з цим у позивача виникли труднощі у реалізації її прав власника, зокрема вона вимушена додатково сплачувати кошти за комунальні послуги та неможливості оформлення субсидії. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 16.02.2022 ухвалою судді відкрито провадження у справі. Справа призначена до спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 06.04.2022. 06.04.2022 в судовому засіданні оголошено перерву до 20.04.2022. 20.04.2022 позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Надала до суду заяву відповідно до якої розгляд справи просила проводити у її відсутність. Просила долучити до матеріалів справи копії документів, оригінали яких надала для огляду. Відповідачу [PERSON] було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів за його зареєстрованим місцем проживанням [ADDRESS] . Від відповідача на адресу суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи (а.с.46). Згідно з положеннями частини 7 та 8 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відповідності до ч.3 ст. 211, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів у відсутність відповідача та позивача. Відповідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, за умов існування усіх підставі, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивач [PERSON] являється одноосібним власником будинку [ADDRESS] , що стверджується копіями: договору довічного утримання (догляду) від 02.08.2005; Витягом з державного реєстру правочинів; Договором дарування земельної ділянки; Витягом з Державного реєстру правочинів (а.с.6-9). Як вбачається з довідки квартального комітету «Першотравневий» від 07.02.2022 №32 [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , проте не проживає за даною адресою протягом року (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] батько позивача, який залишив їй будинок, [PERSON] помер [INFO] (а.с.42). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємицею майна [PERSON] являється його дочка [PERSON] (а.с.43-44). Також в судовому засіданні буди допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] дійсно не проживає у належному позивачу будинку протягом року. Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони містять інформацію про предмет доказування. Мотиви суду. Норми права застосовані судом. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно частин 1, 2 і 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Як визначено частиною 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши наявні у справі докази у відповідності до статей 77, 78, 79, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, які свідчать про те, що відповідач [PERSON] не проживає в належному позивачу будинку, приходить до висновку, що право власника даного житла - позивача [PERSON] порушене, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України підлягає захисту, а відповідно позов задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на корить позивача слід стягнути сплачену позивачем суму судового збору.

Outcome: approved