Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовними вимогами до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 квітня 2014 року відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №340. Зазначає, що сімейне життя не склалося з причини різних характерів та переконань, тривалий час сторони спору не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, не пов`язані сімейним побутом, а тому, оскільки шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер, позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно. Окрім цього позивач просить суду про стягнення з відповідача на власну користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000гривень щомісячно, на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначає, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати дитину та не надає матеріальну допомогу. Позивач у судове засідання не з`явилася, попередньо подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги уточнила, просить стягнути з відповідача на власну користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2500гривень щомісячно. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги визнав. Вивчивши матеріали справи Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 квітня 2014 року відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис 340. Від шлюбу у сторін є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що сторони не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, оскільки позивач підтримує викладені в позові обставини, натомість відповідач позов не заперечує; клопотань про визначення строку на примирення сторонами спору не заявлено. Відтак суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору. Дитина сторін спору проживає спільно з позивачкою за адресою: [ADDRESS] та перебуває на утриманні позивачки. Натомість відповідач проживає окремо від позивачки та їх спільної дитини по [ADDRESS] . Згідно із вимогами\~ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2\~статті 182 Сімейного кодексу України\~передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~\~1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що дитина сторін спору проживає та перебуває на постійному утримані [PERSON] ; відповідачем не надано суду доказів надання позивачу матеріальної допомоги на спільну дитину на постійній основі. Таким чином, з урахуванням викладеного та вимог ст.180,\~182 СК України, приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, стан здоров`я позивача, його вік та цілковиту працездатність, незважаючи на відсутність постійного доходу, матеріальне становище сторін спору, обов`язок батька утримувати дитину, Суд вважає, що відповідач має можливість виконувати батьківські обов`язки по утриманню малолітнього сина, а тому мають місце порушення прав дітей, що підлягають до судового захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з дати звернення до суду 12.10.2021 року і до досягнення дитиною повноліття Постановляючи рішення на суд покладається обов`язок здійснення розподілу судових витрат. Оскільки при зверненні до суду у спорах про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, то у даному випадку, у зв`язку з задоволенням позову, з відповідача слід стягнути 908,00\~грн. судового збору в дохід держави. \~

Outcome: approved