Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-25 00:00:00

[PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернулася до Канівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі також - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідачі) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що на підставі Договору купівлі-продажу від 28.12.2021 посвідченого державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л.А. та зареєстрованого в реєстрі № 2643 їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] та на підставі Договору купівлі-продажу від 28.12.2021 посвідченого державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л.А. та зареєстрованого в реєстрі № 2644 на праві приватної власності належить земельна ділянка на якій розташований даний будинок. Згідно Витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, виданої Управлінням Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Канівської міської ради від 19.01.2022 № 355-01-09 в житловому будинку [ADDRESS] , крім членів сім`ї позивача зареєстровані громадяни: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Однак, останні не проживають в житловому приміщенні з весни 2020 року, речей домашнього вжитку теж в ньому не мають, вони не є членами сім`ї позивача. Факт реєстрації відповідачів в будинку порушує право позивача на вільне володіння, розпорядження і користування майном. Позивач вважає, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] втратили право користування житловим приміщенням - будинком по [ADDRESS] у зв`язку з тривалим не проживанням у даному будинку, тому позивач, як власник житла звернулася до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з`явився, свої інтереси доручив представляти адвокату Хорошун О.В. Представник позивача - адвокат Хорошун О.В. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Належно повідомлені через оголошення на сайті судової влади відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали, тому суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Судом встановлено, що 28.12.2021 було укладено Договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] , між продавцем: [PERSON] (який діє від імені [PERSON] ) та покупцем [PERSON] (а.с.7-8). Крім цього, 28.12.2021 було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,10 га, кадастровий номер 7110300000:01:005:0611, що розташована по [ADDRESS] , між продавцем: [PERSON] (який діє від імені [PERSON] ) та покупцем [PERSON] (а.с.10-11). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що будинок [ADDRESS] є приватною власністю [PERSON] (а.с.9). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що земельна ділянка, площею 0,10 га, кадастровий номер 7110300000:01:005:0611, що розташована по [ADDRESS] є приватною власністю [PERSON] (а.с.12). На час розгляду справи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продовжують бути зареєстрованими в будинку [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Управлінням Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Канівської міської ради від 19.01.2022 № 355-01-09 (а.с.13). З Акту фактичного проживання осіб від 26.01.2022, посвідченого керуючим справами виконавчого комітету Канівської міської ради В.І. Святеликом вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в будинку [ADDRESS] з весни 2020 року по даний час не проживають (а.с.21). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається своїм майном. Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. За змістом статей 379, 382 ЦК України, об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку (квартири) визначені у статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише за підстав, передбачених законом. Згідно вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, колишніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї колишнього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом. Виходячи з наведеного, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Слід зазначити, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають в будинку понад рік, не надали до суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування заперечень проти позову, а також не доведено, що вони мають інтерес до даного місця проживання, або є його власниками. Таким чином, судом встановлено, що позивач, як власник житла, не може користуватися своїми правами щодо володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, оскільки відповідачі зареєстровані у будинку, але фактично там не проживають, згода позивача на проживання відповідачів відсутня, добровільно відповідачі не знялися з реєстрації місця проживання, чим порушують права власника. Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні, орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією 0.0.2438953556.1 від 30.01.2022 (а.с.1). Оскільки позов суд задовольняє повністю, то з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн., а саме по 248 грн. 10 коп. з кожного.

Outcome: approved